Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

ТОВ «ВІН ФІНАНС» звернулося до Холодногірського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №L7850992 від 03.11.2018 року у розмірі 35486,89 грн. 80 коп., яка складається з : 22485,30 грн. сума заборгованості по кредиту; 10979,76 грн. сума інфляційних втрат, 2021,83 грн. 3% річних, та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.11.2018 року між ТОВ «Дінеро»\~та [PERSON] \~був укладений договір кредитної лінії №L7850992, відповідно до умов якого, кредитор зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитор свої зобов`язання виконав та надав відповідачу безготівковим шляхом грошові кошти, натомість відповідач не виконала належним чином кредитні зобов`язання, внаслідок чого у неї перед кредитором виникла заборгованість, загальний розмір якої становив 22485,30грн., з яких: 11500,00грн. заборгованість за тілом кредиту, 1402,00грн. заборгованість по відсоткам; 3833,30 грн. штраф, 5750,00 грн. комісія. 01.07.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги № 01072019, за умови якого ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» стало новим кредитором та набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором №L7850992. 25.07.2024 року на загальних зборах учасників ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» протоколом №1706 було вирішено змінити найменування ТОВ «Фінансова компанія Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». Станом на дату укладення договору № 01072019 від 01.07.2019 відступлення права вимоги, сума заборгованості відповідача перед новим кредитором - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» за кредитним договором становила 22485,30 грн. У зв`язку з простроченням сплати кредитних коштів позивач просить стягнути з відповідача на його користь суму збитків у урахуванням 3% річних у розмірі 2021,83 грн, та суму збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань у розмірі 10979,76 грн., що у загальному розмірі становить 35486,89 грн. 80 коп, у зв`язку з чим позивач вимушений звертатись до суду з вказаним позовом. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ВІН ФІНАНС»», тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Холодногірського районного суду м. Харкова від 27.01.2025 року від 12 червня 2025 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач не надавав клопотань про розгляд справи в загальному порядку. Відповідач заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін чи відзив на позов суду не подала, про розгляд справи повідомлялася належним чином, в тому числі шляхом оголошення на веб-сайті «Судова влада». Копія ухвали\~про відкриття\~провадження по\~справі,\~копія позову\~та долучених\~до нього\~документів,\~направлялися відповідачу\~за місцем\~реєстрації,\~про що\~свідчить поштове\~повідомлення,\~яке повернулися\~на адресу\~суду.\~ За таких обставин, суд розглянув справу на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до положень ч.1\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зположеньст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З матеріалів справи убачається, що 03.11.2018 між ТОВ «ФК «Дінеро» та відповідачем [PERSON] укладено Договір кредитної лінії № L7850992, та додаткові угоди\~до Договору кредитної лінії № L7850992 від 23.11.2018, 07.12.2019, 15.12.2018, 20.02.2019, 20.02.2019 між ТОВ «Фінансова компанія «Дінеро» та [PERSON] було укладено додаткові угоди\~до Договору кредитної лінії № L7850992, за якими [PERSON] отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 11500,00 грн., ліміт кредитної лінії 20000,00грн. (реальна річна відсоткова ставка - 361%), з терміном погашення 05.05.2019 (за останньою додатковою угодою), з можливістю пролонгації, з фіксованою відсотковою ставкою 1,00% в день, штрафом у розмірі 50%, з комісією за організацію продовження пролонгації, та з комісією за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю у розмірі 15,00 грн. в день. Прийняття та підтвердження умов Договору, його підписання позичальником здійснювалося шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог ч.1 ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію». 03.11.2018 року позивачем було погоджено надання суми кредиту у розмірі 1500,00 грн, 23.11.2018 року - 5000,00грн., 07.12.2018 року 3500,00 грн., 15.12.2018 року 500,00грн., 20.02.2019 року 1000,00грн., шляхом здійснення ідентифікації. Згідно розрахунку заборгованості за період з 03.11.2028 по 30.10.2019 та виписки з рахунку станом на 30.10.2019 року відповідач має заборгованість за договором кредитної лінії у розмірі 22485,30грн., з яких: 11500,00грн. заборгованість за тілом кредиту, 1402,00грн. заборгованість по відсоткам; 3833,30 грн. штраф/пеня, 5750,00 грн. заборгованість за комісією за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю. Відповідно до п.3.1 загальних умов договору кредитної лінії, позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю суму наданого кредиту та сплатити всі відповідні договірні компенсації до останнього дня терміну сплати. Згідно п.4.2 загальних умов договору кредитної лінії, якщо позичальник не погасив кредит до останнього дня терміну оплати, позичальник повинен сплатити штраф, який обчислюється як відсоток зазначений у спеціальних умовах кредиту, що застосовується до простроченої суми наданого кредиту - для короткострокового кредиту, або суми відповідного договірного платежу, виходячи з графіку платежів - для довгострокового кредиту, після закінчення терміну оплати, на вимогу кредитодавця та у відповідності з такою вимогою: в повній сумі штрафу разовим платежем або частинами у встановлені вимогою дати. В будь-якому випадку розмір штрафу не повинен перевищувати максимального розміру штрафу передбаченого законодавством. Згідно п.4.3.1 загальних умов договору кредитної лінії, комісія за організацію продовження сплачується у разі запиту позичальником додаткової послуги - періоду продовження дати оплати або дати повного погашення. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, [PERSON] систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, допустила заборгованість зі сплати кредиту у розмірі 22485,30 грн, що складається з: 11500,00 грн - заборгованість по тілу кредиту, 1402,00 грн - заборгованість за відсотками, 3833,30 грн - штрафи/пеня, 5750,00 грн - заборгованість комісією за підготовку та направлення документів/повідомлень у зв`язку з простроченою заборгованістю. 01.07.2019 між ТОВ «ФК «Дінеро» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (правонаступником якого є позивач) укладено договір відступлення прав вимоги №01072019, за умовами якого ТОВ «ФК «Дінеро» відступило ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «Дінеро». На момент розгляду справи в матеріалах цивільної справи відсутні відомості щодо погашення відповідачем заборгованості. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). У відповідності до ч. 1\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Водночас, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних та інфляційних втрат за порушення виконання зобов`язань за укладеним договором задоволенню не підлягають з огляду на п.18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, яким встановлено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем),\~позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як встановлено судом,\~Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким внесено вищевказані зміни, набув чинності 17.03.2022. Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022\~на території України було введено воєнний стан, дію якого на момент розгляду справи не припинено. Отже,\~зважаючи на\~вищевикладене,\~з огляду\~на те,\~що відповідно\~до наданих\~позивачем розрахунків\~відповідачу нараховано\~три відсотки\~річних та\~інфляційних втрат\~за порушення\~виконання зобов`язань\~за період\~з 13.02.2022\~по 11.02.2025,\~суд приходить\~до висновку\~про часткове\~задоволення позовних\~вимог в\~цій частині\~за період\~з 13.02.2022\~року по\~23.02.2022\~року:\~інфляційні втрати\~ -\~359,76грн.\~( 22\~485,30 грн\~(сума боргу) ? 101,600% (сукупний індекс інфляції) : 100% -\~22\~485,30 грн\~(сума боргу) ), 3% річних - 18,50грн. (22\~485,30 грн\~(сума боргу) ? 3% ? 10 : 365 : 100) Разом із цим, враховуючи відомості, які містяться у виписці з рахунку штраф/пеня була нарахована станом на до набрання чинності заборони на її стягнення, тому в цій частині, позовні вимоги підлягають задоволенню. При вирішенні питання щодо витрат позивача на правову допомогу, суд дійшов наступних висновків. Між ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та адвокатським бюро «Анастасії Міньковської» укладено договір №36 про надання правової допомоги від 25.04.2024, додаткову угоду від 25.04.2024, складено акт надання правничої допомоги від 03.03.2025 та детальний опис робіт, на підставі яких вартість надання правової допомоги (складання позовної заяви, направлення через підсистему Електронний суд), склала 5000 грн, які у відповідності до п.4 акту сплачені у повному обсязі при підписанні відповідного акту. За змістом\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі\~ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 - 36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Враховуючи положення ст. 28 Правил адвокатської етики (затверджені Звітно-виборним з`їздом адвокатів України 09.06.2017) необхідно дотримуватись принципу «розумного обґрунтування» розміру оплати юридичної допомоги. Цей принцип набуває конкретних рис через перелік певних факторів, що мають братись до уваги при визначенні розміру оплати: обсяг часу і роботи, що вимагається для адвоката, його кваліфікацію та адвокатський досвід, науково-теоретична підготовка. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 13.02.2019 у справі №756/2114/17 (провадження 61-10774св18). Водночас, як убачається з акту надання правничої допомоги, фактично правова допомога надана адвокатом зводилась до підготовки позовної заяви, а внесена до акту дія щодо направлення позовної заяви з додатками через Електронний суд пов`язана з підготовкою позовної заяви, тому її окреме зазначення є способом завищення розміру правової допомоги. Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, на компенсацію яких має право сторона, враховуючи всі аспекти та складність справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3500 грн. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду не спростовують. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial