Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. У червні 2025 року до Хотинського районного суду Чернівецької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до [PERSON] , в якій просять стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами на загальну суму 19349,91 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу у розмірі 9000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 06.12.2021 року між ТзОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір №4800732. Відповідно до п.1.2 Договору загальний розмір кредиту становить 8000,00 гривень, проценти за користування кредитом 3600 гривень, які нараховуються за ставкою 1,5% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п.1.6. договору стандартна базова процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 23.02.2022 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] укладено договір №3307418527-204123, згідно умов якого відповідачці було перераховано грошові кошти у розмірі 2000,00 гривень. згідно п.п.2.3 договору позики дата видачі кредиту 23.02.2022 рок, дата повернення кредиту 09.03.2022 року (включно), термін користування кредитом 14 діб. Умова договору позики на період зазначений в п.п.2.3 договору плата за користування кредитом встановлено в розмірі 1,88% за кожен день користування кредитом. Пунктом 9.3 договору позики встановлено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором має юридичну силу власноручного підпису. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої в подальшому кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору , а відповідач свої зобов`язання не виконує, грошові кошти не повертає, проценти за користування кредитом не сплачує. 25.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 25-07/24, згідно якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило право вимоги за кредитними договорами до позичальників Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс». Таким чином позивач наділений правом вимоги і до відповідача за договором №4800732. 07.03.2023 року було укладено договір №07/03/23 відповідно до якого ТзОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3307418527-204123. 18.02.2025 року було укладено договір 18-02/25 відповідно до якого ТзОВ «Коллект Центр» відступило на користь ТзОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3307418527-204123. Таким чином ТОВ «Факторинг Партнерс» наділений правом вимоги до відповідача за договором №3307418527-204123. Позивач вказує, що враховуючи вищевикладене загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №4800732 від 06.12.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 16831,91 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) 6635,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 8596,91 грн.; заборгованість за комісіями 1600,00 грн. Розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №3307418527-204123 від 23.02.2022 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості становить 2518,00 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 2000,00 гривень, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 518,00 гривень., які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за вищевказаними договорами становить 19349,91, які позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також судові витрати. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду від 21 липня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. Відповідно до вимог ст.ст. 19, 279 ЦПК України вказана справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням учасників справи. Від відповідача клопотання про проведення розгляду справи з його викликом в судове засідання не надійшло, правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався, позовна заява з матеріалами надсилалася належним чином, за місцем реєстрації відповідача, яка отримана відповідачем 09.08.2025 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось. Сторони в судове засідання не викликалися. Фактичні обставини встановлені судом Суд,\~вивчивши та\~дослідивши письмові\~докази,\~які наявні\~у матеріалах\~справи,\~всебічно перевіривши\~обставини,\~на яких\~вони ґрунтуються\~у відповідності\~з нормами\~матеріального права,\~що підлягають\~застосуванню до\~даних правовідносин,\~встановив наступні\~обставини та\~дійшов до\~наступних висновків. Судом встановлено, що 06 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит №4800732, який складається з індивідуальної та публічної частин. Індивідуальна частина договору містить персональні умови кредитування, а саме: -п.1.2. загальний розмір кредиту становить 8000,00 грн.; -п. 1.3. кредит надається строком на 30 днів з 06.12.2021, -п.1.4 термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 05.01.2022 року; п.1.5.1 комісія за надання кредиту 1600,00 гривень, яка нараховується за ставкою 20,00% від суми кредиту одноразово; п.1.5.2- проценти за користування кредитом 3600,00 гривень, які нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; п.1.6 стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно п.6 договору цей кредитний договір укладається в електронній формі у особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (а.с. 31-35). Сторонами було узгоджено та в письмовій формі підписано графік платежів за договором про споживчий кредит №4800732 від 06.12.2021 року, та паспорт споживчого кредиту №4800732 (а.с.35зв.,36). [PERSON] також було підписано анкету-заяву на кредит №4800732 від 05.12.2021 року, згідно якого відповідач просила видати їй кредит в розмірі 20000,00 грн. строком на 30днів, а товариством погоджена сума в розмірі 8000,00 гривень строком на 30 днів, зі сплатою комісії за надання кредиту в розмірі 20% одноразово, ставка процентів: 1,50% за кожен день користування (а.с.37). До матеріалів справи долучено також правила надання фінансових кредитів ТзОВ «Мілоан» (в редакції від 13.07.2021 року) (а.с.38-42). Довідкою про ідентифікацію підтверджено особу клієнта [PERSON] [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір №4800732 від 06.12.2021 року (а.с.63). Квитанцією «Liqpay» №1843862235 від 06.12.2021 року підтверджено перерахування коштів на карту № [NUMBER] на суму 8000,00 гривень, платник ТОВ «Мілоан» (а.с.63 зв.). Як вбачається з відомостей про щоденні нарахування та погашення надані ТОВ «Мілоан» загальна сума заборгованості [PERSON] за договором про споживчий кредит становить 16831,91 гривень (а.с. 64-65). 25 липня 2024 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №25-07/2024 від 25.07.2024 року, згідно умов якого первісний кредитор відступає за плату своє право грошової вимоги до боржників строк виконання зобов`язання за якою настав, або яке виникне у майбутньому у сумі 106716309,37 гривень, а фактор здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором приймає право грошової вимоги до боржників, що належать клієнту і стає новим кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між клієнтом і боржником (а.с.74-78). На підтвердження укладеного договору надано акти приймання передачі реєстру боржників в електронному вигляді та для друку за договором факторингу №25-07/2024 від 25.07.2024 року, платіжні інструкції щодо перерахування грошових коштів (а.с.79-80). Згідно реєстру боржників до договору факторингу право грошової вимоги у позивача виникло і до [PERSON] (порядковий номер 9491) за договором по надання споживчого кредиту №4800732 від 06.12.2021 року (а.с.81). 23.02.2023 року між ТзОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та [PERSON] було укладено договір позики №307418527-204123 «Проста позика», згідно умов якого товариство приймає на себе зобов`язання надати, а позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути кредит та сплатити плату за користування кредитом у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів за фактичний строк користування кредитом, у порядку встановленому цим договором шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору (а.с.18-24). Відповідно до п. 2.5. за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Вказаний договір позики підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), про що свідчить п. 10 договору позики, реквізити та підписи сторін. Видача кредитних коштів за договором позики 3307418527-204123 від 23.02.2022 року в сумі 2000,00 грн було зараховано на картку № [NUMBER] , яка вказана відповідачем у п. 10 Договору, підтверджено про здійснення переказу грошових коштів № 2873-250428114755 від 28.04.2025 року, виданою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с.55). 07.03.2023 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення прав вимоги № 07/03/2023, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» передає (відступає) ТОВ «Коллект Центр» за плату, а ТОВ «Коллект Центр» приймає належні ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» і Боржниками (а.с.69-71). Так, відповідно до Реєстру боржників від 07.03.2023 року до договору про відступлення прав вимоги № 07/03/2023 від 07.03.2023 року ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 2518,00 грн. (а.с.7,8) 18.02.2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 18-02/25, у відповідності до умов якого, ТОВ «Коллект Центр» передає (відступає) ТОВ «Факторинг Партнерс» за плату, а ТОВ «Факторинг Партнерс» приймає належні ТОВ «Коллект Центр» права грошової вимоги до Боржників за Кредитними Договорами, вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між ТОВ «Коллект Центр» і Боржниками (а.с.83-87). Так, відповідно до Реєстру боржників від 18.02.2025 року до договору факторингу № 18-02/25 від 18.02.2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 2518,00 грн. Однак, всупереч умовам кредитних договорів, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення наданих їй кредитних коштів в строки, передбачені договором позики № 4800732 від 06.12.2021 року та договором позики №3307418527-204123 від 23.02.2022 року, що підтверджується розрахунками заборгованості. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків за їх користування що підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача становить 19349,91 грн, яка складається з наступного: заборгованість за основним зобов`язанням 8635,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 9114,91 грн., заборгованість по комісії 1600,00 гривень. Дослідженні судом письмові докази підтверджують укладення відповідачкою кредитних договорів та отримання нею кредитних коштів, а також неналежне виконання нею умов договору. Розрахунок заборгованості та виписки по рахунку підтверджують існування заборгованості, зазначеної у позовній заяві, які відповідачем не спростовані жодними доказами. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (кредит). Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договорами). Умови договорів не оспорюються, умови договорів сторонами виконувалися, що свідчить про дійсність договорів. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». На підставі викладеного, суд дійшов висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які відносяться до договірних зобов`язань, зокрема, кредиту, встановив, що права позивача відповідачем порушені, оскільки відповідач не виконував належним чином умови кредитних договорів, тому права позивача підлягають захисту. Вищевказані кредитні договори №4800732 від 06.12.2021 року та № 3307418527-204123 від 23.02.2022 року підписані відповідачкою електронним підписом, а тому, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Також, частиною 1 статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), згідно зі статтею 1077 ЦК України, одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Положеннями Цивільного кодексу України не містять жодних обмежень щодо предмету договору факторингу (право грошової вимоги), за критерієм віднесення носія вказаної заборгованості до кола суб`єктів господарювання. Відповідно до статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною першою статті 1082 ЦК України передбачено зобов`язання боржника здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Суд вважає, що копії договорів факторингу та реєстрів права вимоги є належними та допустимими доказами відступлення права вимоги у спірних правовідносинах. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що підписуючи кредитні договори, у якому зазначені сума кредиту, строки його повернення а також вказані відсотки за користування кредитом, відповідачка погодилася із вказаними умовами договору та розміром відсоткової ставки, тому зобов`язана їх виконувати в повному обсязі. Жодних порушень нарахувань чи неправильності вказаного розміру заборгованості щодо нарахованих відсотків за користування кредитом, судом не встановлено. Доказів того, що [PERSON] сплатила заборгованість за кредитними договорами, а також щодо неправомірності здійснення розрахунку заборгованості за наданим кредитом чи нарахування заборгованості за порушення грошового зобов`язання, суду не надано, також не надано спростування наданого позивачем розрахунку. Враховуючи вище викладене, суд оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів вважає, що позові вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Розподіл судових витрат Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп. Крім цього, у позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу в розмірі 9000 гривень. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.137ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження\~понесених позивачем\~витрат на\~правову допомогу\~до матеріалів\~справи долучено\~договір №\~02-07/2024\~про надання\~правової допомоги\~від 02.07.2024\~року,\~копію заявки\~на надання\~юридичної допомоги\~№428\~від 01.04.2025\~року,\~витяг з\~акту №9\~про надання\~юридичної допомоги\~від 30.04.2025\~року,\~детальним описом\~робіт (наданих\~послуг),\~виконаних Адвокатським\~бюро «Лігал\~Ассістанс»,\~необхідних для\~надання правничої\~(правової)\~допомоги за\~позовом ТОВ\~«Факторинг Партнерс»\~щодо стягнення\~кредитної заборгованості\~з [PERSON] \~на суму\~9000\~гривень (а.с.13-17).\~ \~ \~ \~ \~ \~ Таким чином, представником позивача підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Клопотань від відповідача щодо зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу з підстав не співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт, до суду не надходило. Суд, проаналізувавши матеріали справи, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи в суді позивачем, приймає до уваги обставини справи, умови укладеного договору про надання правничої допомоги, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, вважає, що стягнення витрат за надання професійної допомоги адвоката, підлягають до задоволення. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу у розмірі 9000 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved