Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

В травні 2025 позивач звернулася до суду з позовом, відповідно до вимог якого просила суд визнати незаконним рішення Миколаївської міської ради від 30.01.2025 за № 40/272 про відмову [PERSON] у продовженні договору оренди землі від 11.07.2013 № 9336. Зобов`язати Миколаївську міську раду укласти з [PERSON] додаткову угоду до договору оренди землі від 11.07.2013 № 9336 про його поновлення на строк 1 рік. Стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначала наступне. На підставі рішення сесії Миколаївської міської ради № 25/41 від 14.02.2013 між ФОП [PERSON] та Миколаївською міською радою було (продовжено) договір оренди землі від 11 липня 2013 року № 9336, який зареєстрований у Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 11 липня 2013 року за № 9336. Площа орендованої земельної ділянки складає 100 кв.м. (кадастровий номер 4810136900:03:065:0009), для подальшого обслуговування тимчасово розміщеного зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном по [ADDRESS] , без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно. За умовами Договору, зокрема, пункту 3.1. останній діяв до 03.03.2016. Рішенням Миколаївської міської ради № 11/18 від 08.12.2016 було продовжено на 1 рік з дати прийняття рішення оренду земельної ділянки площею 100 кв.м (кадастровий номер 4810136900:03:065:0009) залишивши її в землях громадської забудови (за функціональним призначенням в землях комерційного використання), для подальшого обслуговування зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном по [ADDRESS] , без оформлення права власності на нерухоме майно. На підставі вищезазначеного рішення між ФОП [PERSON] та Миколаївською міською радою був укладений Договір про зміни № 49 -17 від 24 лютого 2017 року до договору оренди землі, який зареєстрований у Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 11 липня 2013 року за № 9336 (далі Договір про зміни), відповідно до змісту якого, зокрема, 1.3. Пункт 3.1 Договору доповнити наступним: «Дію договору продовжено до 08.12.2017». За інформацією наданої від департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради (службова записка від 02.07.2025 № 36740/12.01-17/25-2,) вбачається про те, що ФОП [PERSON] листом від 26.06.2017 № 000079/Д звернулася щодо продовження договору оренди, чим було порушено пункти 3.1, 9.4 та 12.6 умов Договору оренди землі від 11.07.2013 № 9336 та статті 33 Закону України «Про оренду землі». Розглянувши звернення ФОП [PERSON] , дозвільну справу від 26.06.2017 № 000079/Д, Миколаївська міська рада вирішила: 1. Відмовити ФОП [PERSON] у продовженні договору оренди землі від 11.07.2013 № 9336, який було укладено на земельну ділянку (кадастровий номер 4810136900:03:065:0009) площею 100 кв.м, для подальшого обслуговування тимчасово розміщеного зупинкового комплексу з вбудованим торговельним павільйоном по [ADDRESS] , відповідно до висновку департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 25.09.2024 № 39239/12.02.17/24-2, у зв`язку з порушенням пунктів 3.1, 9.4 та 12.6 умов договору оренди землі від 11.07.2013 № 9336 та статті 33 Закону України «Про оренду землі» (незабудована земельна ділянка). 2. Зобов`язати ФОП [PERSON] повернути територіальній громаді міста Миколаєва земельну ділянку, зазначену у пункті 1 цього рішення, на умовах, визначених договором оренди землі. Позивач вважає таке рішення незаконним, а юридичними наслідками визнання рішення Миколаївської міської ради від 30.01.2025 за № 40/272 є зобов`язання Миколаївську міську раду укласти з [PERSON] додаткову угоду до договору оренди землі від 11.07.2013 № 9336 про його поновлення на строк 1 рік. Ухвалою суду від 17.06.2025, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Від представника відповідача 14.07.2025 надійшов відзив на позовну заяву, яким він просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В обґрунтування правової позиції зазначав наступне. