Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

07 серпня 2025 року позивач звернувся з вищевказаною позовною заявою до відповідача, предметом позову є нерухоме майно, яке знаходиться на території Одеського (кол. Овідіопольського) району Одеської області. Позиція сторін. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач зазначив, що він є власником житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , при належному користуванні вказаним нерухомим майном позивачу стало відомо, що на дане майно у 1971 році накладено обтяження у вигляді заборони на підставі листа колишнього радгоспу «Перемога», дана заборона перешкоджає позивачу у користуванні вказаним майном, а тому позивач просить скасувати вказану заборону. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій повністю підтримав свій позов, який просив задовольнити та слухати справу за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіславши до суду письмову заяву, якою повідомив, що не заперечує проти задоволення позову і просив слухати справу за його відсутністю. Рух справи. Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 08.08.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження. Згідно ч.3\~ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4\~ст.206 ЦПК України,\~у разі визнання відповідачем позову суд, за наявністю для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши позицію сторін, з урахуванням заяви представника відповідача про не заперечення проти позову та дослідивши надані докази у сукупності суд вважає, що позовна заява [PERSON] про скасування заборони підлягає задоволенню у повному обсязі з ухваленням рішення у попередньому судовому засіданні, в зв`язку з наступним: Обставини, які встановлені судом Позивачу [PERSON] , [INFO] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11.08.2016 р., виданого державним нотаріусом Овідіопольської районної державної нотаріальної контори Кураловою Т.Д., на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] Вказаний вище житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами він успадкував після смерті свого батька [PERSON] , померлого [INFO] . При оформленні документів на вказаний вище спадковий будинок, державний нотаріус Куралова Т.Д. позивачу повідомила, що на вказаний будинок ще у 1971 році накладено обтяження у вигляді заборони на підставі листа колишнього радгоспу «Перемога». В свій час, батько позивача [PERSON] брав у борг грошові кошти у радгоспу «Перемога» і потім виплатив цей борг, але заборону не було знято. Для вирішення цього питання, позивач звертався до Приватного акціонерного товариства «Перемога» правонаступника радгоспу «Перемога», і там йому надали клопотання про те, що відсутня заборгованість у його батька [PERSON] перед Приватним акціонерним товариством «Перемога» правонаступником радгоспу «Перемога» та клопотали про зняття вказаного вище обтяження заборони на зазначений вище житловий будинок. Після цього позивач звернувся до реєстраційної служби, де йому повідомили, що зняти вказане вище обтяження заборону на зазначений вище житловий будинок, можливо лише в судовому порядку. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 437981454 від 04.08.2025 р., зареєстровано обтяження: заборона, реєстраційний номер обтяження: 8210836; зареєстровано: 20.11.2008 р. за № 8210836 реєстратором: Овідіопольська районна державна нотаріальна контора; підстава обтяження: лист б/н, 05.03.1971, С-з «Перемога»: об`єкт обтяження: невизначено, все майно, адреса: [ADDRESS] (теперішня адреса: [ADDRESS] ); власник: [PERSON] . Наявність даної заборони на спірне нерухоме майно, перешкоджає позивачу у користуванні належним йому нерухомим майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328\~ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, положеннями цієї статті закріплюється презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, тобто право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону. Статтею 391 ЦК України\~передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною першою\~статті 16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 16 п.п. 3,4\~ЦК України\~способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення. Пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року передбачає: «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру...» . Стаття 13 Конвенції передбачено наступне: «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження». Аналізуючи відповідність обставин справи та дій державних органів відповідно до Конвенції, ЄСПЛ у своєму рішенні від 20 жовтня 2011 року у справі «Рисовський проти України» (заява №29979/04) рішенні підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування», який передбачає, що в разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному позивачем в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Судовий збір. Позивач при подані позову сплатив судовий збір в повному обсягу, суд прийшов до висновку, що позов є обґрунтований, позивач не ставить питання про розподіл судових витрат, а тому відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: approved