Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

КС «Українська Кредитна Спілка» звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що між КС «Українська Кредитна Спілка» та [PERSON] був укладений договір про споживчий кредит №608 від 14 серпня 2019 року, на виконання якого відповідач отримала у тимчасове користування грошові кошти у безготівковій формі з дотриманням вимоги їх повернення та сплати процентів у визначені договором строки у загальному розмірі 10\~000,00 грн. строком на 24 місяці від дати надання кредиту зі сплатою процентів у розмірі 35% річних від основної (первісної) суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №608 від 14 серпня 2019 року належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачувала, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 9\~495,00 грн., яка складається з суми заборгованості за основною сумою кредиту в розмірі 2\~331,27 грн. та нарахованих, але не сплачених відсотків в розмірі 7\~163,73 грн. В зв`язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №608 від 14 серпня 2019 року в сумі 9\~495,00 грн. та понесені судові витрати в сумі 2\~422,40 грн. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відзив на позовну заяву відповідачем до суду не надано. Будь-які клопотання по справі від сторін, до початку розгляду справи, суду не надходили. Про дату, час та місце розгляду справи сторони були повідомлені належним чином. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги КС «Українська Кредитна Спілка» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 14 серпня 2019 року між КС «Українська Кредитна Спілка» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит №608. За умовами даного Договору, [PERSON] отримала від КС «Українська Кредитна Спілка» кредит в сумі 10 000 грн., строком на 24 місяці, з фіксованою ставкою 35% річних, з орієнтовною загальною вартістю позики в розмірі 17\~008,00 грн. Перерахування визначених кредитним договором №608 від 14 серпня 2019 року грошових коштів на банківський рахунок відповідача підтверджується платіжним дорученням №2928 від 14.08.2019 року. Згідно з графіком платежів (додаток №1 до договору про споживчий кредит №608 від 14 серпня 2019 року) розмір відсотків за період з 14.09.2019 по 14.08.2021 складає 7\~008,00 грн., загальна вартість кредиту складає 17\~008,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості від 11 серпня 2025 року, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором №608 від 14 серпня 2019 року за період з 14.08.2019 по 11.08.2025 складає 9\~495,00 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту складає 2\~331,27 грн., заборгованість за відсотками складає 7\~163,73 грн. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором №608 від 14 серпня 2019 року належним чином не виконувала, передбачені кредитним договором щомісячні платежі не сплачувала, внаслідок чого станом на 11.08.2025 року у відповідача перед позивачем наявна заборгованість у розмірі 9\~495,00 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту 2\~331,27 грн., заборгованість за нарахованими, але несплаченими відсотками 7\~163,73 грн., що підтверджено розрахунком заборгованості позичальника. Судом встановлено, що зміст зобов`язання в наведених договорах викладено досить зрозуміло, що дає підстави для висновку про те, що справжня воля сторін договору зводилась до отримання коштів, які позичальник зобов`язаний повернути, із сплатою процентів за кредитним договором в розмірі та умовах погоджених сторонами у договорах. Відповідач [PERSON] ознайомилася з наданою в договорі інформацією, що засвідчила своїм підписом, вибрала та погодилася з конкретними умовами щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та уклала кредитний договір. Тобто таким чином висловила своє волевиявлення щодо укладання кредитного договору за конкретних умов. Відповідач не надала жодних доказів на підтвердження не укладення договору, зокрема, не зверталася до суду із позовом про визнання цього договору недійсними або до правоохоронних органів з приводу шахрайських дій позивача. Позичальником не доведено належного повернення позичених коштів у розмірі та на умовах, визначених вказаним договором, презумпція правомірності якого не спростована. Таким чином, у даному випадку слід виходити з презумпції правомірності правочину (стаття 204 ЦК України), а також презумпції обов`язковості виконання договору (стаття 629 ЦК України). Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Заявляючи вимогу про стягнення заборгованості за кредитним договором №608 від 14 серпня 2019 року в розмірі 9\~495,00 грн., позивачем не обґрунтовано вказану суму, доказів пролонгації договору суду не надано, в той час як при укладенні вказаного договору, його сторони дійшли згоди щодо загальної вартості кредиту в сумі 17\~008,00 грн. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого кредитним договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц. Отже, право кредитодавця нараховувати відсотки за договором припинилось після спливу строку кредитування 14.08.2021 року, доказів пролонгації договору суду не надано, тому суд відмовляє в частині позовних вимог щодо стягнення відсотків за договором у розмірі, більшому ніж було погоджено сторонами при укладенні такого договору. В той же час, відповідачем будь-яких заперечень та доказів стосовно відсутності боргу, його погашення або незгоди з розрахунками сум заборгованості суду не надано. Отже, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спірним договором у розмірі, погодженому сторонами договору при його укладенні за вирахуванням суми, внесеної відповідачем на погашення кредиту, в розмірі 15\~849,00 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Таким чином, заборгованість за кредитним договором №608 від 14 серпня 2019 року становить 1\~159,00 грн. /17008,00 15849,00/, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача. Також суд зазначає, що Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»(далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Згідно з п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Так у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу. Вимоги про стягнення відсотків на підставі ст.625 ЦК України, які нараховуються з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) грошового зобов`язання, суперечать законодавству. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: стягненню з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 1\~159,00 грн. Згідно із частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою, справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи на 01 січня 2025 року складає 3028,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача в загальному розмірі 1\~159,00 грн. Отже, процентне співвідношення задоволених вимог становить 12,21 % (( 1\~159,00 грн. задоволені вимоги) / ( 9\~495,00 грн. заявлені позовні вимоги )*100%). З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 295,78 грн. (2\~422,40 грн. сплачений судовий збір * 12,21%), який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial