Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

У січні 2025 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», про визнання кредитного договору недійсним, відповідно до якої позивач просив суд: визнати недійсним договір №4857146 про надання споживчого кредиту, укладений 01.10.2021, між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у версні 2021 він знайшов на сайт ТОВ «АВЕНТУС Україна» та виріщив подати заявку на отримання необхідної позивач суми коштів, при реєстрації позивач зазначив серію та номер паспорта., РНОКПП, номерг телефону, номер банкіської карти та інші дані. 20.09.2021 позивач сплатимв грошові кошти на рахунок відповідача в сумі 16560,00 грн., а 21.09.2021 - в сумі 10,00 грн. та погасив кредит в повному обсязі. Позивач зазначає, що більше жодних кредитних договорів з відповідачем не укладав. Окрім того, зазначаа, що у електронному договорі №4857146 про надання споживчого кредиту 01.10.2021, доданої до позовної заяви зазначено, що він нібито звертвся до ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» для отримання коштів в сумі 11950,00 грн. та в якості підпису зазначено електронний підпис з одноразовим ідентифікатором. При цьому, ні ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» на надає доказів жодного підтвердження або платіжної інструкції з установи банку про перерахування на рахунок позивача вказаної суми коштів. Окрім того, позивачем вказано, що оскільки відповідно до договору факторингу право вимоги переходило, то ні ТОВ «Авентус України», ні ТОВ «Фінансова компанія» Фінтраст Україна» не пред`являли вимог щодо поверення коштів до мене та не повідомляли про укладення вищевказаних договорів. Також вказаними товарсивтом не надсилалися на її адресу листи про необхідність сплати кредиту. Відсутні також і докази фактичного корсиутвання позивачем кредитними кошта (рух коштів на особовому рахунку позичальника). Позивачем вказано, що ним подано заяву про кримінальне правопорушення до Національної поліції про вчинення кримінального правопорушення за чю 1 ст. 182 КК України та 02.07.2024 внеесено відомості до ЄРДР де зазначено, що даними позивача завололідли невідомі особи, які і могли від імені позивача укладати правочин, про які йому не булові відомо. Так, на переконання позивача витяг із ЄРДР від 02.07.2024 є належним доказом, який підтверджується факт, що позивач не оформляв кредит та не укладав жодних кредитних договорів. 21 листопада 2021 року відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» для заміни картки, в результаті здійснено перевипуск картки. Також у заяві зазначено, що рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 05.08.2024 по справі №742/1804/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» (правонаступник ТОВ «Авентус Україна) до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнуто із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором № 4857146 від 01.10.2021 року в сумі 39 196 (тридцять дев`ять тисяч сто дев`яносто шість) грн.. Зазначені рішення залишенно в силі постанвоою Чернігівського апеляційного суду від 21.10.2024. У позовній заяві викладено правові норми цивільного кодексу України щодо визнання недійсності договір та зазначено, що з урахуванням того, що [PERSON] не підписував кредитний договір, а неджійснісйть кредитного договору у випадку недодержання письмової форми встановлена законом та цей договір є нікчеми, а докази додані до позовної заяви повністю підтверджу.ють факт, що він дійсно не оформлював кредит та не отримував від ТОВ «Авентус Україна» жожних коштоів. Позовна заява мотивована тим, що оцінючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язко доказів в сукупності та враховуючи, що позивач [PERSON] спірний кредитний договір не підписував, що свідчить про відсутність його волевиявлення на укладання цього договору, а тому позов підлягає задоволенню. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києв від 05.03.2025 року прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній цивільній справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 03.03.2025 року до суду через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову повністю, та зазначає, що перед подачою заявки на отримання кредиту, клієнт повинен ознайомитись з обов`язковою інформацією про Товариство, про порядок та умови надання фінансових послуг з Послугами, та відповідними примірниками Кредитного договороу, що розміщенні на Веб-сайті, у тому числі з інформацією, викладених у цих павилах, при цьому він повинен підтвердити, що ознайомленний, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, провсталяючи відповідну відмітку в чек-боксі інформаційо-реєструючої електронної системи відповідача, за допомогою якої здійснюється оформлення кредитів, без такого підтвердження у позивача була б твідсутня технічна можливість перейти на інші сторінку/вкладку, тому обставини викладені в позов в чій є необгрунтовнами. Зазначає, що 01.10.2021 між сторонами було укладено договір № 4857146 про надання споживчлшл кредиту в електронній формі, згідно умов якого позивачу було надано кошти у розмірі 11950,00 грн. на умова встановлених Договором, а позивач (споживач) зобов`язувався одержати та повернути кошти кредиту. Договір зі строни