Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 5325 від 16.02.2024 у сумі 50 625 грн та понесені судові витрати\~судовий збір у сумі 2\~422.4 грн та витрати на правничу допомогу 10\~000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за вказаним договором, що є підставою для позивача звернутися до суду із даним позовом. Згідно договору, позичальнику надано грошові кошти в сумі 5 000 грн з терміном кредитування 365 днів, 2.5% процентна ставка в день. Позивач зауважує, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку позичальника станом на 15.02.2025 р. виникла заборгованість в сумі 50\~625 грн, з яких 5\~000 грн заборгованість за основним боргом, 45\~625 грн заборгованість за нарахування відсотків. Ухвалою від 23.06.2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 63). Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву. Ухвалою від 27.06.2025 року задоволено клопотання позивача про витребування доказів від АТ КБ «ПриватБанк». У визначений ухвалою суду строк для подання відзиву відповідач відзив на позовну заяву на адресу суду не подав; вказану ухвалу повернуто на адресу суду з відмітками «Адресат відсутній за вказаною адресою». Заяв, клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.02.2024 між ТОВ «КЛТ Кредит» та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 5325 на суму 5 000 грн на строк 365 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2.5% від суми кредиту за кожен день. Вказаний договір підписано електронними підписами сторін з відповідними одноразовими ідентифікаторами (027778), що підтверджується копією даного договору (зворот а. с. 17). ТОВ «КЛТ Кредит» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору позики, шляхом перерахування суми позики на банківський картковий рахунок відповідача, за посередництвом платіжної інфраструктури ТОВ «ФК «Елаєс», що підтверджується довідкою від ТОВ «Елаєс» (а. с .20). 28.07.2025 року до суду надійшла витребувана інформація від АТ КБ «ПриватБанк», що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту та отримано кошти від 16.02.2024 року в сумі 5 000 грн. На принципах ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України (далі ЦК), згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог розумності та справедливості. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором. ТОВ «КЛТ Кредит» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору позики, шляхом перерахування суми позики на банківський картковий рахунок відповідача, зараховано на його картковий рахунок 5 000 грн 16.02.2024 р. З розрахунку суми заборгованості вбачається, що відповідач за договором позики від 16.02.2024 № 5325\~за період з 16.02.2024 по 15.02.2025 має загальну суму заборгованості в розмірі 50 625 грн, яка складається із 5\~000 грн заборгованість за основним боргом, 45\~625 грн заборгованість за нарахування відсотків. За правилом частини першої статті 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У відповідності до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК). За змістом статей 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК). Виходячи із вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених фактичних обставин справи вбачається, що відповідачем було укладено в електронній формі договір позики № 5325 від 16.02.2024 на суму кредиту 5 000 грн та отримано кредитні кошти за договором у вказаному розмірі на зазначений відповідачем картковий рахунок. Таким чином, оскільки відповідач порушив свої зобов`язання за договором позики від 16.02.2024 № 5325, не повернув запозичених коштів, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд звертає увагу на те, що відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин та доказів, наданих позивачем. За результатами вирішення спору знайшли свого підтвердження обставини порушення відповідачем взятих на себе згідно договору кредиту зобов`язань, що виявляє порушення прав позивача, який, у свою чергу, набув права грошової вимоги, а тому заявлений позов про стягнення заборгованості підлягає до задоволення. Позивача при зверненні до суду із даним позовом також просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу та суму сплаченого судового збору. На підставі ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України\~(далі\~-\~ЦПК)\~ підлягають до стягнення з відповідача витрати з оплати судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК). Відповідно до ч. 3 ст.141 ЦПК при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Заявляючи вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, позивач надав договір № 16/09/2024 про надання правової допомоги від 16.09.2024, акт про отримання правової допомоги від 07.05.2025 р з відтворенням даних про вартість робіт: підготовка позовної заява про стягнення заборгованості та складання адвокатського запиту 10\~000 грн. Надаючи оцінки наведеним доказам, суд звертає увагу, що зазначена на виконання правничих послуг вартість робіт є співмірною зі складністю справи, виявляє пропорційність з врахуванням необхідного часу для захисту прав позивача. З огляду на викладене, суд,

Outcome: partial