Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

08.10.2024 року представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до Вишгородського районного суду Київської області з вказаною позовною заявою, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь АТ «КРЕДОБАНК» заборгованість за кредитним договором CL-314944 від 02.06.2021 у розмірі 372\~304, 43 грн. та понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.06.2021 року [PERSON] уклала з АТ «Кредобанк» Кредитний договір № CL-314944. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Також Позичальник прийняв на себе обов`язок повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені цим Договором та Додатковими договорами. Сума виданого кредиту-231 247,98 гривень. Місячний платіж - 7 717,00 грн. Початкова відсоткова ставка-29,99. Відповідно до умов Кредитного договору у випадку прострочення погашення кредиту або іншого порушення графіку повернення кредиту та сплати відсотків Позичальником, Кредитор вправі вимагати дострокового погашення кредиту. В свою чергу, Позичальник зобов`язаний достроково погасити кредит та інші нарахування. Банк належним чином виконав свій обов`язок щодо надання Позичальнику кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 02.08.2024 року заборгованість за Кредитним договором 372304,43 грн., в т.ч.: тiло кредиту 216474,34 грн.; вiдсотки 155830,09 грн. У результаті порушення взятих на себе зобов`язань за кредитним договором CL-314944 від 02.06.2021 заборгованість, яка підлягає стягненню на користь Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК», складає 372304,43 грн., на підставі викладеного представник позивача звернувся до суду із вказаною позовною заявою. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 15.10.2024 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 16.05.2025 року по справі закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача у судовому засіданні просив частково задовольнити позовні вимоги, а саме в частині суми заборгованості по основному боргу в розмірі 216474,34 грн., не згодні з розміром нарахованих відсотків. 26.11.2024 року та 08.04.2025 року надали відзив на позовну заяву, в якому зазначили, що позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № 27.07.2023-100000052 в розмірі 372 304,43грн грн. з яких: 216 474, 34 грн - сума заборгованості по основному боргу; 155 830, 09 грн - сума заборгованості по відсоткам. Однак, нарахована сума заборгованості, а саме: сума заборгованості за процентами - 155 830,09 грн. підлягає відмові. [PERSON] систематично сплачувала заборгованість за кредитом, і відповідно сума по тілу кредиту з урахуванням відсотків не відповідає дійсності. Нарахування комісії, відсотків та шрафу за кредитним договором вважає незаконним. Зазначив, що відповідач сумлінно виконувала умови кредитного договору, проте у зв`язку з введенням воєнного стану на території України, перебуванням фактично в зоні бойових дій всі кошти та майно було загарбано російськими військовими по тій причині виникли фінансові труднощі, які унеможливили змогу продовжувати здійснення платежів на погашення заборгованості. Зазначив, що Позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості за Кредитним договором № CL-314944 від 02.06.2021 року у сумі 372 304,43 грн. а саме, не надано пояснення щодо нарахування заборгованості по відсоткам. Заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах кредитного договору і наданому самим же позивачем розрахунку, а тому і не підлягають задоволенню. Позивачем не надано суду первинних бухгалтерських документі» відносно видачі кредиту та його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, та ін.). Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного: Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У ст. 12 ЦПК України, говориться, що кожна сторона повинна. Так, судом встановлено, що 02.06.2021 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № CL-314944, за умовами якого Банк зобов?язувався надати у власність Позичальникові грошові кошти (надалі - кредит) на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використанні, а Позичальник зобов`язується використати кредит на цілі, вказані в цьому кредитному договорі, повернути кредит, сплатити процент та інші платежі в строк та на умовах, визначених цим кредитним договором (п. 1 Договору). Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору Банк видав позичальнику кредит в сумі 231 247,98 гривень. Строк (термін) кредитування 60 місяців терміном до 01.06.2026 року (п. 2.3 Договору). Позичальник доручає Банкові здійснити переказ грошових коштів на наступні цілі та за наступними реквізитами: на поточні потреби в сумі 113968,24 грн. на поточний рахунок Позичальника № [NUMBER] ; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості Позичальника перед «АТ «Ідея Банк» по Кредитному договору № Е07.00606.007580843 від 12.02.2021, в сумі 17\~335,81 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості Позичальника перед «АТ «ПУМБ» по Кредитному договору № 1001738580401 від 20.11.2020, в сумі 33 773,93 грн.; на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості Позичальника перед «АТ «ПУМБ» по Кредитному договору № 1001847352301 від 30.03.2021, в сумі 66 170,00 грн.