Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У вересні\~2024\~року до\~суду надійшла\~позовна заява\~ТОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів». В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 22 лютого 2022 року ТОВ «Селфі Кредит» та [PERSON] уклали кредитний договір № 315021, за яким остання отримала кредит на суму 5 900 грн., строком на 30 днів, зі сплатою процентної стандартної ставки у розмірі 1,90 % на день. Даний договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договору факторингу № 29022024 від 29.02.2024, позивач набув права вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 315021 від 22 лютого 2022 року у загальному розмірі вимог на суму 13\~624,90 грн., з яких: 5 900 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 7\~724,90 грн. сума заборгованості за відсотками. Крім того, 22 лютого 2022 року ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] уклали кредитний договір № 5584564, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 3\~900 грн., строком на 360 днів, зі сплатою відсотків у встановленому договором розмірі. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Договору факторингу № 19062023 від 19.06.2023, позивач набув права вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 5584564 від 22 лютого 2022 року у загальному розмірі вимог на суму 14\~144,52 грн., з яких: 3 900 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 10\~244,52 грн. сума заборгованості за відсотками. Також, 07 лютого 2022 року ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали кредитний договір № 2913747, відповідно до якого відповідач отримала кредит на суму 3\~900 грн., строком на 360 днів, тобто до 02.02.2023, зі сплатою відсотків у встановленому договором розмірі. Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. 17.05.2023 ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17052023, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права грошової вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників заборгованість [PERSON] за договором № 2913747 від 07.02.2022 становить 19\~464,21 грн., з яких: 3 900 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15\~564,21 грн. сума заборгованості за відсотками. Таким чином, посилаючись на невиконання відповідачем [PERSON] умов вищевикладених договорів, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з відповідача заборгованість за наступними договорами: - \~ \~ \~ \~№ 315021 від 22.02.2022 - у загальному розмірі 13 624,90 грн.; - \~ \~ \~ \~№ 5584564 від 22.02.2022 - у загальному розмірі 14 144,52 грн.; - № 2913747 від 07.02.2022 - у загальному розмірі 19 464,21 грн. Також, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору в сумі 3 028 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 18 вересня 2024 року відкрито провадження в справі, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Петришин Н.М. від 28 квітня 2025 року справу прийнято до провадження судді та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У прохальній частині позовної заяви зазначене прохання розглядати справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення в справі не заперечував та просив заявлені вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій позовні вимоги в частині тіла наданих кредитів визнала, в частині стягнення відсотків заперечувала та просила відмовити в стягненні процентів у заявленому позивачем розмірі. Обставини справи, що встановлені судом 22 лютого 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Селфі Кредит» та [PERSON] укладено Договір № 315021 про надання споживчого кредиту, за яким остання отримала кредит на суму 5 900 грн. шляхом перерахування у безготівковій формі на платіжну картку відповідача № [NUMBER] , строком кредитування - 30 днів, зі сплатою процентної стандартної ставки у розмірі 1,90 % на день. Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до вищевказаного договору, загальна вартість кредиту складає 7\~581,50 грн. Відповідно до Договору факторингу № 29022024, укладеного між ТОВ «Селфі Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх особі боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інших платежів, право на одержання яких належить клієнту. Згідно Витягу з Реєстру боржників № 2 до вищевказаного договору факторингу, позивач набув права вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 315021 від 22 лютого 2022 року у загальному розмірі вимог на суму 13\~624,90 грн., з яких: 5 900 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 7\~724,90 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до наданого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунку заборгованості станом на 29.02.2024, відповідач порушила умови договору № 315021 про надання споживчого кредиту від 22 лютого 2022 року, внаслідок чого має заборгованість у загальному розмірі 13 624,90 грн., з них: 5 900 грн. - сума кредиту, 7 724,90 грн. відсотки. Крім того, 22 лютого 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] уклали Договір № 5584567 про надання споживчого кредиту, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 3 900 грн., строком на 360 днів, з періодичністю сплати процентів кожні 30 днів, та зі сплатою процентної стандартної ставки у розмірі 1,99 % на день. Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до договору, сторони погодили загальну вартість кредиту на суму 30\~442,62 грн. Відповідно до Договору факторингу № 19062023, укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», фактор зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові права грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх особі боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інших платежів, право на одержання яких належить клієнту. Згідно Витягу з Реєстру боржників № 1 до вищевказаного договору факторингу, позивач набув права вимоги до відповідача [PERSON] за договором № 5584567 від 22 лютого 2022 року у загальному розмірі вимог на суму 14\~144,52 грн., з яких: 3 900 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 10\~244,52 грн. сума заборгованості за відсотками. Відповідно до наданого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунку заборгованості за період з 19.06.2023 по 31.07.2024, відповідач [PERSON] порушила умови Договору № 5584567 про надання споживчого кредиту від 22 лютого 2022 року, внаслідок чого має заборгованість у загальному розмірі 14 144,52 грн., що складається з: 3 900 грн. - суми кредиту, 10 244,52 грн. відсотків. Також, 07 лютого 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] уклали Договір № 2913747 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за яким відповідач отримав кредит на суму 3900 грн., строком на 360 днів, до 02.02.2023, зі сплатою процентної стандартної ставки у розмірі 1,99 % на день. Згідно Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, яка є Додатком № 1 до Договору № 2913747 від 07.02.2022, загальна вартість кредиту становить 30\~675,45 грн. Судом встановлено, що 17 травня 2023 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 17052023, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) позивачу за плату належні йому права грошової вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до вищевказаного договору факторингу, заборгованість [PERSON] за договором № 2913747 від 07 лютого 2022 року становить 19\~464,21 грн., з яких: 3 900 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 15\~564,21 грн. сума заборгованості за відсотками. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 17.05.2023, відповідач [PERSON] належним чином умови договору щодо повернення тіла кредиту та нарахованих відсотків не виконала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість у загальному розмірі 19\~464,21 грн., що складається з тіла кредиту у розмірі 3 900 грн. та відсотків у розмірі 15 564,21 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно із частинами першою і другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053 Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 Глави 71 і не випливає із суті кредитного договору. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] уклала вищезазначені договори, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зазначений у договорах. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільний телефону відповідача. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вищевказані договори № 315021 від 22.02.2022, № 5584564 від 22.02.2022, № 2913747 від 07.02.2022 прирівнюються до укладеного у письмовій формі. За приписами статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору, сплата неустойки. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). У частині першій статті 1048 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно частини першої статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За правилами ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою ст. 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у цивільній справі № 342/180/17 зроблено висновок про те, що оскільки фактично отримані та використані Позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, Банк має право вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої ним суми кредитних коштів. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). За правилами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом ст. 1048 ЦК України право позикодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування позикою припиняється після\~спливу визначеного\~договором строку\~позики чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначені висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Так, згідно договору Договір № 315021 про надання споживчого кредиту від 22.02.2022, [PERSON] отримала від ТОВ «Селфі Кредит» кредит на суму 5 900 грн., строком на 30 днів, тобто до 22.03.2022. У Додатку № 1 до вищевказаного договору визначена загальна вартість кредиту у розмірі 7\~581,50 грн., з яких 5 900 грн. сума кредиту, 1681,50 грн. проценти за користування кредитом. Відповідно до Договору № 5584567 про надання споживчого кредиту від 22.02.2022, [PERSON] одержала від ТОВ «Авентус Україна» кредит на суму 3 900 грн., строком на 360 днів, тобто до 17.02.2023. У Додатку № 1 до вищевказаного договору визначена загальна вартість кредиту у розмірі 30\~442,62 грн., з яких 3900 грн. сума кредиту, 26\~542,62 грн. проценти за користування кредитом. Згідно з умовами Договору № 2913747 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.02.2022, [PERSON] одержала від ТОВ «Лінеура Україна» кредит у розмірі 3900 грн., строком на 360 днів, тобто до 02.02.2023. У Додатку № 1 до вищевказаного договору визначена загальна вартість кредиту у розмірі 30\~675,45 грн., з яких 3900 грн. сума кредиту, 26\~775,45 грн. проценти за користування кредитом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] належним чином договірні зобов`язання за наведеними договорами не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже, у даній справі позикодавець має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв. Враховуючи вищевикладене, нарахування та\~стягнення процентів за\~користування кредитомза Договором № 315021 про надання споживчого кредиту від 22.02.2022 з відповідача [PERSON] поза визначеним договором строком суперечить вимогам Цивільного Кодексу України та висновкам Верховного Суду. Дослідивши наявні докази в їх сукупності, враховуючи, що строк дії вищевказаного договору № 315021 від 22.02.2022, встановлено його умовами, проценти після закінчення строку дії договору, нараховувалися безпідставно, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з відповідача заборгованості за Договором № 315021 про надання споживчого кредиту від 22.02.2022 у розмірі загальної вартості кредиту у розмірі 7\~581,50 грн., що складається з: 5900 грн. тіла кредиту, 1681,50 грн. - відсотків. Щодо заявлених вимог ТОВ «ФК\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» про\~ стягнення заборгованості за Договором № 5584567 про надання споживчого кредиту від 22.02.2022 у розмірі 14\~144,52 грн. та Договором № 2913747 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07.02.2022 у розмірі 19 464,21 грн., то суд вважає такі вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відсотки нараховані кредитодавцем відповідно до умов договорів, у межах строку кредитування та не перевищують загальної вартості кредиту, з розміром якої відповідач ознайомлювалася під час укладення відповідних договорів. За наведених обставин, суд вважає заперечення відповідача [PERSON] щодо стягнення відсотків за користування кредитами безпідставними та необґрунтованими. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту № 315021 від 22 лютого 2022 року у розмірі 7 581 гривню 50 копійок; за Договором № 5584567 про надання споживчого кредиту від 22 лютого 2022 року у розмірі 14 144 гривні 52 копійки; за Договором № 2913747 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 07 лютого 2022 року у розмірі 19 464 гривні 21 копійку. Щодо судових витрат Відповідно до платіжної інструкції № 77736 від 16.08.2024, позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 3\~028 грн. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 2\~640, 40 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial