Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Позивач, з урахуванням поданих уточнень, звернувся до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування у якому посилається на те, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Дмитрівської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, площею 2,79 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія І-ОД № 011458, виданого 21.07.2000 року. Даний державний акт виданий на ім`я « [PERSON] ». При житті [PERSON] склав\~заповіт за\~яким заповідав\~своє майно\~позивачу. Позивач спадщину після смерті спадкодавця прийняв, проте оригінали правовстановлюючого документа на спадкове майно відсутні. У зв`язку з цим звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд встановити факт належності вказаної земельної ділянки спадкодавцю та визнати за позивачем право власності на вказане спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується повним витягом з ДРАЦС громадян щодо актового запису про смерть №00052661288 від 28.07.2025. Після смерті спадкодавця залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Дмитрівської сільської ради Ізмаїльського (колишнього Кілійського) району Одеської області, площею 2,79 га відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серія І-ОД № 011458, виданого 21.07.2000. Даний державний акт виданий на ім`я « [PERSON] ». За життя [PERSON] склала заповіт від 11.02.2000, зареєстрованого в реєстрі за №62, яким заповів вказану земельну ділянку позивачу. Відповідно до інформаційних довідок зі Спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Відповідно до довідки Кілійської міської ради від 21.01.2025 №10, спадкодавець постійно проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] , та надень його смерті за вказаною адресою роживав та був зареєстрований позивач. Позивач є спадкоємцем за заповітом, проте, зважаючи на відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, звернувся за захистом своїх прав до суду. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1\~ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи той факт, що позивач спадщину після смерті спадкодавця прийняв, є спадкоємцем за заповітом, вищевказане спадкове майно дійсно належало спадкодавцеві. Обраний позивачем спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що право позивача підлягає захисту в судовому порядку. На підставі викладеного,

Outcome: approved