позивача було підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, про що зазначено в розділі Кредитного договору «РЕКВІЗИТИ ТА ПІДПИСИ СТОРІН» - «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М767427, 01.10.2024 14:06:13/ [PERSON] //». Переказ коштів, здійсненно 01.10.2024 року шляхом перерахування на баківську карту Клієнта № [NUMBER] відкриту в АТ «Універсал Банк», яку було вказано особисто позивачем в заяві на отримання Кредиту. Окрім того зазначено, що позивачка є клієнтом відповідача з 14.01.2021 та до оспорюваного кредитного договору укладав в електронній формі, ще аналогічні крелдині договору належним чином виконавши всі зобов`язання за ними. Сторонами було погоджено в Договорі строк, термін дії договору та кінцеву дату повернення коштів. Заявка на отримання кредиту подається Клієнтом через Особистий кабінет. Перед поданням Заявки, Клієнт обирає бажані умови отримання Кредиту (у тому числі суму та строк) та підтверджує їх шляхом надсилання Заявки на розгляд Товариству. У разі прийняття позитивного рішення, Товариство робить Клієнту в його Особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Кредитного договору, що міститьть усі істотні умови та підписаний зі сторони Товариства. При цьому. Клієнт, ознайомившись із його текстом, може прийняти пропозицію укласти Договір або відмовитися від неї. У випадку готовності Клієнта прийняти пропозицію (оферту), Клієнт натискає кнопку «погоджуюсь/согласенг» у Особистому кабінеті, після чого Товариство надсилає Клієнту засобами зв`язку Одноразовий ідентифікатор у вигляді СМС-коду. У момент введення коду на веб-сайті Товариства, Клієнт направляє Товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), що підписується одноразовим ідентифікатором згідно до Закону України «Про електронну комерцію». Оскільки пунктом Кредитним договором встановлені гарантії кредитора стосовно належного виконання Позичальником своїх зобов`язань, що закріплюються ЦК України, позбавлення відповідача в цілому права на забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором є неможливим. Крім того, у разі незгоди з умовами Кредитного договору, позивач не була позбавлена можливості скористатися своїм правом, визначеним статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і відповідно, протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору. Натомість таких дій позивачка не вчинила. Окрім того, у відзиві зазначено, що - 18.04.2023р. право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено до нового кредитора - ТОВ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА», та вказано, що сам факт укладення кредитного договору між сторонами та відсутності будь яких доказів щодо скоєння шахрайських дій стосовно Позивача було належнм чином досліджено та підтверджено рішенням Талалаївського районного суду Чернігівської області від 05.08.2024 та постановою Чернігівського апеляційного суду від 21.10.2024р. у справі №742/1804/24. 04.03.2025 до суду надійшли пояснення третьої особи у яких вона просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У поясненнях зазначено, що кредитний договір укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного кредитного договору. 04.03.2025 представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» - Довгаля Володимировича подано клопотання про витребувати доказів у якому представник позивача просив АТ КБ «Приват Банк» виписку за операціями карткового рахунку банківської картки № [NUMBER] VISA відкриту в АТ КБ «Приват Банк», що належить/належала [PERSON] . 26.03.2025 до суд надійшла відповідь позивача на пояснення третьої особи зазначено, що відповідач звертався до ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» для отримання коштів в сумі 11 950 грн та в якості підпису зазначено електронний підпис з одноразовим ідентифікатором, при цьому не надано підтвердження про отрим ання відповідачем вказаної суми, оскільки відповідно до відомостей з Державного реєстр у фізичних осіб - платників податків за 2021 рік він отримував лише доходи у вигляді заробітної плати, при цьому відсутні доходи у вигляді кредиту в сумі 11 950 грн. Інформація, необхідна для оформлення кредиту, була відома лише працівникам ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», яку вони дізналися під час оформлення кредиту у вересні 2021 року, тобто вони могли використати вказані дані і оформити кредит без відома відповідача, оскільки для підтвердження його отримання не надходить на мобільний телефон на смс-повідомлення, ні повідомлення на електронну адресу, та будь-яка особа може ввести посилання на сканування QR - коду. 21 листопада 2021 року відповідач звернувся до АТ КБ «Приватбанк» для заміни картки, в результаті здійснено перевипуск картки. Ні ТОВ «АВЕНИТУС Україна», ні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ФІНТРАСТ УКРАЇНА» за весь цей час не пред`являли відповідачу вимог про повернення коштів та не повідомляли його про укладення договорів. Також позивачем не надсилались йому листи про необхідність сплати кредиту. Також відповідно до правил, розміщених на сайті ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відповідача не проінформовано про прийняте рішення про реєстрацію на сайті та щодо можливості видачі кредиту, який він ніби-то отримав 01 жовтня 2021 року. у звязку з цим відповідачем подано заяву до ГУНП в Чернігівській області та до Чернігівської обласної прокуратури про вчинення ним кримінальних правопорушень. Ухвалою Шевченківского районного суду міста Києва від 08.04.2025 клопотання представника позивача задоволено, витребувати у Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» (Код ЄДРПОУ 14360570, адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1д): виписку за операціями карткового рахунку банківської картки № [NUMBER] , VISA, відкриту в АТ КБ «Приват Банк», що належить/належала [PERSON] , ІПН: [NUMBER] . У судове засідання позивач не з`явився до суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. У судове засідання відповідач не з`явився, свого представика не направив, у відзив просив розгляд справи проводити без участі відповідача та його представика. Третя особа в судове засідання не з`явилась, свого представника не направила, про місце, дату та час судового засіданя повідомлялась належним чином. Розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 01.10.2021 між [PERSON] (Споживач) та ТОВ «Авентус Україна» (Товариство) укладено договір про надання споживчого кредиту №4857146, договір підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором - М767427, 01.10.2021 14:06:13. Відповідно до п. 1.2. договору на умовах, встановлених договором, Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту (загальний розмір) складає 11 950 грн (п. 1.3. Договору). Строк кредиту 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загально вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком №1 до цього Договору (п. 1.4. договору). Відповідно до п. 1.5. договору тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день та застосовується: у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. цього договору, якщо не виконані умови для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація за ініціативою Споживача, відповідно до п. 4.2 Договору; у межах нового строку кредиту, якщо відбулася пролонгація, відповідно до п. 4.3 Договору. Знижена процентна ставка 1,615% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо Споживач у межах строку, визначеного в п. 1.4 Договору або протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку, здійснить повне погашення кредитної заборгованості або протягом такого строку за ініціативою Споживача відбудеться продовження строку кредиту на новий строк, Споживач як учасник програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити Споживач за стандартною процентною ставкою до дати фактичного повернення кредиту, але в будь-якому випадку не більше ніж за період строку кредиту, зазначеного в п. 1.4 Договору, а у випадку пролонгації - до дати пролонгації (не включно), буде перераховано за зниженою процентною ставкою. У випадку невиконання Споживачем умов для отримання індивідуальної знижки від Товариства, користування кредитом для Споживача здійснюється за стандартною процентною ставкою на звичайних (стандартних) умовах, що передбачені цим договором та доступні для інших споживачів, які не мають окремих індивідуальних знижок стандартної процентної ставки. При цьому, Споживач розуміє та погоджується, що застосування стандартної процентної ставки без знижки не можна вважати зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати у бік погіршення для Споживача, оскільки надання кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах стандартної процентної ставки, а можливість отримання індивідуальної знижки забезпечена для Споживача лише як для учасника Програми лояльності та лише за умови виконання вимог для її застосування, передбачених цим Договором. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту (п. 2.1 Договору). Сума кредиту (його частина) перераховується Товариством протягом трьох робочих днів з моменту укладення цього договору. У випадку, якщо Товариство здійснює перерахунок коштів не у день укладання договору, а у наступний календарний день, Графік платежів підлягає коригуванню шляхом зміщення дати повернення кредиту, враховуючи строк кредиту (кількість днів), зазначений в п.1.4 Договору, відлік якого в даному випадку починається з моменту надання коштів. Новий Графік платежів розміщується Товариством в Особистому кабінеті (п. 2.2 Договору). Кредит вважається наданим в день перерахування Товариством суми кредиту за реквізитами, згідно п. 2.1 Договору (п. 2.4 Договору). Згідно з п. 3.1. Договору нарахування процентів за Договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. П. 4.3. визначено порядок автопролонгації строку кредиту. Сторони домовилися, що у випадку, якщо у споживача на дату закінчення строку кредиту (нового строку кредиту після пролонгації або автопролонгації) наявна заборгованість за кредитом, строк кредиту продовжується кожен раз на один наступний календарний день, що слідує за днем закінчення такого строку, але не більше ніж на 90 календарних днів поспіль, крім випадку, якщо в цей день повинна відбутися пролонгація строку кредиту за ініціативою споживача, відповідно до пп. 4.2.2-4.2.4 Договору. Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту. Споживач, дає згоду на авто пролонгацію строку кредиту на умовах передбачених в пп. 4.3.1 Договору. Споживач вважається таким, що прострочив повернення кредиту, якщо після закінчення періоду авто пролонгації у споживача наявна заборгованість за кредитом та не відбулося продовження строку кредиту за ініціативою споживача, у порядку передбаченому п. 4.2 Договору. Цей Договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі Сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що відтворений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора, який формується для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору (п. 10.6 договору). Також матеріали справи містять підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором М767427 в 14:06:13 Паспорт споживчого кредиту, в якому міститься інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та Додаток №1 до даного договору - Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка також підписана 01.01.2021 відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором М767427 в 14:06:13. Як вбачається з матеріалів справи, а саме копії квитанції до платіжної інструкції №18901-1327-208610597 на картковий рахунок позивача [NUMBER] ТОВ «ФК «Контрактний дім» здійсненого переказ грошових коштів у сумі позики - 11950,00 грн.. Номер карти було вказано особисто Клієнтом в заяві на отримання Кредиту та яка належить Клієнту. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору, підтверджується копією Інформаційної довідки, складеної у відповідності до вимог законодавства, та яка містить усі необхідні реквізити, а сам Платіжний провайдер має відповідну Ліцензію НБУ на здійснення переказів грошових коштів та внесений в Державний реєстр фінансових установ, інформаційна довідка ТОВ ФК «КОНТРАКТОВИЙ ДІМ»). Повноваження на перерахування коштів ТОВ «ФК «Контрактовий дім» підтверджується договором між ТОВ «ФК «Контрактовий дім» та ТОВ «Авентус Україна» від 08.07.2020. Так, рішенням Талалаївський районний суд Чернігівської області від 05.08.2024 у справі № 742/1804/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Стягнути із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» заборгованість за кредитним договором № 4857146 від 01.10.2021 року в сумі 39 196,00 грн., судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп та витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. Вказане рішення набрало законної сили 21.10.2024. Постановою Чернігівського апеляційного суду від 21.10.2024 у справі № 742/1804/24, апеляційну скаргу [PERSON] - залишено без задоволення. Рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2024 року - залишити без змін. Ухвалою Верховного Суду від 27.11.2024 року у справі № 742/1804/24, відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою [PERSON] на рішення Талалаївського районного суду Чернігівської області від 05 серпня 2024 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 21 жовтня 2024 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Так, постанвою Чернігівського апеляційного суду від 21.10.2024 у справі № 742/1804/24 встанволено наступні обставини. Договір №4857146 про надання споживчого кредиту від 01.10.2021 містить основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. У нижньому рядку договору №4857146 від 01.10.2021 зазначено, що його підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М767427, 01.10.2021 14:06:13 / [PERSON] /. У договорі сторони погодили суму кредиту 11 950 грн (п. 1.3 Договору), строк кредиту - 30 днів (п. 1.4 Договору), порядок автопролонгації строку кредиту на 90 днів (п. 4.3.1 Договору), процентну ставку (п. 1.5.1, 1.5.2 Договору), зокрема стандартна 1,90%, за якою і проведено розрахунок заборгованості за період з 01.10.2021 по 29.01.2022 включно. За вказаних обставин, районний суд дійшов правильного висновку про те, що належними та допустимими доказами у справі підтверджено укладення між [PERSON] та ТОВ «Авентус Україна» Договору №4857146 про надання споживчого кредиту від 01.10.2021 із дотриманням вимог статті 12 Закону України «Про електронну комерцію». Доводи апеляційної скарги про те, що грошові кошти у вигляді кредиту на суму 11 950 грн відповідачу не перераховувалися, матеріали справи не містять доказів отримання вказаних коштів [PERSON] спростовуються наявною у справі інформацією ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про успішність операції, згідно договору з ТОВ «Авентус Україна» № 087/20-П від 08.07.2020, зокрема, про переказ 01.10.2021 о 14:07 11950 грн на картку № [NUMBER] (а.с. 48-50). Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вказаної інформації ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду, відповідачем не надано. Зокрема, доказів про те, що картковий рахунок, на який було перераховано кошти не належить [PERSON] , матеріали справи не містять. При цьому, заперечуючи проти отримання кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати інформацію з АТ КБ «Приват Банк» або про відсутність рахунку у банку, або про неотримання відповідних коштів. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи викладене, вказані вище обставини встановлені постановою Чернігівського апеляційного суду від 21.10.2024 у справі № 742/1804/24 не доказуються при розгляді даної справи. Відповідно до п.15 Розділу 3 Положення про додаткові вимоги до договорів небанківських фінансових установ про надання коштів у позику (споживчий, фінансовий кредит), затвердженого постановою Правління НБУ № 113 від 03.11.2021 (далі - Положення №113), договір, що укладається у вигляді електронного документа, підписується сторонами в порядку, визначеному законодавством України. Примірник такого договору споживача повинен містити кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника кредитодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу та/або кваліфіковану електронну печатку кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу, накладену уповноваженим працівником кредитодавця. Згідно пп.1 п.17 Постанови 113, кожен примірник договору , що укладається у вигляді електронного документа, повинен містити електронні підписи сторін договору з урахуванням вимог законодавства України. У визначеннях, що містяться в ст.1 Закону України «Про електронні довірчі послуги» під терміном «електронний підпис» розуміються - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. В свою чергу, стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає порядок підписання електронного правочину, відповідно до якого, моментом підписання електронного правочину є використання:- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;- - або електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;- - або аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що Договір від 06.10.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено договір №8360319 про надання споживчого кредиту зі строни позивача було підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, про що зазначено в розділі Кредитного договору «РЕКВІЗИТИ ТА ПІДПИСИ СТОРІН» - «Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором М767427, 01.10.2024 14:06:13/ [PERSON] //». Так, зі сторони відповідача - Кредитний договір було підписано аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки товариства та накладено кваліфіковану електронну печатку кредитодавця з кваліфікованою електронною позначкою часу. При цьому, згідно п. 9.6. Кредитного договору сторони погодили, що Кредитний договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного зі Сторони Товариства аналогом власноручного підпису уповноваженої особи Товариства та відтиску печатки Товариства, що відтворені засобами копіювання, в Особистий кабінет Споживача для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Споживача, що відтворений шляхом використання Споживачем одноразового ідентифікатора , який формується для кожного разу використання та направляється Споживачу на номер мобільного телефону, повідомлений останнім Товариству в ІКС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Споживачем коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Суд критично оцінює твердження позивача, що оспорюваний договір між не містить підписів сторін. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 ст. вказаної статті визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Згідно положень ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Статтею 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав і з наслідками, передбаченими законом. Приписами ч. 1 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За положеннями ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. В силу вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. За результатами заповнення Реєстраційної форми для реєстрації на сайті відповідача в ІТС-Товариства відображена інформація, яка підтверджує, що саме позивач вводив вказані дані, оскільки відображено її особиста інформація. З матеріалів справи вбачається, що при ознайомленні з пропозицією (офертою) та готовність прийняття пропозиції (оферти) позивачем свідчить натиснута кнопка у особистому кабінеті «Погоджуюсь» після чого відповідачем було надісла позивачу засобами Одноразової ідентифікації у вигляді коду, у момент введення позивачем одноразового ідентифікатора на сайті Товатиства цим самим позивач направив товариству електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти), підписане одноразовим ідентифікатором та підписав договір, дія відбулася М767427, 01.10.2024 14:06:13/ [PERSON] //. Дані відомості підтверджують, що спірний договір укладено шляхом використання позичальником (позивачем) електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було надіслано на її мобільний телефон смс - повідомленням. У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частина 5 ст. 11 цього Закону передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису згідно Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, вказане положення закону передбачає альтернативні дії, які свідчать про підписання електронного договору, серед яких його підписання одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Беручи до уваги вищенаведене, суд вважає, що оскільки кредитний договір підписаний позивачем, шляхом застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, тому він укладений з додержанням письмової форми, визначеної законом та з додержанням процедури, визначеної Законом України «Про електронну комерцію». За таких обставин передчасними є твердження позивача про те, що кредитний договір не був підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора та відповідно є підстави вважати його недійсним. Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За статтею 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Крім того, у разі незгоди з умовами Кредитного договору, позивач не була позбавлена можливості скористатися своїм правом, визначеним статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» і відповідно, протягом 14 календарних днів відкликати свою згоду на укладання договору. Ч. 3 ст. 12 ЦК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом із тим, судом не встановлено жодних обставин, які б свідчили про порушення прав позивача вказаним договором. Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 ЦК України передбачено обов`язковість договору до виконання сторонами. Ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. При вирішенні спору про визнання кредитного договору недійсним, судом враховувалися вимоги, додержання яких є необхідними для чинності правочину, зокрема вимоги статей 203, 215, 1054 ЦК України. Судом також враховувалися вимоги статей 536, 638 ЦК України з приводу того, чи було досягнуто між сторонами кредитного договору згоди щодо усіх істотних умов договору. Доводи позовної заяви про те, що грошові кошти у вигляді кредиту на суму 11 950 грн відповідачу не перераховувалися, і що матеріали справи не містять доказів отримання вказаних коштів [PERSON] , - спростовуються наявною у справі інформацією ТОВ «ФК «Контрактовий дім» про успішність операції, згідно договору з ТОВ «Авентус Україна» № 087/20-П від 08.07.2020, зокрема, про переказ 01.10.2021 о 14:07 11950 грн на картку № [NUMBER] , а також підтверджується встановленими обставинами у постанові Чернігівського апеляційного суду від 21.10.2024 у справі № 742/1804/24 Окрім того, згідно наданої АТ КБ «Приватбанк» на виконання ухвали суду про витребування доказів від 08.04.2025, інформації стосовно рахунків [PERSON] , а саме виписки по рахунку [NUMBER] за період з 26.01.2021 - 31.12.2024, вбачаєсться, що 01.10.2021 отримано зараховано переказ коштів у сумі позики, а саме: 11 950,00 грн. позивачу. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування вказаної інформації суду позивачем не надано. Зокрема, доказів про те, що картковий рахунок, на який було перераховано кошти не належить [PERSON] , матеріали справи не містять, а належність карткового рахунку саме позивачу [PERSON] підтверджується наданою інформацією від АТ КБ «Приватбанк» стосовно рахунків [PERSON] , а саме виписки по рахунку [NUMBER] за період з 26.01.2021 - 31.12.2024. Посилання [PERSON] на відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за 2021 рік, згідно яких за жовтень 2021 року жодних зарахувань, крім заробітної плати, не було, суд вважає безпідставними, оскільки кредитні кошти не є доходом та не підлягають відображенню у зазначеному реєстрі, а тому такі відомості не можуть підтвердити чи спростувати отримання позивачем коштів за укладеним кредитним договором. Окрім того, наданий відповідачем витяг з ЄРДР від 02.07.2024 про внесення кримінального провадження за ч.1 ст. 182 КК України не може бути підтвердженням не підписання [PERSON] кредитного договору, оскільки в розумінні ст. 77 ЦПК України не є належним доказом підтвердження даної обставини, в розумінні ст. 82 ЦПК України не може бути використаний судом, так як не є остаточним рішенням, яке набрало законної сили, що підтверджує шахрайські дії працівників фінансової установи. Зазначення позивачем, про те, що ні ТОВ «Авентус Україна», ні ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» не пред`являли до нього вимог про повернення коштів та не повідомляли про укладення договорів, позивачу не надсилалися листи про необхідність сплати кредиту та наявної заборгованості, суд зважає на наступне. Відповідно до статті 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Доказів направлення на адресу відповідача повідомлення про відступлення клієнтами прав вимоги заборгованості фактору та про порядок погашення заборгованості за кредитними договорами матеріали справи не містять. Проте, згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 «Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Інші наведені позивачем обставини необхідності визнання договору недійсним не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та не є підставами для задоволення позову. Згідно висновків Європейського суду з прав людини зазначеного у рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994 року №303А, п.2958 - суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються, Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обгрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий,що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року). У зв`язку із чим судом налано обґрунтування рішення саме за конктерними обставинами справи та аргументами сторін, які мають правове значення для вирішення спору, при цмьоу, інші доводи сторін, викладені в їх заявах по суті, не впливають на вищевказані висновки суду. Таким чином, позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні під час розгляду справи. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладено та

Outcome: dismissed