Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

03.06.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛЕКСКРЕДИТ» (далі за текстом ТОВ «АЛЕКСКРЕДИТ»), в особі представника Колеснікової\~І.О.\~через систему\~«Електронний суд»\~звернулось до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2888725 від 09.11.2019 у розмірі 34550,00 грн та судових витрат, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 09.11.2019 ТОВ «Алекскредит» та відповідачем укладено договір про надання кредиту №2888725. Договір підписаний 09.11.2019 шляхом введення одноразового ідентифікатора PS2888725 в особистому кабінеті на вебсайті в мережі Інтернет https://alexcredit.ua. ТОВ «Алекскредит» належним чином у повному обсязі виконало свої зобов`язання за договором, а саме надало відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору, шляхом перерахування на їх картковий рахунок позичальника. У зв`язку з неналежним виконанням умов договору, кредитодавцем було нараховано проценти за користування кредитом за відсотковою ставкою визначеною п.1.7.3. Договору, за період з дати видачі кредиту 09.11.2019 до кінцевої дати виконання договору 06.06.2020 (включно). Станом на 30.04.2025 загальна заборгованість за договором становить 34 550,00 гривень, а саме: - 5 000,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту; - 29\~550,00 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом. Посилаючись на вищезазначені обставини позивач просить стягнути з відповідача загальну заборгованість в сумі 34 550,00 гривень, оскільки остання \~свої зобов`язання за договором не виконує, а також судові витрати в сумі 12\~422,40 гривень. Ухвалою від 25.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. Сторони про час, день та місце розгляду справи повідомлені завчасно і належним чином. В позовній заяві представник позивача просить суд розгляд справи проводити\~\~без участі позивача та представника позивача. Також 11.09.2025 представник позивача Колеснікова І.О. через систему «Електронний суд» подала заяву в якій позовні вимоги підтримала в позовному обсязі, просила розглядати справу в її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином про час, день та місце розгляду справи за адресою, зазначеною в договорі про надання кредиту, а також шляхом розміщення оголошення на офіційному вебпорталі Судової влади України, та шляхом направлення судових повідомлень та документів рекомендованими листами, які повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній» та «за закінченням терміну зберігання». Відповідачу запропоновано подати відзив і докази, однак у визначений судом строк такі документи суду не подані. Правом на подання відзиву на позов та доказів на спростування доводів позивача відповідач не скористався, будь-яких інших клопотань від неї до суду не надходило. Відповідно до постанови Касаційного Цивільного Суду Верховного Суду від 10 травня 2023 року № 755/17944/18 (61-185св23) довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою» вважається належним повідомленням сторони про дату судового розгляду, зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Відповідно до пункту 3 частини сьомої\~статті 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ст. 44 ЦПК України\~учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 09.11.2019 Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» запропонувало [PERSON] укласти договір про надання кредиту №2888725 від 09.11.2019. Вищевказану пропозицію (оферту) щодо надання кредиту №2888725 від 09.11.2019 підписано [PERSON] за допомогою накладення останньою електронного підпису одноразовим ідентифікатором PS2888725 (а.с.9-11). 09.11.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] \~було укладено Договір про надання кредиту №2888725. Сума кредиту складає 5 000,00 гривень (п. 1.3. Договору). Кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.3. цього Договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника (п.1.4. Договору). Відповідно до п. 1.5. Договору за цим Договором Позичальник сплачує кредитодавцю\~\~суму кредиту та Проценти за користування кредитом, Неустойку (пеню, штраф) (п. 2.26. Правил), яка може нараховуватись у випадку порушення позичальником умов цього договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує позичальник. П.3.1 Договору сторони погодили, що строк його дії встановлюється з дати укладення договору (п.2.9. Правил) 09.11.2019 до кінцевої дати виконання договору 06.06.2020 включно (а.с.12-14). У паспорті споживчого кредиту містяться основні умови кредитування з врахуванням побажання споживача: тип кредиту - кредит; сума кредиту - 5 000,00 грн.; мета кредиту - інші споживчі цілі (вирішення власних фінансових питань); спосіб надання кредиту -\~\~шляхом безготівкого перерахування коштів на картковий рахунок позичальника не пізніше кінця робочого дня кредитодавця наступного за дня підписання договору (а.с.15-16). На підтвердження укладення між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та [PERSON] надано копію паспорта відповідача (а.с.17). ТОВ «Алекскредит» виконало свої зобов`язання за договором про надання кредиту та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки ТОВ ФК «Елаєнс» від 03.04.2025 (а.с.18). Згідно з копією досудової вимоги ТОВ «Алекскредит» зверталося до відповідача з вимогою про досудове врегулювання спору за договором про надання кредиту №2888725 від 09.11.2019 Вих. №17/04-6 від 17.04.2025, яка станом на 17.04.2025 становить 34\~550,00 гривень\~\~(а.с.33). Станом на 30.04.2025 у відповідача утворилася заборгованість за договором про надання кредиту №2888725 від 09.11.2019 у розмірі 34\~550,00 гривень, яка складається з наступного: - 5 000,00 гривень - заборгованість по тілу кредиту; - 29 550,00 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с.19-21). Разом із позовною заявою, крім вище згаданого, представник позивача подав до суду такі документи: свідоцтво про реєстрацію ТОВ «Алекскредит»» (а.с.22), статут ТОВ «Алекскредит» (а.с.23-29), виписку з ЄДР (а.с.30), витяг з ДРФУ (а.с.31), ордер на надання правничої допомоги серії ВІ №1305315 від 30.05.2025 (а.с.7), свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №4441 від 03.01.2025 (а.с.8). Вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами. Відповідно до ч.1\~ст.5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Як передбачено ч.1\~ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності з ч.1\~ст.16 ЦК України\~та ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 11 ЦК України\~встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Правовідносини між сторонами склалися у зв`язку з укладенням договору про надання кредиту №2888725 від 09.11.2019. Обставиною, що підлягає доказуванню під час вирішення даного спору є факт отримання кредитних коштів, факт користування кредитними коштами та факт належного виконання позичальником зобов`язань в частині повернення кредитних коштів, а також факт укладення договору на умовах зазначених позивачем. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний недійсним судом. Згідно з частиною першою\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1\~ст.638 ЦК України\~істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~ст.536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч.1\~ст.1048 ЦК\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти . Як встановлено судом ТОВ «Алекскредит» набуло право грошової вимоги до відповідача на підставі договору про надання кредиту №2888725 від 09.11.2019. Згідно із ч.1\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Законом України «Про електронну комерцію»\~встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч.2\~ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.5 ч.1ст.11\~Закону України «Про електронну комерцію»). Між сторонами досягнуто згоду щодо всіх істотних умов договору позики, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до\~ст.639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному випадку між сторонами укладено кредитний договір в електронній формі. Наведений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постановах від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, від 23.03.2020 року у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 року у справі №732/670/19 (провадження №61-7203св20). Також суд вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним кредитним договором. Відповідно до\~ст. 1048 Цивільного кодексу України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, зобов`язання позичальника з повернення кредиту та сплати процентів є основним, а зобов`язання зі сплати штрафу та пені є додатковим до основного. Згідно зі\~статтею 629 Цивільного кодексу України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею\~525\~та частиною 1 статті\~530 Цивільного кодексу України\~одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Отже, для належного виконання договірних зобов`язань необхідно дотримуватися визначених у договорі строків (термінів), зокрема щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитним коштами, а прострочення виконання зобов`язань є їх порушенням. Відсотки за кредитом є договірними умовами згідно положень\~ЦК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10цс18) дійшла висновку про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~про дострокове повернення кредиту та нарахованих на день пред`явлення такої вимоги процентів за користування кредитом. Після цього, кредитодавець має право лише на стягнення з боржника інфляційних втрат (якщо кредит було надано в національній валюті в гривнях) та трьох процентів річних за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання, відповідно до\~статті 625 ЦК України. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17 касаційний суд, формуючи практику, дійшов такого висновку: що «ПРОЦЕНТИ ЗА КОРИСТУВАННЯ КРЕДИТОМ - проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований ч. 1\~ст. 1048 ЦК України. ПРОЦЕНТИ ЗА НЕПРАВОМІРНЕ КОРИСТУВАННЯ ЧУЖИМИ ГРОШОВИМИ КОШТАМИ - проценти, які нараховуються внаслідок прострочення боржником виконання грошового зобов`язання, порядок виплати якого врегульований ч. 2\~ст. 625 ЦК України, у зв`язку з чим такі проценти можуть бути стягнуті після спливу визначеного кредитним договором строку кредитування». Відповідно до\~ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування»\~споживач, який порушив своє зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, має відшкодувати кредитодавцю завдані цим збитки відповідно до закону з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. У договорах про споживчий кредит пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно п.5 ч.3\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Аналізуючи вищезазначене, заявлена позивачем до стягнення прострочена заборгованість за нарахованими процентами 29 550 гривень не є сумою неустойки (штраф чи пеня) згідно\~Закону України «Про захист прав споживачів»\~чи\~ЗУ «Про споживче кредитування», тому, згідно\~ст. 551 ЦК України, розмір простроченої заборгованості за нарахованими процентами не може бути зменшений, крім того такі вимоги позивачем заявлені в строк кредитування, а саме до 06.06.2020. Разом з тим відповідач [PERSON] не звертався за захистом своїх прав в порядку ст.ст.11,\~18 ЗУ «Про захист прав споживачів»\~щодо визнання несправедливими умов договору, де йдеться про нарахування процентів за користування кредитом, власного розрахунку заборгованості, щодо кредитного договору суду не представив. Відтак, враховуючи те, що суд встановив факт укладення між позивачем ТОВ «Алекскредит» та відповідачем [PERSON] договору про надання кредиту, встановлено факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, тому суд дійшов висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом. Крім того, в силу дії\~ст. 141 ЦПК України\~до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2422,40 гривень витрат по сплаті судового збору. Вирішуючи питання судових витрат на професійну правову допомогу, суд виходить з такого. У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн, на підтвердження понесення яких надав ордер про надання правничої допомоги серії ВІ №1305315 від 30.05.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №4441 від 03.01.2025. Водночас, відповідно до ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Зокрема, згідно з ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутній розрахунок витрат на правову допомогу, а також документальне підтвердження їх понесення позивачем, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки, представником позивача не підтверджено понесених витрат на правничу допомогу належними доказами, тому такі стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: partial