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про будівельні норми», зокрема, будівельні норми - нормативний акт технічного характеру, що встановлює обов`язкові вимоги до об`єкта нормування у будівництві. Частиною 1, 2 статті 11 Закону України «Про будівельні норми», зокрема, застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудування. Будівельні норми встановлюють обов`язкові вимоги до об`єкта нормування , що застосовуються при плануванні і забудові територій, проектуванні і будівництві. Частиною 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно частини 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Порядок прийняття рішень міською радою передбачений регламентом Миколаївської міської ради VІІІ скликання, затвердженого рішенням міської ради від 24.12.2020 № 2/35 (міститься в електронному виді на офіційному веб-сайті міської ради, режим доступу: https://mkrada.gov.ua/documents/35177.html). Відповідно до пункту 15.1. статті 25 Регламенту Миколаївської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням міської ради від 24.12.2020 №2/35 «Про затвердження Регламенту Миколаївської міської ради VIII скликання» (зі змінами та доповненнями), текст проекту рішення Ради з питань регулювання земельних відносин повинен містити: номер дозвільної справи, реквізити висновку органу містобудування та архітектури щодо погодження/непогодження питання заявника , кадастровий номер земельної ділянки (за наявності). Зважаючи на внесення змін до законодавчих документів, а саме, набрання чинності з 01.06.2018 «Галузевих Будівельних Норм України автомобільні дороги зупинки маршрутного транспорту загальні вимоги проектування». Ці галузеві будівельні норми (далі норми) встановлюють загальні вимоги до проектування зупинок маршрутних транспортних засобів (далі зупинок), які є складовими автомобільних доріг загального користування (далі автомобільних доріг) і розташовані у межах смуги відведення автомобільної дороги. Пунктом 6.1.1. Зазначені загальні вимоги щодо призначення зупинок, а саме, на посадкових майданчиках не можна розміщувати споруди торговельного призначення і влаштовувати майданчики для зберігання матеріалів для зимового утримання автомобільних доріг. Згідно з висновком департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 25.09.2024 № 39239/12.02.17/24-2 (додається), розглянувши лист від 20.08.2024 № 30999/11.02-02/24-2 управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради щодо перегляду дозвільної справи від 26.06.2017 №000079/Д щодо поновлення договору оренди земельної ділянки для обслуговування тимчасово розміщеного зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном на земельній ділянці, площею 100 кв.м заявниці ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , повідомляє наступне. Згідно п. 6 ГБН В.2.3-37641918-550:2018 «Зупинки маршрутного транспорту. Загальні вимоги проєктування», на посадкових майданчиках не передбачено розміщення споруд торговельного призначення. Згідно п. 2 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Площа вищевказаного торгівельного павільйону по зазначеній адресі перевищує норму визначену законодавчими документами для розміщення тимчасової споруди , так як згідно Договору оренди землі № 9336 земельна ділянка 100 кв.м площею, у тому числі 48 кв.м. під спорудою, 58 кв. під проїздами, проходами та площадками, що не відповідає вищезазначеній нормі Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Враховуючи вищезазначену інформацію, департамент не погоджує поновлення договору оренди земельної ділянки для обслуговування тимчасово розміщеного зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном на земельній ділянці, площею 100 кв.м заявниці ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Що стосується порушень пунктів 3.1., 9.4. та 12.6. умов Договору та статті 33 Закону України «Про оренду землі»: За умовами Договору, зокрема, пункту 3.1. останній діяв до 03.03.2016. Та з урахуванням Договору про зміни, дію Договору було продовжено до 08.12.2017. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця за шість місяців до спливу строку договору оренди землі. Підставою для укладення договору на новий строк буде відповідне рішення орендодавця (пункт 3.1. Договору). Відповідно до підпункту «ж» пункту 9.4. Договору Орендар зобов`язаний, у разі наміру скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, письмово повідомити про це Орендодавця не пізніше ніж за шість місяців до спливу строку договору, або повідомити про інший намір її подальшого використання, при цьому орендна плата за землю вноситься по день фактичного використання земельної ділянки (до повернення її за актом приймання-передачі), якщо Орендар не буде мати намір поновляти договір або до укладення нового договору. Закінчення строку дії Договору не звільняє Орендаря від обов`язку сплати заборгованості по орендній платі у повному обсязі, у т.