Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Товариство обмеженою відповідальністю «Фвкторинг Партнерс» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості за договором, в розмірі 17640, 00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.01.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір №3424924. Згідно умов Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 6000, 00 грн. Кредит надається строком на 30 днів з 04.01.2022 року (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і слати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу):03.02.2022 року. Комісія за надання кредиту: 1140, 00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 4500, 00 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано кошти у розмірі, встановленому Договором. Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору, на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку, передбаченому умовами договору. Станом на день звернення до суду, строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 26.07.2024 між TOB «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено договір №26-07/2024, у відповідності до умов якого TOB «Мілоан» відступило на користь TOB «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3424924. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №3424924 від 04.01.2022, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 17640, 00 грн., з яких: - заборгованість за основним зобов`язанням (тіло кредиту) -6000, 00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 10500, 00 грн., - заборгованість за комісіями - 1140, 00 грн. Враховуючи те, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань за договором та заборгованість за договором не погашає, представник позивача звернувся до суду за захистом прав ТОВ «Факторинг Партнерс». Просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за Договором № 3424924 від 04.01.2022 року у розмірі 17640, 00 грн., судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн. Ухвалою суду від 04.07.2025 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. 17.09.2025 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити в частині вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за процентами у розмірі 10500, 00 грн., заборгованості за комісією у розмірі 1140, 00 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 9000,00 грн. Посилається н ате, що зі спливому строку кредитування припиняється право позивача нараховувати проценти за кредитом, тому після 03.02.2022 року позивач був позбавлений права на нарахування таких процентів. Також, вказує на те, що у період дії в Україні воєнного, надвичайного стану та у 30-денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальинку надано кредит позичальник звільняєтьс явід відповідальності, визначеної ст. 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплатити на користь кредитодавця неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Крім того, вкзаєу, що [PERSON] з 26.08.2024 року відряджений в оперативне підпорядкування командувача угрупування сил і засобів оборонм міста Києва, а отже на останнього поширюється п. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів сімей». 25.09.2025 року представник позивача Сердійчук Я.Я. до суду направлено відповідь на відзив на позовну заяву, в якому остання просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Дослідивши подані сторонами документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд приходить до наступного. 04.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №3424924. Згідно умов Договору позивач надав Клієнту фінансовий кредит в розмірі 6000, 00 грн. (п.п.1.2. Договору), строком на 30 днів з 04.01.2022 (п.п.1.3. Договору). Термін (дата) повернення кредиту і слати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 03.02.2022 (п.п 1.4. Договору). Комісія за надання кредиту: 1140, 00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п.п.1.5.1. Договору). Проценти за користування кредитом: 4500, 00 грн., які нараховуються за ставкою 2, 50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.п.1.5.2. Договору). Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.п. 1.6. Договору). Згідно п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Відповідно до п. 6.1. цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Відповідно до п. 2.2.2 Договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 Договору. Відповідно до п. 2.2.3 Договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 Договору. Стандартна (базова) ставка не є підвищеною. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. Відповідно до п. 2.3.2 Розділ 2.3 Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и) щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України, і яка(і) полягає(ють) у наступному: а) здійснені платежу(ів) Позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п. 2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил; б) продовженні користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п. 1.3, п. 2.3.1.1, п. 2.3.1.2 Договору. Після настання зазначених в пунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п. 1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п. 1.4 змінюється пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються Кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1, і розміщується Кредитодавцем в особовому кабінеті Позичальника, який уповноважує Кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення. Разом із копією договору стороною позивача надано також заявку-анкету на кредит №3424924 [PERSON] на отримання фінансового кредиту та підписаний ним паспорт споживчого кредиту. Факт укладення та підписання кредитного договору та отримання коштів відповідачем не заперечується. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі 6000, 00 грн. шляхом перерахування коштів на платіжну картку Клієнта №414949*39, ID платежу: 1874271037, призначення платежу: Кошти згідно договору 3424924. 26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №26-07/2024, відповідно до якого Клієнт передав Фактору, а Фактор прийняв і зобов`язується оплатити Клієнту права вимоги за грошовими зобов`язаннями, що виникли у Клієнта за Основними договорами, укладеними між боржниками та Клієнтом. Згідно п. 2.3. Договору факторингу до фактора переходять права клієнта як первісного кредитора за договорами про споживчий кредит в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Зокрема фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів за користування кредитом та/чи процентів, за порушення грошового зобов`язання (відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України) за договорами про споживчий кредит (в тому числі за періоди, що передували відступленню прав вимоги, якщо такі нарахування не були здійснені клієнтом за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення неустойки (штраф, пеня) за порушення боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій відповідно до умов договорів про споживчий кредит. У відповідності до Акту приймання-передачі Реєстру Боржників до Договору факторингу №26-07/2024 від 26 липня 2024 року Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників в електронному вигляді від 26 липня 2024 року, складений (оформлений) відповідно до умов Договору. Згідно Реєстру боржників до договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024, Клієнт відступає Факторові Право Вимоги заборгованостей до боржників Клієнта на умовах передбачених Договором факторингу №26-07/2024 від 26 липня 2024 року, в тому числі набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] у загальній сумі 17640.00 грн. за договором про споживчий кредит №3424924. Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку про таке. У статті 3 Закону України № 675-VIII «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст.11 Закону). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно із ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором №3424924 від 04.01.2022 в розмірі 17640, 00 грн., яка складається з: 6000, 00 грн. - заборгованості по тілу кредиту; 10500, 00 грн. - заборгованості за відсотками; 1140. 00 грн. - комісії. В своїх поясненнях, відповідач [PERSON] вказує, що не визнає позовні вимоги в частині стягнення відсотків по кредиту. Суд не приймає до уваги доводи відповідача викладені у відзиві, оскільки вони повністю спростовуються матеріалами справи, а саме - кредитним договором від 04.01.2022 року №3424924 відповідно до умов якого сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від Позичальника. Окрім того, суд зазначає, що всупереч ст.81 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подати свої докази (контррозрахунок) на спростування розміру заборгованості суду не надав. Таким чином станом на день розгляду справи заборгованість за Договором про споживчий кредит відповідачем не погашена, тому сума загальної заборгованості за кредитом у розмірі: 6000, 00 грн. - заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) та 10500, 00 грн. - заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги, 1140,00 грн - заборгованість за комісією, а всього - 17640, 00 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Доводи відповідача щодо неправомірності нарахування відсотків, відповідно до Закону України № 2120-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану", суд не бере до уваги, оскільки вказана ні норми застосовується щодо нарахування штрафних санкцій за порушення виконання умов договору, зокрема неустойки (штрафу та пені), а не відсотків за користування кредитом. Щодо посилання представника відповідача не неправомірність нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідачу як військовослужбовцю, суд зазначає наступне. Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Підставами для отримання пільг військовослужбовцями під час дії особливого періоду є: 1.Для військовослужбовців, призваних на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період - довідка за Формами 5 або 6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124 (далі - Інструкція) та витяг із наказу або довідка про призов військовозобов`язаного або резервіста на військову службу за призовом від час мобілізації, на особливий період, видана територіальним центром комплектування та соціальної підтримки (раніше - військовим комісаріатом), військовою частиною, органом військового управління, військовим навчальним закладом, установою та організацією Збройних сил України. 2.Для військовослужбовців, які проходять військову службу всіх видів, передбачених частиною шостою статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (крім осіб, зазначених в пункті 1 цього листа), які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів - довідки за Формами 5 або 6 Інструкції та довідка за Формою, яка встановлена додатком 4 до Порядку надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередньо участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій 4 та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 № 413. Отже, військовослужбовці, які надали вищезазначені документи мають право на пільги, визначені пунктом 15 статті 14 Закону про захист військовослужбовців. При цьому слід зазначити, що саме у разі надання вище зазначених документів, відповідач має право на пільги, тобто в даному випадку відповідач мав повідомити первісного кредитора, що він є військовослужбовцем та надати відповідні документи щодо застосування відповідної пільги. Національний банк України у своєму листі від 02.09.2014 № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21.08.2014 № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. Тобто на вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. Проте стороною відповідача не надано суду доказів, що відповідач звертався до первісних кредиторів з відповідною заявою та надавав відповідні документи. Отже, в даному випадку відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Також ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» вказує саме на неможливість звільнення від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, а не на звільнення від виконання зобов`язання. Тобто, відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», обов`язок виконання взятих на себе зобов`язань нікуди не зникає, боржник звільняється лише від штрафних санкцій, які він зобов`язаний сплатити у разі їх неналежного виконання. Крім цього, звільнення позичальника від виконання своїх зобов`язань з повернення кредиту (позики), сплати процентів за користування ним або відтермінування таких платежів Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» не передбачено. Окрім цього вказаний кредитний договір з відповідачем було укладено в у січні 2022 року. Відповідно до наданої довідки відповідач на той час не перебував на військовій службі, а отже твердження відповідача щодо неможливості стягнення відсотків з останнього є безпідставними. Отже, враховуючи, що позичальником зобов`язання з повернення коштів за договором не виконано, позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд дійшов висновку про таке. Судом встановлено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору в сумі 2422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №0531270081 від 20.06.2025, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача згідно ст.141 ЦПК України. У позовній заяві позивач просить стягнути із відповідача понесені ним судові витрати в частині отриманої та сплаченої ним професійної правничої допомоги в сумі 9000 грн. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, суд доходить таких висновків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Матеріалами справи підтверджується факт отримання позивачем професійної правничої допомоги адвокатського об`єднання "ЛІГАЛ АССІСТАНС" на суму 9000,00 грн. згідно з договором № 02-07/2024 від 02.07.2024 про надання правової допомоги, заявки на надання юридичної допомоги №557 від 01.05.2025 до договору про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024, витягу з акту №11 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 року. Згідно з витягом з Акту № 11 про надання юридичної допомоги від 30.05.2025 року позивачу адвокатським об`єднанням "ЛІГАЛ АССІСТАНС" надано такі послуги: надання усної консультації - 3 000 грн., складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 6 000 грн. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визначений позивачем розмір витрат на правничу допомогу є співмірним. Таким чином, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності, ціни позову та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов до висновку про наявність для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 гривень.

Outcome: approved