Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Через систему «Електронний суд» ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» звернулось в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором №1496215 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.01.2021 року в розмірі 19\~680,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25.01.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №1496215 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримала кредит в розмірі 6\~000,00 грн, строком на 30 днів, тобто до 24.02.2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі від 0,57% в день (знижена процентна ставка) до 1,90% в день (стандартна процентна ставка). 07.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» укладено договір факторингу №1-07092021, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача за договором №1496215 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.01.2021 року. 07.09.2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір відступлення прав вимоги №2-07/09/2021, відповідно до якого до ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» перейшло права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, зокрема до відповідача за №1496215 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.01.2021 року. Взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором станом на 12.06.2025 року в розмірі 19\~680,00 грн., з яких: 6\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 13\~680,00 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом. Оскільки, відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася без повідомлення причин, відзив не подала та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, то судом постановлено ухвалу про заочний розгляд цієї справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За приписами\~ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» пропозиція\~укласти електронний\~договір (оферта)\~має містити\~істотні умови,\~передбачені законодавством\~для відповідного\~договору,\~і виражати\~намір особи,\~яка її\~зробила,\~вважати себе\~зобов`язаною у\~разі її\~прийняття.\~Електронний договір\~укладається шляхом\~пропозиції його\~укласти (оферти)\~однією стороною\~та її\~прийняття (акцепту)\~другою стороною.\~Електронний договір\~вважається укладеним\~з моменту\~одержання особою,\~яка направила\~пропозицію укласти\~такий договір,\~відповіді про\~прийняття цієї\~пропозиції в\~порядку,\~визначеному частиною\~шостою цієї\~статті.\~Пропозиція укласти\~електронний договір\~(оферта)\~може бути\~зроблена шляхом\~надсилання комерційного\~електронного повідомлення,\~розміщення пропозиції\~(оферти)\~у мережі\~Інтернет або\~інших інформаційно-комунікаційних\~системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій,\~що вважаються\~прийняттям пропозиції\~укласти електронний\~договір,\~якщо зміст\~таких дій\~чітко роз`яснено\~в інформаційній\~системі,\~в якій\~розміщено таку\~пропозицію,\~і ці\~роз`яснення логічно\~пов`язані з\~нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього\~Закону,\~вважається таким,\~що за\~правовими наслідками\~прирівнюється до\~договору,\~укладеного у\~письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). 25.01.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №1496215 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відповідачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором. За умовами договору позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 6\~000,00 грн, а відповідач зобов`язалася повернути кредит в строк 30 днів, тобто 24.02.2021 року, зі сплатою відсотків в розмірі 0,57% в день за зниженою процентною ставкою та 1,90% в день за стандартною процентною ставкою. Крім того, відповідачем було підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором графік платежів, який є додатком №1 до кредитного договору та паспорт споживчого кредиту. ТОВ «Лінеура Україна» надало кредит відповідачу шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок відповідача, що підтверджується довідкою від 02.07.2025 року. 07.09.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» укладено договір факторингу №1-070921, відповідно до якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» за плату, а ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права грошової вимоги до боржників за кредитним договором, вказаного у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Лінеура Україна» і боржниками. Відповідно до Реєстру боржників до договору факторингу №1-070921 від 07.09.2021 року, ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №1496215 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.01.2021 року. 07.09.2021 року між ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» та ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» укладено договір відступлення права вимоги №2-07/09/2021, відповідно до умов яких ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» передало (відступило) ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» за плату, а ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» прийняло належні ТОВ «ФК «СІТІ ФІНАНС» права грошової вимоги до боржників за кредитним договором, вказаного у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Лінеура Україна» і боржниками. Відповідно до Реєстру боржників до договору прав вимог № 2-07/09/2021 від 07.09.2021 року, ТОВ «ФК АЙКОН ДЕБТ КОЛЛЕКШН» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №1496215 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.01.2021 року. Статтями 12, 13, 81 та 83 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Сторони та інші учасники справи подають докази безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно з ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. За таких обставин, суд приходить до висновку, що до позивача, як нового кредитора, перейшло право вимоги до відповідача за договором №1496215 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.01.2021 року. За приписами ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 629 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з випискою з особового рахунку відповідача, наданою позивачем, взяті на себе зобов`язання за кредитним договором відповідач не виконала, у зв`язку з чим станом на 12.06.2025 року виникла заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 19\~680,00 грн, яка складається з: 6\~000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 13\~680,00 грн заборгованість за відсотками за користування кредитом. Пунктом 1.3 кредитного договору передбачено, що кредит надається строком на 30 днів, тобто до 24.02.2021 року. При цьому, відповідно до п. 4.2. кредитного договору, якщо на дату закінчення строку кредиту наявна заборгованість за кредитом, то здійснюється автопролонгація строку кредитування на 15 днів. Крім того, за умовами пункту 1.4. кредитного договору передбачено, що знижена процентна ставка в розмірі 0,57% в день застосовується у випадку, якщо позичальник здійснює повне погашення заборгованості в межах строку кредитування, якщо ж таке погашення не здійснюється, то нарахування відсотків відбувається за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,90% в день. З виписки з особового рахунку відповідача, наданою позивачем, вбачається, що відповідач не здійснила повне погашення заборгованості в межах строку кредитування, тобто до 24.02.2021 року, а відтак відповідно до пунктів 1.4., 4.2. кредитного договору кожні 15 календарних дні здійснювалась автопролонгація строку кредитування, але не більше ніж 120 календарних дні, тобто до 25.05.2021 року За таких обставин, кінцевим терміном повернення кредиту є 25.05.2021 року. Пунктом 6 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції Закону, що діяла на момент укладення кредитного договору) передбачено, що у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), виконання зобов`язань зі сплати платежів) споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. В тому числі, але не виключно, споживач в разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язків сплачувати кредитодавцю неустойку (штраф, пеню) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин, інших ніж передбачені частиною четвертою статті 1056-1\~Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року (в тому числі, але не виключно, прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по 31 травня 2020 року виконання зобов`язань зі сплати платежів). Норми цього пункту поширюються у тому числі на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону". Пунктом 18 ПРИКІНЦЕВИХ ТА ПЕРЕХІДНИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦК України (в редакції, що діяла на момент укладення кредитного договору та продовжує діяти у цей час) встановлено, що у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. В подальшому, у зв`язку з введенням в України воєнного стану, ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ ЦК України було доповнено пунктом 18 наступного змісту: «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).». Аналіз зазначених норм ЦК України дає підстави зробити висновок, що з 01 березня 2020 року по цей час (оскільки дія воєнного стану не припинена) діє заборона на підвищення процентної ставки за користування кредитом та у разі прострочення позичальником, позичальник звільняється від сплати любих платежів (перелік таких платежів не є вичерпним) за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором та такі нараховані платежі підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У пункті 122 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 висловлена правова позиція, що важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). За таких обставин, суд приходить до висновку, що встановлена у п. 4.2.3. кредитного договору можливість нарахування відсотків за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,90% в день у випадку автопролонгації кредитного договору у зв`язку з несплатою позичальником заборгованості є мірою відповідальності та застосовується у випадку прострочення позичальника, а відтак в силу закону збільшення відсоткової ставки за таких умов заборонено та відповідач звільнена від сплати таких платежів, які у випадку нарахування підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відсотки за користування кредитом підлягають перерахунку в межа строку кредитування, з урахуванням автопролонгацій кредитного договору, але за зниженою відсотковою ставкою, та становитимуть: 4\~104,00 грн (6\~000,00 грн х 0,57% : 100% х 120 днів). Отже позов підлягає задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6\~000,00 грн та за відсотками за користування кредитом в розмірі 4\~104,00 грн, а всього 10\~104,00 грн. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв`язку з необґрунтованістю нарахування відсотків за підвищеною відсотковою ставкою. У зв`язку з розглядом справи позивачем понесені судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору в розмірі 2\~422,20 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10\~500,00 грн. Відповідно до ст. 141\~ЦПК України та абз. 1 п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу, пропорційно до задоволених вимог (51,34%), в розмірі 1\~243,66 грн та 5\~390,70 грн відповідно.

Outcome: partial