ч. з урахуванням плати за період після спливу строку договору до дати повернення земельної ділянки за актом приймання-передачі. Відповідно до пункту 12.6. Договору, продовження строку оренди (поновлення Договору):- орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, має за інших рівних умов переважне право на продовження строку оренди (поновлення договору). У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 6 (шість) місяць до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір подовжити його дію;- у разі продовження строку оренди (поновлення договору) його умови можуть бути змінені, з урахуванням змін у законодавстві тощо на дату продовження цього Договору. Таким чином, відповідно до пункту 3.1., 9.4 та пункту 12.6. Договору, Орендар був зобов`язаний повідомити Орендодавця про намір поновити договір на новий строк до 08.06.2017. При цьому, звертаємо увагу суду на те, що до департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради 26.06.2017 надійшло звернення від фізичної особи - підприємця стосовно видачі рішення Миколаївської міської ради про поновлення (продовження) договору оренди земельної ділянки для обслуговування торговельного павільйону по [ADDRESS] . Звернення зареєстровано за № 000079/Д адміністратором департаменту та разом з описом справи передано на розгляд заступника міського голови, до повноважень якого відносяться архітектурно-земельні питання. Вказане підтверджується службовою запискою департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 07.07.2025 № 37602/19.04-02/25-2. Укладаючи вищезазначені договори оренди землі Миколаївська міська рада та ФОП [PERSON] узгодили усі умови (пункти) договорів, визначили їх зміст, а тому зазначені договори оренди землі укладено з усіма погодженими сторонами умовами, що підтверджує обов`язок орендаря не пізніше ніж за 6 (шість) місяць до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір подовжити його дію. При цьому, позивач вказаний в договорі строк пропустив і звернувся до відповідача із заявою 26.06.2017 (пізніше, ніж за 6 місяців), що унеможливлює з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду та умов договору задоволення позову на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки орендарем було порушено процедуру повідомлення про намір скористатись переважним правом на поновлення договору оренди. Подібна правова позиція щодо необхідності повідомлення орендарем орендодавця про намір скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк з дотриманням строку, передбаченого умовами договору, викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №915/1796/19 та від 19.11.2020 у справі № 914/236/18. Твердження Позивача про те, що пункт 12.6 договору суперечить частині 2 статті 33 Закону України «Про оренду землі», є безпідставним, юридично необґрунтованим і використовується виключно з метою уникнення відповідальності за власне порушення строку звернення. Оскільки, договірні умови були погоджені сторонами та є обов`язковими до виконання. У постанові Верховного Суду Касаційного господарського суду від 30.01.2024 у справі № 906/1323/21 зазначено, що «…У межах розумної та добросовісної поведінки орган державної влади чи місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, може взагалі відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема, про рішення орендодавця як власника більш розумно розпорядитись землею (в тому числі виставити право оренди на торги), чи вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору». У постанові Верховного Суду Касаційного господарського суду від 14.11.2023 у справі № 902/452/23 вказано, що «…При цьому Верховний Суд звертає увагу на те, що норми про переважне право орендаря на поновлення договору спрямовані лише на забезпечення пріоритету його інтересів перед інтересами інших осіб. Будь-якого іншого змісту переважне право не має. Воно не може трансформуватися у право на спонукання орендодавця до укладення договору на новий строк. За встановлених судами обставин, що беззаперечно свідчать про відсутність волевиявлення Ради, як власника земельної ділянки на поновлення договору оренди землі, доводи скаржника щодо відсутності обґрунтування Радою у відповідному рішення причин незгоди з поновленням договору оренди на запропонованих орендарем умовах, самі по собі не можуть бути підставою для іншого висновку щодо не порушення переважного права позивача (орендаря)». Крім того, Верховний Суд дійшов висновку, що чином обґрунтовувати свою відмову орендодавець не повинен якимось від продовження орендних відносин, а переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця як власника земельної ділянки щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі (постанова Верховного Суду від 28.09.2020 у справі № 272/440/18). Таким чином, розглядаючи пропозиції щодо переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк, орендодавець має право відмовитися від укладання договору на новий строк. Відповідно надісланої позивачем 01.08.2025 відповіді на відзив, позивач просив позовні вимоги задовольнити, та зазначив, що позиція відповідача не заслуговує на увагу, оскільки не відповідає вимогам Закону України «Про оренду землі» та Закону України «Про будівельні норми», який набрав чинності 05.11.2009, Галузевих будівельних норм В.2.3.-37641918-550:2018 «Зупинки маршрутного транспорту. Загальні вимоги проектування», які набрали чинності 01.06.2018, та закону України «Про регулювання містобудівної діяльності, який набрав чинності 12.03.2011, оскільки на момент укладення договору від 15.02.2008 цих нормативних актів не існувало. У своїх запереченнях, що надійшли до суду 06.08.2025 представник відповідача зазначає, що Позивач листом від 26.06.2017 № 000079/Д звернувся щодо продовження договору оренди, чим було порушено пункти 3.1, 9.4 та 12.6 умов Договору оренди землі від 11.07.2013 № 9336 та статті 33 Закону України «Про оренду землі». Тоді як, статтею 33 Закону України Про оренду землі передбачено переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк лише для орендаря, який належно виконував обов`язки за умовами договору. Зважаючи на внесення змін до законодавчих документів, а саме, набрання чинності з 01.06.2018 «Галузевих Будівельних Норм України автомобільні дороги зупинки маршрутного транспорту загальні вимоги проектування». Ці галузеві будівельні норми (далі норми) встановлюють загальні вимоги до проектування зупинок маршрутних транспортних засобів (далі зупинок), які є складовими автомобільних доріг загального користування (далі автомобільних доріг) і розташовані у межах смуги відведення автомобільної дороги. Пунктом 6.1.1. Зазначені загальні вимоги щодо призначення зупинок, а саме, на посадкових майданчиках не можна розміщувати споруди торговельного призначення і влаштовувати майданчики для зберігання матеріалів для зимового утримання автомобільних доріг. Згідно з висновком департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 25.09.2024 № 39239/12.02.17/24-2 (наявний в матеріалах справи), розглянувши лист від 20.08.2024 № 30999/11.02-02/24-2 управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради щодо перегляду дозвільної справи від 26.06.2017 №000079/Д щодо поновлення договору оренди земельної ділянки для обслуговування тимчасово розміщеного зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном на земельній ділянці, площею 100 кв.м заявниці ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , повідомляє наступне. Згідно п. 6 ГБН В.2.3-37641918-550:2018 «Зупинки маршрутного транспорту. Загальні вимоги проєктування», на посадкових майданчиках не передбачено розміщення споруд торговельного призначення. Згідно п. 2 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Площа вищевказаного торгівельного павільйону по зазначеній адресі перевищує норму визначену законодавчими документами для розміщення тимчасової споруди , так як згідно Договору оренди землі № 9336 земельна ділянка 100 кв.м площею ., у тому числі 48 кв.м. під спорудою, 58 кв. під проїздами, проходами та площадками, що не відповідає вищезазначеній нормі Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Враховуючи вищезазначену інформацію, департамент не погоджує поновлення договору оренди земельної ділянки для обслуговування тимчасово розміщеного зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном на земельній ділянці, площею 100 кв.м заявниці ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Отже, враховуючи зазначені норми, відповідач правомірно врахував дану обставину, як підставу для не погодження поновлення договору оренди. Вимоги позивача про визнання незаконним рішення від 30.01.2025 р. № 40/272 про відмову йому у продовженні договору оренди землі від 11.07.2013 р. № 9336 не призведе до поновлення порушеного права. В Постанові від 31.01.2024 по справі № 906/1315/21 Касаційний господарський суд, зазначає вирішуючи спір в частині позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Ради, суди попередніх інстанцій не врахували того, що сам по собі такий спосіб захисту, як визнання укладеним договору оренди землі на запропонованих позивачем умовах, не потребує вжиття додаткових способів захисту, а відтак, скасування спірного рішення відповідача є неналежним способом захисту, що є самостійною підставою для відмови в позові. Близький за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду від 18.08.2021 у справі №910/6701/20 та від 08.11.2022 у справі №910/18853/21. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постановах від 30.05.2018 у справі № 923/466/17 та від 19.06.2018 у справі № 916/1979/13 сформулювала вмотивований висновок про те, що вимога про визнання рішень органів державної влади чи органів місцевого самоврядування недійсними (незаконними) та їх скасування не є ефективним способом захисту, адже задоволення такої вимоги не призвело б до відновлення володіння відповідною земельною ділянкою (постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 922/614/19, від 28.09.2022 у справі № 483/448/20, від 05.07.2023 у справі № 912/2797/21 (пункти 8.13- 8.15). Таким чином, з огляду на фактичні обставини справи та наявні у справі докази, позовні вимоги про визнання незаконним рішення від 30.01.2025 р. № 40/272 про відмову [PERSON] у продовженні договору оренди землі від 11.07.2013 р. № 9336 не підлягають задоволенню, оскільки такий засіб правого захисту є неефективним та не призведе до поновлення прав позивача. Згідно з п. 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 р. № 1380/5, дискреційні повноваження сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту. Таким чином, суд чи інший орган не вправі втручатися в діяльність державних органів та органів місцевого самоврядування при здійсненні ними функцій та повноважень, визначених законодавством, не вправі перебирати на себе функції суб`єктів владних повноважень, оскільки не наділений правом створювати норми права. Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що завдання суду під час виконання його контрольної функції не полягає у заміщенні органів державної влади, суд не повинен підміняти думку національних органів будь якою своєю думкою. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постоавнові від 29.01.2025 по справі № 320/8232/21 наголошує на тому, що відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В судовому засіданні представником позивача підтримано позовні вимоги. Представник відповідачав судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог з обґрунтуванням визначеного у відзиві на позов та у запереченні на відповідь на відзив. З`ясувавши обставини, вислухавши представників сторін та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. На підставі рішення сесії Миколаївської міської ради № 25/41 від 14.02.2013 між ФОП [PERSON] та Миколаївською міською радою було (продовжено) договір оренди землі від 11 липня 2013 року № 9336, який зареєстрований у Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 11 липня 2013 року за № 9336. Площа орендованої земельної ділянки складає 100 кв.м. (кадастровий номер 4810136900:03:065:0009), для подальшого обслуговування тимчасово розміщеного зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном по [ADDRESS] , без права оформлення свідоцтва про право власності на нерухоме майно. За умовами Договору, зокрема, пункту 3.1. останній діяв до 03.03.2016. Рішенням Миколаївської міської ради № 11/18 від 08.12.2016 було продовжено на 1 рік з дати прийняття рішення оренду земельної ділянки площею 100 кв.м (кадастровий номер 4810136900:03:065:0009) залишивши її в землях громадської забудови (за функціональним призначенням в землях комерційного використання), для подальшого обслуговування зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном по [ADDRESS] , без оформлення права власності на нерухоме майно. На підставі вищезазначеного рішення між ФОП [PERSON] та Миколаївською міською радою був укладений Договір про зміни № 49 -17 від 24 лютого 2017 року до договору оренди землі, який зареєстрований у Миколаївській міській раді, про що у книзі реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 11 липня 2013 року за № 9336 (далі Договір про зміни), відповідно до змісту якого, зокрема, 1.3. Пункт 3.1 Договору доповнити наступним: «Дію договору продовжено до 08.12.2017». За інформацією наданої від департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради (службова записка від 02.07.2025 № 36740/12.01-17/25-2,) вбачається про те, що ФОП [PERSON] листом від 26.06.2017 № 000079/Д звернулася щодо продовження договору оренди, чим було порушено пункти 3.1, 9.4 та 12.6 умов Договору оренди землі від 11.07.2013 № 9336 та статті 33 Закону України «Про оренду землі». Розглянувши звернення ФОП [PERSON] , дозвільну справу від 26.06.2017 № 000079/Д, Миколаївська міська рада вирішила: 1. Відмовити ФОП [PERSON] у продовженні договору оренди землі від 11.07.2013 № 9336, який було укладено на земельну ділянку (кадастровий номер 4810136900:03:065:0009) площею 100 кв.м, для подальшого обслуговування тимчасово розміщеного зупинкового комплексу з вбудованим торговельним павільйоном по [ADDRESS] , відповідно до висновку департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 25.09.2024 № 39239/12.02.17/24-2, у зв`язку з порушенням пунктів 3.1, 9.4 та 12.6 умов договору оренди землі від 11.07.2013 № 9336 та статті 33 Закону України «Про оренду землі» (незабудована земельна ділянка). 2. Зобов`язати ФОП [PERSON] повернути територіальній громаді міста Миколаєва земельну ділянку, зазначену у пункті 1 цього рішення, на умовах, визначених договором оренди землі. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про будівельні норми», зокрема, будівельні норми - нормативний акт технічного характеру, що встановлює обов`язкові вимоги до об`єкта нормування у будівництві. Частиною 1, 2 статті 11 Закону України «Про будівельні норми», зокрема, застосування будівельних норм або їх окремих положень є обов`язковим для всіх суб`єктів містобудування. Будівельні норми встановлюють обов`язкові вимоги до об`єкта нормування , що застосовуються при плануванні і забудові територій, проектуванні і будівництві. Частиною 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин. Згідно частини 1 статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Порядок прийняття рішень міською радою передбачений регламентом Миколаївської міської ради VІІІ скликання, затвердженого рішенням міської ради від 24.12.2020 № 2/35 (міститься в електронному виді на офіційному веб-сайті міської ради, режим доступу: https://mkrada.gov.ua/documents/35177.html). Відповідно до пункту 15.1. статті 25 Регламенту Миколаївської міської ради VIII скликання, затвердженого рішенням міської ради від 24.12.2020 №2/35 «Про затвердження Регламенту Миколаївської міської ради VIII скликання» (зі змінами та доповненнями), текст проекту рішення Ради з питань регулювання земельних відносин повинен містити: номер дозвільної справи, реквізити висновку органу містобудування та архітектури щодо погодження/непогодження питання заявника , кадастровий номер земельної ділянки (за наявності). Зважаючи на внесення змін до законодавчих документів, а саме, набрання чинності з 01.06.2018 «Галузевих Будівельних Норм України автомобільні дороги зупинки маршрутного транспорту загальні вимоги проектування». Ці галузеві будівельні норми (далі норми) встановлюють загальні вимоги до проектування зупинок маршрутних транспортних засобів (далі зупинок), які є складовими автомобільних доріг загального користування (далі автомобільних доріг) і розташовані у межах смуги відведення автомобільної дороги. Пунктом 6.1.1. Зазначені загальні вимоги щодо призначення зупинок, а саме, на посадкових майданчиках не можна розміщувати споруди торговельного призначення і влаштовувати майданчики для зберігання матеріалів для зимового утримання автомобільних доріг. Згідно з висновком департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 25.09.2024 № 39239/12.02.17/24-2 (додається), розглянувши лист від 20.08.2024 № 30999/11.02-02/24-2 управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради щодо перегляду дозвільної справи від 26.06.2017 №000079/Д щодо поновлення договору оренди земельної ділянки для обслуговування тимчасово розміщеного зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном на земельній ділянці, площею 100 кв.м заявниці ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , повідомляє наступне. Згідно п. 6 ГБН В.2.3-37641918-550:2018 «Зупинки маршрутного транспорту. Загальні вимоги проєктування», на посадкових майданчиках не передбачено розміщення споруд торговельного призначення. Згідно п. 2 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Площа вищевказаного торгівельного павільйону по зазначеній адресі перевищує норму визначену законодавчими документами для розміщення тимчасової споруди , так як згідно Договору оренди землі № 9336 земельна ділянка 100 кв.м площею, у тому числі 48 кв.м. під спорудою, 58 кв. під проїздами, проходами та площадками, що не відповідає вищезазначеній нормі Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Враховуючи вищезазначену інформацію, департамент не погоджує поновлення договору оренди земельної ділянки для обслуговування тимчасово розміщеного зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном на земельній ділянці, площею 100 кв.м заявниці ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Що стосується порушень пунктів 3.1., 9.4. та 12.6. умов Договору та статті 33 Закону України «Про оренду землі»: За умовами Договору, зокрема, пункту 3.1. останній діяв до 03.03.2016. Та з урахуванням Договору про зміни, дію Договору було продовжено до 08.12.2017. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний письмово повідомити про це орендодавця за шість місяців до спливу строку договору оренди землі. Підставою для укладення договору на новий строк буде відповідне рішення орендодавця (пункт 3.1. Договору). Відповідно до підпункту «ж» пункту 9.4. Договору Орендар зобов`язаний, у разі наміру скористатися переважним правом на укладення договору на новий строк, письмово повідомити про це Орендодавця не пізніше ніж за шість місяців до спливу строку договору, або повідомити про інший намір її подальшого використання, при цьому орендна плата за землю вноситься по день фактичного використання земельної ділянки (до повернення її за актом приймання-передачі), якщо Орендар не буде мати намір поновляти договір або до укладення нового договору. Закінчення строку дії Договору не звільняє Орендаря від обов`язку сплати заборгованості по орендній платі у повному обсязі, у т.ч. з урахуванням плати за період після спливу строку договору до дати повернення земельної ділянки за актом приймання-передачі. Відповідно до пункту 12.6. Договору, продовження строку оренди (поновлення Договору):- орендар, за умови належного виконання своїх обов`язків, має за інших рівних умов переважне право на продовження строку оренди (поновлення договору). У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 6 (шість) місяць до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір подовжити його дію;- у разі продовження строку оренди (поновлення договору) його умови можуть бути змінені, з урахуванням змін у законодавстві тощо на дату продовження цього Договору. Таким чином, відповідно до пункту 3.1., 9.4 та пункту 12.6. Договору, Орендар був зобов`язаний повідомити Орендодавця про намір поновити договір на новий строк до 08.06.2017. При цьому, звертаємо увагу суду на те, що до департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради 26.06.2017 надійшло звернення від фізичної особи - підприємця стосовно видачі рішення Миколаївської міської ради про поновлення (продовження) договору оренди земельної ділянки для обслуговування торговельного павільйону по [ADDRESS] . Звернення зареєстровано за № 000079/Д адміністратором департаменту та разом з описом справи передано на розгляд заступника міського голови, до повноважень якого відносяться архітектурно-земельні питання. Вказане підтверджується службовою запискою департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 07.07.2025 № 37602/19.04-02/25-2. Укладаючи вищезазначені договори оренди землі Миколаївська міська рада та ФОП [PERSON] узгодили усі умови (пункти) договорів, визначили їх зміст, а тому зазначені договори оренди землі укладено з усіма погодженими сторонами умовами, що підтверджує обов`язок орендаря не пізніше ніж за 6 (шість) місяць до закінчення строку дії Договору повідомити письмово орендодавця про намір подовжити його дію. При цьому, Позивач вказаний в договорі строк пропустив і звернувся до Відповідача із заявою 26.06.2017 (пізніше, ніж за 6 місяців), що унеможливлює з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду та умов договору задоволення позову на підставі статті 33 Закону України "Про оренду землі", оскільки орендарем було порушено процедуру повідомлення про намір скористатись переважним правом на поновлення договору оренди. Позивач листом від 26.06.2017 № 000079/Д звернувся щодо продовження договору оренди, чим було порушено пункти 3.1, 9.4 та 12.6 умов Договору оренди землі від 11.07.2013 № 9336 та статті 33 Закону України «Про оренду землі». Тоді як, статтею 33 Закону України Про оренду землі передбачено переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк лише для орендаря, який належно виконував обов`язки за умовами договору. Зважаючи на внесення змін до законодавчих документів, а саме, набрання чинності з 01.06.2018 «Галузевих Будівельних Норм України автомобільні дороги зупинки маршрутного транспорту загальні вимоги проектування». Ці галузеві будівельні норми (далі норми) встановлюють загальні вимоги до проектування зупинок маршрутних транспортних засобів (далі зупинок), які є складовими автомобільних доріг загального користування (далі автомобільних доріг) і розташовані у межах смуги відведення автомобільної дороги. Пунктом 6.1.1. Зазначені загальні вимоги щодо призначення зупинок, а саме, на посадкових майданчиках не можна розміщувати споруди торговельного призначення і влаштовувати майданчики для зберігання матеріалів для зимового утримання автомобільних доріг. Згідно з висновком департаменту архітектури та містобудування Миколаївської міської ради від 25.09.2024 № 39239/12.02.17/24-2 (наявний в матеріалах справи), розглянувши лист від 20.08.2024 № 30999/11.02-02/24-2 управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради щодо перегляду дозвільної справи від 26.06.2017 №000079/Д щодо поновлення договору оренди земельної ділянки для обслуговування тимчасово розміщеного зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном на земельній ділянці, площею 100 кв.м заявниці ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , повідомляє наступне. Згідно п. 6 ГБН В.2.3-37641918-550:2018 «Зупинки маршрутного транспорту. Загальні вимоги проєктування», на посадкових майданчиках не передбачено розміщення споруд торговельного призначення. Згідно п. 2 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», тимчасова споруда для здійснення підприємницької діяльності може мати закрите приміщення для тимчасового перебування людей (павільйон площею не більше 30 квадратних метрів по зовнішньому контуру) або не мати такого приміщення. Площа вищевказаного торгівельного павільйону по зазначеній адресі перевищує норму визначену законодавчими документами для розміщення тимчасової споруди , так як згідно Договору оренди землі № 9336 земельна ділянка 100 кв.м площею ., у тому числі 48 кв.м. під спорудою, 58 кв. під проїздами, проходами та площадками, що не відповідає вищезазначеній нормі Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Враховуючи вищезазначену інформацію, департамент не погоджує поновлення договору оренди земельної ділянки для обслуговування тимчасово розміщеного зупинкового комплексу з вбудованим торговим павільйоном на земельній ділянці, площею 100 кв.м заявниці ФОП [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Отже, враховуючи зазначені норми, відповідач правомірно врахував дану обставину, як підставу для не погодження поновлення договору оренди. Суд погоджується з твердженнями представника відповідача, що визнання незаконним рішення ММР від 30.01.2025 р. № 40/272 про відмову [PERSON] у продовженні договору оренди землі від 11.07.2013 р. № 9336 не призведе до поновлення порушеного права. Також відсутні будь які правові підстави для визнання рішення ММР від 30.01.2025 р. № 40/272 незакооним. В Постанові від 31.01.2024 по справі № 906/1315/21 Касаційний господарський суд, зазначає вирішуючи спір в частині позовної вимоги про визнання протиправним та скасування рішення Ради, суди попередніх інстанцій не врахували того, що сам по собі такий спосіб захисту, як визнання укладеним договору оренди землі на запропонованих позивачем умовах, не потребує вжиття додаткових способів захисту, а відтак, скасування спірного рішення відповідача є неналежним способом захисту, що є самостійною підставою для відмови в позові. З урахування вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, відповідно такими , що не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed