Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Позивач ТОВ «ФК «Арагон» звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 6626537 від 30.11.2021 року у розмірі 33\~392, 40 грн., збитків завданих інфляцією у розмірі 5041, 37 грн., трьох процентів річних у розмірі 1017, 69 грн., а також судового збору у розмірі 2\~422 грн. 40 коп. і витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5\~000 грн. В обґрунтування позову вказав, що 30.11.2021 Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Арагон» та [PERSON] \~укладено договір надання коштів у позику, в тому числі, і на умовах фінансового кредиту №6626537. Відповідно до умов кредитного договору, позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 3000 грн. строком на 10 днів зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку, на який видавався кредит. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі 3000 грн. шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту № [NUMBER] \~позичальника. Кредитний договір укладений у формі електронного документу та підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором не погашена. Загальна сума заборгованості станом на момент звернення до суду за кредитним договором, із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, становить 3 690 грн., з яких 3000 грн. заборгованість по кредиту, 690 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом в межах строку договору. Відповідальність за порушення грошового зобов`язання становить: збитки завдані інфляцією за період з 11.12.2021 по 24.02.2022 у розмірі 130,56 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу за період з 24.02.2022 по 01.04.2025 у розмірі 22,75 грн. Тому просять стягнути з [PERSON] вказану заборгованість із нарахованими збитками, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000,00 грн». Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 11 липня 2025 року справу направлено за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Полтави. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Полтави від 04 серпня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Встановлено строки для подання відзиву на позов - 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками, відповіді на відзив та заперечень по 5 днів з дня отримання відзиву на позов та відповіді на відзив відповідно. 14 серпня 2025 року до суду надійшов відзив представника відповідача [PERSON] [PERSON] , в якому проти задоволення позову заперечує. Посилається на те, що в період воєнного стану нарахування інфляційних витрат та 3 % річних заборонено Законом. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем кредитних коштів. Підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, яке надано позивачем, не містить ні власника рахунку/картки, ні даних по здійсненню операції, а також даних стосовно кредитного договору, за яким здійснювалися перекази. Первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» не надано. Наявність заборгованості належними документами не підтверджено. Також позивач не надав підтвердження отримання відповідачем листа на адресу електронної пошти чи смс повідомлення про здійснення входу останнім на сайт Товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, без чого кредитний договір не вважається укладеним. Також позивачем не доведено, що електронний підпис належить відповідачу. Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції. Паперові копії електронних доказів не є письмовими доказами та суд не може приймати їх до уваги. Також позивачем проведений розрахунок заборгованості, який не відповідає вимогам Закону. Проценти, які нараховані поза межами строку дії договору, не можуть бути стягнутими. Тому заборгованість по процентам за 10 днів кредитування становить 690 грн., а всього заборгованість за 10 днів за період з 30 листопада 2021 року по 10 грудня 2021 року становить 3\~690 грн. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то позивачем зазначено, що Договір про надання правової допомоги укладено з АО «Тараса Онищенка». До матеріалів справи надано ордер адвоката Юхименка Ю.Ю., яким формувалася позовна заява. Доказів залучення АО «Тараса Онищенка» до виконання укладених бюро договорів адвоката Юхименко Ю.Ю. не надано. Вказує, що попередній орієнтовний розрахунок судових витрат відповідача становить 6500 грн., питання про розподіл яких прохає вирішити. 19 серпня 2025 року до суду надійшла відповідь на відзив ТОВ «ФК «Арагон», в якій вказує, що підтвердження отриманих відповідачем коштів надано лист-підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів, якою підтверджується у рамках Договору про надання фінансових послуг з переказу коштів № ПГ-19 від 04.01.2021 року та на підставі платіжної інструкції відправника. Таким чином, відповідач не спростував факт отримання коштів, таким доказом могла б бути виписка по банківському рахунку позичальника, які відповідачем не надано. Звертає увагу, що відповідач не заперечує факту укладення договору, тому можна зробити висновок про його бажання уникнути відповідальності. Крім того, договір був укладений у електронній формі відповідно до вимог Закону, тому допустимість такого доказу не може бути заперечена. Щодо стягнення процентів за користування кредитом, то вони нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення. До 10.12.2021 року відповідач не виконав зобов`язання, тому підлягаи нарахуванню плата за користування кредитними коштами саме за фактичне число календарних днів користування кредитом. Обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за весь час прострочення передбачений ст. 625 ЦК України, а тому таке зобов`язання є триваючим. Однак, позивачем прийнято рішення про зменшення позовних вимог, тому позовні вимоги зменшено.Таким чином, позивачем доведено позовні вимоги у повному обсязі. Щодо витрат на правову допомогу, то адвокат Юхименко Ю.Ю. представляє інтереси позивача у справі по довіреності, а не на підставі ордеру. Договір про надання правової допомоги укладено між між АО «Тараса Онищенка» та ТОВ «ФК «Арагон». У п.1.1. Договору вказано, що Клієнт доручає, а АО приймає зобов`язання надавати правничу допомогу. У п.2.3 Договору вказано, що безпосереднє представництво клієнта від імені Бюро здійснює адвокат Юхименко Ю.Ю. Бюро може залучати інших адвокатів на договірн6их засадах. Таким чином, матеріали містять докази залучення АО адвоката Юхименка Ю.Ю. до виконання укладених бюро договорів. Витрати понесені відповідачем на правову допомогу вважає не підтвердженими, необґрунтованими, підстав для їх стягнення не вбачає. Прохає позов задовольнити з урахуванням зменшених позовних вимог. Також 19 серпня 2025 року до суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, у якій позивач прохає стягнути з [PERSON] заборгованість за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 6626537 від 30.11.2021 року у розмірі 3 690 грн., збитки завдані інфляцією у розмірі 130,56 грн. за період з 11.12.2021 по 24.04.2022, три проценти річних у розмірі 22,75 грн. за період з 24.02.2022 по 01.04.2025, а також судові витрати. 28 травня 2025 року від представника відповідача до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, в якій вказує, що позивач не вірно розуміє положення закону щодо нарахування розміру відсотків. Враховуючи, що строк кредитування становив 10 днів, то розмір непогашеної заборгованості становить 3\~690 грн., з яких проценти за 10 днів 690 грн. Також вказує, що передбачений договором розмір відсотків не був зрозумілий для відповідача, оскільки містився в об`ємному документі, що як пересічному споживачу бу4ло складно зрозуміти. Прохав у задоволенні позову відмовити. Ухвалою суду\~від 18\~вересня 2025\~року клопотання ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» про витребування доказів залишено без задоволення. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві прохав розглядати справу без його участі (а.с.1-4). Відповідач та його представник у судове не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, останній у відзиві прохав врахувати поданий ним відзив на позов (а.с.165). Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цьогоКодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовити доказами, дійшов до наступного висновку. Судом установлено, що 30.11.2021 між ТОВ «Фінансова компанія "Арагон" та [PERSON] укладено Договір № 6626537 надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у сумі 3 000 грн. на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та всі інші платежі на умовах, визначених Договором ( п.2.1 Договору). Згідно п.3.2 Договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строк визначений п.3.1 Цього Договору. Відповідно до п.3.3 Договору Кредит надається позичальнику шляхом безготівкового перерахунку суми кредиту на рахунок платіжної карти Позичальника, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі у Особистому кабінеті на сайті Кредитодавця. Згідно розділу 4 Договору нарахування процентної ставки за користування кредитом залежить від фактичного виконання позичальником умов цього договору, а саме: 4.1 знижена процентна ставка в розмірі 0, 86 % процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 313, 9 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується на період строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1 даного договору, якщо позичальник здійснить повне погашення кредиту в цей строк надання кредиту або протягом трьох робочих днів, що слідує за датою, визначеною в п. 3.1 даного договору; проценти нараховуються за фактичне число календарних днів користування кредитом за виключенням дня отримання кредиту та включаючи дату його повернення; знижена процентна ставка скасовується з дати її застосування, у разі якщо до відносин між сторонами застосовується стандартна процентна ставка; стандартна процентна ставка в розмірі 2,3% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 839,50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1 цього договору, якщо позичальник не виконав умови, передбачені в п. 4.1 даного договору; згідно п.8.6 позичальник, який порушив свої зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки (а.с. 117-120). Згідно з копією довідки щодо ідентифікації позичальника в системі Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Арагон"», одноразовий ідентифікатор Гачковського Р.М. [NUMBER] (а.с. 113). З копії Підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів убачається, що в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-19 від 04.01.2021 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, Товариством з обмеженою відповідальністю «ПрофітГід» було здійснено успішний переказ грошових коштів на рахунок отримувача, номер платіжної картки отримувача\~ [NUMBER] , сума\~3 000,00 грн, дата\~30.11.2021 (а.с. 116). Згідно наданого до позову розрахунку заборгованості за договором № 6626537 від 30.11.2021, заборгованість [PERSON] станом на 31.05.2025 року становить 3000 грн. (тіло кредиту) та 30392, 40 грн. (заборгованість за відсотками) (99-111, 121). Представник відповідача у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив заперечував проти нарахованих відсотків поза строком дії договору та надав контр розрахунок, згідно якого за період з 30 листопада 2021 року по 10 грудня 2021 року заборгованість за договором становить 3000 грн. тіло кредиту та 690 грн. проценти за користування кредитом (10 днів х (3000 грн.х2,3 %)), а всього 3\~690 грн. Позивач подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій прохає стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 3\~690 грн. (3000 грн. тіло кредиту та 690 грн. проценти за користування кредитом). Згідно з частиною першою-другою\~статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом статей\~626,628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У частині першійстатті 638 ЦК Українивстановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині другій\~статті 1054 ЦК України\~визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. У\~статті 628 ЦК України\~визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 (справа № 2-383/2010) зроблений висновок, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У\~Законі України\~«Про електронну комерцію»\~визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.\~Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин сьомої-дванадцятої статті11\~Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. У статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог\~законів України «Про електронні документи та електронний документообіг»\~та «;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У нормах\~статті 11\~Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис»\~передбачено використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Як убачається з копії укладеного між ТОВ «Фінансова компанія "Арагон"» та [PERSON] договору він підписаний [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У частині першій\~статті 526 ЦК Українипередбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України).\~\~\~Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У статті 80 ЦПК України\~визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, позивачем доведено, що кредитний договір було укладено у відповідності до\~вимог ЗУ «Про електронну комерцію»,\~ а відповідачем не спростовано факту його укладання, а тому заперечення останнього в цій частині судом спростовуються. Долучені до позовної заяви докази підтверджують надання коштів клієнту, отримання і використання таких коштів клієнтом. Так, позивач надав лист-підтвердження ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу коштів, якою підтверджується в рамках Договору про надання фінансових послуг з переказу коштів № ПГ-19 від 14.01.2021 року (а.с.131-134) та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника успішність проведеної транзакції щодо надання грошових коштів у розмірі 3000 грн. відповідачу на рахунок [NUMBER] у АТ «ПУМБ» (а.с.116). Відповідач не довів, що вказаний банківський рахунок у АТ «ПУМБ» йому не належить, натомість у відзиві стверджує, що заборгованість за Кредитним договором становить 3\~690 грн., фактично визнаючи факт отримання коштів за Кредитним договором. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку ТОВ «Фінансова компанія "Арагон"» не повернуті, тобто відповідачем не виконано договірні зобов`язання, суд вважає позовні вимоги у частині стягнення простроченої заборгованості за сумою кредиту обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, сторона позивача у позовній заяві також просить стягнути з відповідача прострочену заборгованість за відсотками. Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення\~невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~та ч. 1 ст.\~1049 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої\~статті 1048 ЦК України\~про виплату процентів до дня повернення позики може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Зазначена правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 28.03.2018 (справа № 444/9519/12), від 04.07.2018 (справа № 310/11534/13-ц), від 31.10.2018 (справа № 202/4494/16-ц). Отже, позивач ТОВ «Фінансова компанія "Арагон"», відповідно до\~статті 1048 ЦК України, має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених відсотках за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Відтак вимоги позивача щодо стягнення з відповідача відсотків слід задовольнити саме у розмірі зменшених позовних вимог, а саме: за період з дня надання позики до передбаченого договором № 6626537 від 30.11.2021 дня повернення кредитних коштів. Судом установлено, що за умовами договору № 6626537 від 30.11.2021 між ТОВ «Фінансова компанія"Арагон"» та [PERSON] , товариство надало позичальнику кредит в розмірі 3000 грн 00 коп.; кредит надавався строком на 10 днів, тобто до 10.12.2021; нарахування процентної ставки за користування кредитом залежить від фактичного виконання позичальником умов цього договору, а саме: знижена процентна ставка в розмірі 0,86% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 313,9% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується на період строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1 даного договору, якщо позичальник здійснить повне погашення кредиту в цей строк надання кредиту або протягом трьох робочих днів, що слідує за датою, визначеною в п. 3.1 даного договору; стандартна процентна ставка в розмірі 2,3% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 839,50% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом) застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 3.1 цього договору, якщо позичальник не виконав умови, передбачені в п. 4.1 даного договору. Отже, у даному випадку з відповідача слід стягнути прострочену заборгованість за процентами за 10 днів (період кредитування), що становить 690 грн. (3000 грн. х 2,3% х 10 днів). У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення позики настає відповідальність обов`язок щодо сплати процентів відповідно до\~статті 625 ЦК України\~у розмірі, встановленому законом або договором. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до\~статті 625 ЦК України\~є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Позивач ТОВ «Фінансова компанія "Арагон" просить стягнути з [PERSON] збитки, завдані інфляцією, та три проценти річних від простроченої суми боргу. Згідно з копією розрахунку заборгованості за договором № 6626537 від 30.11.2021, інфляційні збитки складають 130, 56 грн (нараховані за період з 11.12.2021 по 24.02.2022), 3% річних складають 22,75 грн (нараховані за період з 24.02.2022 по 01.04.2025). Проценти, встановлені\~статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою\~статті 625 ЦК України, є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~і охоронна норма ч. 2\~ст. 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої\~статті 1048 ЦК України\~як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 (справа № 464/3790/16-ц) вказала, що передбачене ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Позивачем проведено та надано розрахунок трьох процентів річних за період з 24.02.2022 до 01.04.2025, а інфляційних втрат за період з 11.12.2021 до 24.02.2022. Вказаний розрахунок, на думку суду, не відповідає визначенню простроченої суми боргу, а тому такий розрахунок не приймається судом як належний. Згідно з п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась та триває на даний час. Отже, у даному випадку належним періодом нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних є період з 11.12.2021 по 23.02.2022. Сума заборгованості на момент прострочення 11.12.2021 становила 3\~690 грн. з яких: 3 000 грн.\~заборгованість за тілом кредиту, 690 грн.\~заборгованість за процентами. Отже, розрахунок інфляційних витрат, наданий позивачем у заяві про зменшення позовних вимог, проведений вірно та за період з 11.12.2021 по 23.02.2022 складає 130, 56 грн. ( 3690 х 1,035383-3690) (а.с.190-191). 3 % річних позивач нарахував з 24.02.2022 року, що суперечить положенням п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Отже, суд доходить висновку, що за договором № 6626537 від 30.11.2021 з відповідача [PERSON] слід стягнути інфляційне збільшення в розмірі 130, 56 грн., а стягненні 3 % річних слід відмовити, оскільки починаючи з 24 лютого 2022 року на час воєнного стану\~стаття 625 ЦК України\~не застосовується. Враховуючи викладене, позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія "Арагон"» слід задовольнити частково, стягнувши з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія "Арагон"» заборгованість за договором № 6626537 від 30.11.2021 у розмірі 3 690 грн, з яких: 3 000 грн\~заборгованість за тілом кредиту, 690 грн\~заборгованість за процентами, а також інфляційне збільшення в сумі 130, 56 грн., а всього 3\~820, 56 грн. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява № 4909/04). Відповідно до ч. 1\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, у порядку, передбаченому\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (99,40 %) в сумі 2\~408, 06 грн. ( 3820, 56 грн./3\~843, 31 грн.х 100% 2 422,40 грн.) слід стягнути з відповідача на користь позивача. У ч.2\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У\~статті 59 Конституції України\~закріплено право кожної людини на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ч. 2\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У постанові Верховного Суду від 30.09.2020 (справа № 379/1418/18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом установлено, що 02.06.2025 між адвокатом Адвокатським бюро «Тараса Онищенка» та ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» було укладено договір про надання правової допомоги №2025/06/02 (а.с.127-129). Згідно з копією платіжної інструкції №131 від 26.06.2025, ТОВ «Фінансова компанія «Арагон» перерахувало на рахунок Адвокатського бюро «Тараса Онищенка» кошти в сумі 5 000,00 грн (призначення платежу «додаткова угода №2 від 24.06.2025 до договору про надання правничої допомоги №2025/06/02 від 02.06.2025, Гачковський Р.М.»). Отже, стороною позивача подано докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має урахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» указано, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір\~обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Зважаючи на умови договору про надання правничої допомоги та додаткової умови до указаного договору, виконані адвокатом роботи та надані послуги, суд вважає, що заявлений розмір витрат сторони позивача є співмірним зі складністю справи та виконаній адвокатом роботі. Доводи відповідача щодо недоведеності понесених позивачем витрат на правову допомогу судом спростовуються, оскільки, як вбачається із поданих доказів, адвокат Юхименко Ю.Ю. представляє інтереси позивача у справі по довіреності, а не на підставі ордеру. Договір про надання правової допомоги укладено між між АО «Тараса Онищенка» та ТОВ «ФК «Арагон». У п.1.1. Договору вказано, що Клієнт доручає, а АО приймає зобов`язання надавати правничу допомогу. У п.2.3 Договору вказано, що безпосереднє представництво клієнта від імені Бюро здійснює адвокат Юхименко Ю.Ю. Бюро може залучати інших адвокатів на договірних засадах. Таким чином, матеріали містять докази залучення АО адвоката Юхименка Ю.Ю. до виконання укладених бюро договорів. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог позивача, у порядку, передбаченому\~статтею 141 ЦПК України, витрати, понесені позивачем на правничу допомогу, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (99, 40 %), в сумі 4 970 грн. (3820, 56 грн./3\~843, 31 грн.х 100% 5 000 грн.), слід стягнути з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, понесених відповідачем, суд виходить з наданих останнім доказів їх понесення, а саме Договору про надання правової допомоги № б/н від 10.08.2025 року між [PERSON] та адвокатом Безсмертним С.М., квитанції до прибуткового ордера б/н від 10.08.2025 року на суму 6000 грн., Додатку № 1 до Договору від 10.08.2025, Акту виконаних робіт від 28.08.2025 на суму 6\~000 грн.(а.с.219-223), та враховуючи, що позов задоволено на 99, 40%, стягненню з позивача на користь відповідача підлягає 360 грн. ( 6000 грн. х 0, 60%). Шляхом взаємного зарахування, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу у розмірі 4\~610 грн. ( 4\~970 грн. 360 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial