Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, у якій вказує, що з 10 жовтня 2009 року перебуває у шлюбі з відповідачем, в якому у них народилися двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між подружжям не склалося, в них виявилися різні характери та погляди на життя, шлюб та сім`ю. На даний час сім`я існує формально, вони фактично припинили спільне проживання, числення спроби примиритися та налагодити відносини позитивного результату не дали. Тому просить шлюб між подружжям розірвати, залишити їй прізвище набуте під час реєстрації шлюбі та залишити дітей проживати разом з нею. Позивачка в судовому засіданні позовну заяву підтримала з вказаних підстав. Відповідач в судовому засіданні щодо розірвання шлюбу не заперечив. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, оцінивши надані докази, суд встановив наступне. 10 жовтня 2009 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 505, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 10 жовтня 2009 року. У шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження. Згідно зі\~статтею 24 Сімейного кодексу України\~(далі\~СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу (ч. 3 ст. 105 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя» - проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення, спільно не проживають.\~Тому суд дійшов висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, а тому подальше його збереження суперечитиме їх інтересам. Відтак, враховуючи відсутність перешкод, передбачених статтею 110 СК України, беручи до уваги, що сім`я повинна будуватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які втрачені сторонами, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу, з огляду на що позов слід задовольнити в повному обсязі. Також обґрунтованою є просьба відповідачки про залишення їй прізвища набутого під час реєстрації шлюбу, оскільки це право передбачене ст. 113 ЦК України. Згідно з правилами частин 1 та 2 ст.\~160\~Сімейного кодексу\~України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла 14 років, визначається нею самою. Відповідно до ч.1 ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них будуть проживати малолітні діти, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України та

Outcome: approved