Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 31.10.2021 року в сумі 131 890 грн 27 коп., а також судових витрат у розмірі 2 422 грн 40 коп. Заявлені вимоги мотивовані тим, що 31 жовтня 2021 року між АТ КБ «ПриватБанк» та Відповідачем було укладено Кредитний договір № б/н. Договір укладений у вигляді електронного документа шляхом використання OTP-пароля як простого електронного підпису, відповідно до Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України». Відповідно до умов договору, АТ КБ «ПриватБанк» надало Відповідачу кредитну лінію у розмірі до 200 000 грн строком на 12 місяців з пролонгацією з річною відсотковою ставкою 42%. 18 квітня 2024 року укладено Додаткову угоду № SAMDN50000068505578_01, якою змінено умови: тип кредиту невідновлювана кредитна лінія, строк кредитування 12 місяців з пролонгацією, але не більше 5 років, процентна ставка 12%, мінімальний платіж 1% від заборгованості (не менше 100 грн) протягом перших шести місяців, з сьомого місяця 3%. Відповідач зобов`язався щомісяця вносити мінімальний обов`язковий платіж на поточний рахунок відповідно до умов договору. АТ КБ «ПриватБанк» виконало свої зобов`язання, надавши Відповідачу кредитні кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов договору щодо своєчасного погашення кредиту та відсотків, унаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 131 890 грн 27 коп., яка складається з: 108 724 грн 64 коп. заборгованість за основною сумою кредиту, 23 165 грн 63 коп. заборгованість за відсотками. Ухвалою суду від 04 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач не подав відзиву на позов, не надав клопотань про розгляд справи за правилами загального позовного У зв`язку з ненаданням відзиву відповідачем, суд вирішує справу за наявними матеріалами справи, що відповідає положенню ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України, 15.09.2025 судом постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі письмових доказів, дійшов наступних висновків. Між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 31 жовтня 2021 року укладено Кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого Позивач надав Відповідачу грошові кошти у вигляді кредитної лінії до 200 000 грн строком на 12 місяців з пролонгацією з річною відсотковою ставкою 42%. 18 квітня 2024 року укладено Додаткову угоду № SAMDN50000068505578_01, якою змінено умови відповідно до викладеного вище. АТ КБ «ПриватБанк» виконало свої зобов`язання, надавши Позичальнику кошти у вигляді кредитного ліміту, які останній зобов`язався повернути відповідно до умов договору. Відповідач, у свою чергу, не виконав умов договору щодо своєчасного повернення кредиту та сплати відсотків, унаслідок чого утворилася заборгованість у сумі 131 890 грн 27 коп., яка складається з: 108 724 грн 64 коп. заборгованість за основною сумою кредиту, 23 165 грн 63 коп. заборгованість за відсотками. Кредитний договір укладений у вигляді електронного документа з використанням OTP-пароля як простого електронного підпису, що відповідає вимогам Закону України «Про електронну комерцію» та Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151. Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або за допомогою електронного чи іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) зроблено висновок, що ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України «Про електронну комерцію» визначає, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному законом порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання Кредитного договору, у т.ч. підтвердив ознайомлення з умовами договору за допомогою OTP-пароля, що є електронним підписом. З огляду на викладене, враховуючи, що договір підписаний [PERSON] , суд приходить до висновку, що позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання з відповідачем правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. У силу ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У строк, передбачений договором, [PERSON] кошти, отримані в борг, не повернув, безпідставно ухилившись від взятих на себе зобов`язань. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача суми боргу за Кредитним договором є доведеними та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп., сплаченого позивачем відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір». На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved