Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся із заявою до Вараського міського суду Рівненської області, у якій просить визнати за ним право представляти інтереси [PERSON] та встановити юридичний факт неможливості оформлення нотаріальної довіреності [PERSON] через перебування на тимчасово окупованій території. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що він є онуком [PERSON] , 1952 року народження, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , що наразі є тимчасово окупованою територією. [PERSON] не має можливості виїхати на підконтрольну уряду України територію та звернутися до нотаріуса для оформлення довіреності у зв?язку з фактичними обмеженнями, пов?язаними з воєнною агресією Російської Федерації. 30 червня 2025 року вона власноруч написала довіреність, в якій висловила свою волю доручити йому, як її онукові, представляти її інтереси в органах державної влади, банках, зокрема в АТ «Ощадбанк», Пенсійному фонді України, органах соціального захисту, а також у судах. Заява про представництво складена на підставі цієї рукописної довіреності від [PERSON] , датованої 30.06.2025. Крім того, вона втратила банківську картку до рахунку в АТ «Ощадбанк» і не має можливості зняти кошти або звернутись до банку для її відновлення. Також втрачено документ з ідентифікаційним номером платника податків (ІПН), який неможливо поновити через перебування на тимчасово окупованій території. [PERSON] змінювала прізвище у зв?язку з укладанням шлюбів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Вона двічі вступала у шлюб з громадянином [PERSON] . Після першого розірвання шлюбу прізвище [PERSON] залишила за собою. У судове засідання заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] , будучи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, не з`явились, про причини неявки не повідомили. Від заявника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Дослідивши заяву [PERSON] та подані письмові докази суд встановив наступні обставини. Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , заінтересована особа записана як [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Запоріжжя. У своїй заяві [PERSON] просить визнати за ним право представляти інтереси [PERSON] . В той же час до суду подана незавірена копія довіреності від 30.06.2025, за змістом якої йому довіряє представляти інтереси інша особа [PERSON] . Таким чином, у суду відсутні підстави для визнання права за заявником [PERSON] представляти інтереси [PERSON] . Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, перелік яких визначений ч. 1 ст. 315 ЦПК України. Разом з тим, ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Таким чином, у суду відсутні підстави для задоволення вимоги заявника про визнання за ним права представляти інтереси, зважаючи на те, що визнання права не є юридичним фактом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок про те, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. До того ж, при зверненні до суду із заявою про встановлення юридичного факту важливе значення має мета його встановлення, оскільки саме вона дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. В той же час, в судовому засіданні не встановлено наслідки, які можуть настати у випадку задоволення вимоги про встановлення факту неможливості оформлення нотаріальної довіреності та чи приведуть ці наслідки до виникнення, або припинення особистих чи майнових прав заявника. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення вимог [PERSON] , а тому у таких вимогах необхідно відмовити.

Outcome: dismissed