(п. 2.4 Договору). За користування кредитом позичальник сплачує Банку відсотки, за процентною ставкою 29,99 % річних (п. 4.1 Договору). Банк у випадках, передбачених п. 3.3 Кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника (п. 6.9 Договору). Пункт 7.1.\~договору передбачає\~за несвоєчасне\~виконання (прострочення)\~грошових зобов`язань\~за цим\~Кредитним договором\~Позичальник відшкодовує\~Банку заподіяні\~збитки в\~повному обсязі\~та сплачує\~пеню в\~розмірі подвійної\~облікової ставки\~Національного банку\~України,\~яка діяла\~в період\~прострочення,\~розрахованої від\~суми кожного несвоєчасно\~виконаного грошового\~зобов`язання\~Позичальника,\~за кожен\~день прострочення\~від дати\~виникнення прострочення\~до дати,\~що передує\~даті погашення\~заборгованості Позичальника.\~В будь-якому\~разі розмір\~пені,\~нарахованої Позичальнику\~на підставі\~цього пункту\~Кредитного договору\~не може\~перевищувати 15%\~(п`ятнадцять\~відсотків) від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Пунктом 7.2\~договору встановлено,\~що у\~випадку невиконання\~обов`язку,\~передбаченого п.\~10.2.\~Кредитного договору,\~Банк має\~право нарахувати\~Позичальнику штраф\~в розмірі\~5%\~(п`ять\~відсотків)\~від суми\~Кредиту (п.\~2.1\~Кредитного договору),\~що становить\~11562,4\~грн.\~У випадку\~не надання\~Позичальником підтверджуючих\~документів про\~повне погашення\~(рефінансування)\~кредитної заборгованості\~Позичальника перед\~Кредитором у\~розмірі суми\~кредиту за\~Кредитним договором\~та припинення\~кредитного договору\~укладеного з\~Кредитором (п.\~10.8.\~Кредитного договору),\~Банк має\~право нарахувати\~Позичальнику штраф\~в розмірі\~20%\~(двадцяти\~відсотків)\~від суми\~Кредиту (п. 2.1 Кредитного договору). Пунктом 7.3.\~Договору встановлено,\~що сукупна\~сума неустойки\~(штраф,\~пеня),\~нарахована за\~порушення зобов`язань\~Позичальника на\~підставі цього\~Кредитного договору,\~не може\~перевищувати 50%\~(п`ятдесяти\~відсотків)\~від суми\~Кредиту (п. 2.1 Кредитного договору). П.п. 7.5-7.5.4. Договору передбачено, що сторона, яка порушила зобов`язання за Кредитним договором, звільняється від відповідальності за таке порушення, якщо вона доведе, що порушення сталося внаслідок випадку або дії (впливу на неї) визначених Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні» форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що засвідчуються Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами (надалі - ТПП). Настання обставини непереборної сили під час порушення Стороною своїх обов`язків за Кредитним договором позбавляє таку Сторону права посилатися на цю обставину непереборної сили як на підставу звільнення від відповідальності. Доказом дії форс-мажорних обставин є відповідний документ, виданий ТПП. Сторона, яка знаходиться під дією обставини непереборної сили, повинна повідомити про це іншу Сторону протягом 3 (трьох) днів з дати початку дії на неї обставини непереборної сили та в цей же строк звернутися в ТПП для одержання документів, визначених у пп. 7.5.2 Кредитного договору. Документи, визначені в пп. 7.5.2 Кредитного договору, мають бути надані Стороною, яка знаходиться (-лася) під дією обставини непереборної сили, іншій Стороні впродовж 3 (трьох) днів з дня одержання цих документів. Якщо повідомлення Стороною іншої Сторони про знаходження під дією обставини непереборної сили, або звернення Сторони в ТПП для одержання документів, визначених у пп. 7.5.2 Кредитного договору, або надання цих документів іншій Стороні у вказані строки є неможливим через дію обставини непереборної сили, то така Сторона зобов`язана вчинити вказані дії впродовж 3 (трьох) днів з дня, відколи це стане можливим. Порушення Стороною пп. 7.5.3 Кредитного договору позбавляє її права посилатися на форс-мажорну обставину як на підставу звільнення від відповідальності за порушення Кредитного договору (а.с. 55-64). Додатком № 1 до Кредитного договору № CL-314944 від 02.06.2021 року є графік платежів та розрахунок загальної вартості кредиту (а.с. 71-73). Матеріали справи містять паспорт споживчого кредиту (а.с. 66-69), анкету-заяву № CL-314944 фізичної особи на отримання готівкового кредиту (а.с. 24-25), виписку по особовим рахункам з 02.06.2021 по 02.08.2024 (а.с. 16-41), меморіальні ордери № 30099859 від 02.06.2021 р. (а.с. 10), № 30099839 від 02.06.2021 р. (а.с. 11), № 30099819 від 02.06.2021 р. (а.с. 12), № 30099877 від 02.06.2021 р. (а.с. 13). З розрахунку заборгованості за договором кредиту № CL-314944 від 02.06.2021 заборгованість [PERSON] станом на 02.08.2024 складає 372304\~,43 грн., що складається з 216 474,34 грн. заборгованість за кредитом, 155\~830,09 грн.- заборгованість за відсотками. 16.05.2024 року за вих. № 16052024-П18-3955 АТ «Кредобанк» направило на адресу [PERSON] досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань (а.с. 42-43). До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми\~Цивільного кодексу України. Приписами пункту 1 частини 2\~статті 11 ЦК України\~передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частин 1, 2\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з приписами ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525 та 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1, 2 статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). При цьому, суд бере до уваги, що відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З урахуванням принципу тлумачення favor contractus (тлумачення договору на користь дійсності) сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності (див. постанову Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10.03.2021 у справі № 607/11746/17 (провадження № 61-18730св20). Разом з тим, суд звертає увагу на правові висновки, наведені, зокрема, у постанові Верховного Суду від 26.10.2022 у справі № 333/5483/20 (провадження № 61-19321св21), а саме: доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність. Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Твердження представника\~відповідача,\~що позивачем\~не надані\~первинні бухгалтерські\~документи спростовуються\~матеріалами справи,\~до яких\~долучені меморіальні\~ордери (а.с.\~10-13).\~Отже,\~під час\~судового розгляду\~встановлено,\~що позивач\~АТ «Кредобанк»\~свої зобов`язання\~за договором\~виконав в\~повному обсязі,\~а саме,\~здійснив перерахування\~кредитних коштів,\~ проте\~відповідач не\~виконала свої\~зобов`язання\~по кредитному\~договору,\~у зв`язку\~із чим\~утворилася заборгованість\~за даним\~договором. Слід зазначити, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75 зазначено, що виписки з клієнтських рахунківє підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 17 грудня 2020 року у справі №278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19). Розрахунок розміру заборгованості за тілом кредиту та процентами [PERSON] за кредитним договором, наданий позивачем суду, відповідає умовам договору та вимогам закону. Відповідач та її представник не спростували наданий позивачем розрахунок заборгованості, доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору не надали, до позивача із заявою про розірвання кредитного договору не зверталися. Посилання представника відповідача щодо несправедливого нарахування процентів за користування кредитів є неспроможним, оскільки правомірність нарахування відсотків в такому розмірі підтверджується розрахунком боргу, зі змісту якого вбачається, що АТ «Кредобанк» нараховувало проценти за користування кредитними коштами, як і передбачено умовами кредитного договору. Крім цього, графік нарахування був визначений сторонами у Кредитному договорі. Представник відповідача у відзиві зазначає, що розрахунок\~заборгованості\~не може бути доказом наявності такої, оскільки з нього не можливо встановити формування\~заборгованості\~та її складові, суми погашеного позичальником тіла кредиту та відсотків по кожному платіжному періоду. Однак, суд не погоджується із даним твердженням з огляду на наступне. Із наданого позивачем розрахунку\~заборгованості,\~сформованим АТ «Кредобанк», детально вбачається механізм нарахування відсотків за користування кредитом, комісії по місяцям, починаючи з дати надання кредиту [PERSON] . Крім того, розрахунок відображає здійснення боржником платежів, а саме: 02.06.2021 року відповідачці надано кредит в сумі 231247,98 грн, із 02.06.2021 року по 02.08.2024 року, відповідачу нараховувалися відсотки (29,99%) згідно п. 4.1.\~Договору; 03.08.2021 року відповідачці нараховано комісію в розмірі 5 % від суми кредиту, що становить 11562,4 грн. згідно п. 7.2. Договору; З наданого розрахунку також вбачається дати та суми сплати відповідачем суми заборгованості в загальному розмірі 14773,64 грн. та відсотків в розмірі 54516,60 грн. Таким чином, суд не вбачає підстав ставити під сумнів наданий АТ «Кредобанк» розрахунок\~заборгованості, який відповідає умовам підписаного сторонами договору, стороною відповідача в ході розгляду справи в жодній мірі не спростований; клопотання про проведення судової економічної експертизи на їх (розрахунків) спростування [PERSON] заявлено не було, а також контррозрахунку суми\~заборгованості\~нею не було здійснено. Окремо суд зазначає, що відповідач під час укладення\~договору\~ознайомлювалася з його текстом та змістом в цілому, паспортом споживчого кредиту, у тому числі з графіками щомісячних платежів за кредитним договором, жодних заперечень щодо уточнення чи зміни його викладу не висловила та з ними погодилась, тому твердження представника відповідача щодо несправедливих положень умов договору про споживчий кредит суд не приймає до уваги. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] зверталася до правоохоронних органів з питанням повернення коштів та майна, яке було загарбано внаслідок повномасштабного вторгнення та її перебування фактично в зоні бойових дій матеріали справи не містять. При цьому суд при вирішенні спору по суті враховує вимоги ст.ст.12, 81 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не надала суду жодних доказів, якщо у неї такі малися, що спростовують доводи позивача і надані ним докази в обґрунтування позовних вимог, а тому суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до переконання про можливість задоволення позову у повному обсязі. Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України та приймаючи до уваги, що позовні вимоги судом задоволені, суд присуджує позивачу з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4467,66 грн.

Outcome: approved