Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

1. Описова частина Короткий зміст первісної позовної заяви 25.02.2025 [PERSON] звернувся до із позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про припинення зобов`язань та припинення обтяження, визначивши третіми особами ПАТ «Дельта Банк», Горлівський відділ державної виконавчої служби у Горлівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції). В обґрунтування позову вказав, що рішенням Микитівського районного суду міста Горлівки Донецької області у справі №0534/5653/2012 від 30.11.2012 стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суму заборгованості за Кредитним договором № 385-0071041/ФК-08 від 01.04.2008 в розмірі 60615,01 грн, а також судовий збір в розмірі 606,15 грн. Постановою державного виконавця Микитівського ВДВС Горлівського МУЮ від 04.04.2013 відкрите виконавче провадження ВП №37385356 (ідентифікатор доступу АБ30БЕБ4Б9Е5) з примусового виконання з виконання виконавчого листа № 2/0534/1769/2012 від 13.02.2013, виданого Микитівським районним судом м. Горлівки Донецької області про стягнення заборгованості в розмірі 60615,01 грн. Постановою державного виконавця Микитівського ВДВС Горлівського МУЮ від 04.04.2013 відкрите виконавче провадження (ідентифікатор доступу ГЕВ0ВА5Д4079) з примусового виконання рішення про стягнення судового збору. Постановою державного виконавця від 21.09.2018 виконавче провадження ВП №37385454 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення боргу в сумі 60615,01 грн закінчено на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, припинено чинність арештів майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Постановою державного виконавця від 21.09.2018 провадження ВП №37385454 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення судового збору також закінчено на тій же підставі - п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». 15.06.2020 між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладено договір №2258/К про відступлення прав вимоги. Згідно договору від 15.06.2020 право вимоги за кредитним договором перейшли на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» разом з усіма додатками до нього. За даними інформаційної довідки від 19.02.2025 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна зареєстровано обтяження №27951210, дата реєстрації обтяження: 20.07.2020, тип обтяження: застава рухомого майна, вид обтяження: приватне обтяження, статус запису: активний, тип операції: реєстрація, розмір основного зобо`язання: 72600,00 грн., можливість відчуження: заборонено відчужувати, строк виконання зобов`язання: 31.03.2015, звернення стягнення: не зареєстровано, боржник: [PERSON] , обтяжувач: ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» код ЄДРПОУ 40696815, інформація щодо документу-підстави: договір про відступлення прав вимоги, серія та номер: 2258/К, виданий: 15.06.2020, видавник: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., за № 403, тип об`єкту: автомобіль легковий, № державної реєстрації: [NUMBER] , серійний номер: LSGTC58U87Y108455, опис об`єкта: Chevrolet Aveo TC58U 2007 року випуску, сірий колір. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] є власником легкового автомобіля: Chevrolet Aveo, седан-В, номер шасі: [NUMBER] , номер кузова: [NUMBER] ,повна маса:1575, маса без навантаження: 1245, категорія: В, колір: сірий, реєстраційний номер: [NUMBER] , дата першої реєстрації: 29.03.2008, дата реєстрації: 13.04.2018. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у справі № 0534/5653/2012 (провадження №2-в/243/3/2021) від 29.01.2021 відновлене рішення Микитівського районного суду міста Горлівки Донецької області №0534/5653/2012 від 30.11.2012. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.04.2021 за заявою ТОВ «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» у виконавчих листах по справі № 0534/5653/2012, виданих Микитівським районним судом міста Горлівки Донецької області про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суму заборгованості в розмірі 60615,01 грн і судового збору в розмірі 606,15 грн. на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16.06.2021 за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересована особа [PERSON] та [PERSON] , видано дублікати виконавчих листів по справі №0534/5653/2012 про стягнення солідарно заборгованості з [PERSON] та [PERSON] , із зазначенням нового стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів у цивільній справі за № 0534/5653/2012 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованість за кредитним договором. Постановою державного виконавця Горлівського ВДВС у Горлівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.11.2024 відкрите виконавче провадження ВП №76535452 (ідентифікатор доступу 3ДДБЕ08ГВАВД) з примусового виконання дубліката виконавчого листа №/0534/1769/2012 від 11.12.2012 виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором № 385-0071041/ФК-08 від 01.04.2008 року в розмірі 60615,01 грн., судового збору у розмірі 606,15 грн., а всього 61221,16 грн. Постановою про зняття арешту з коштів державного виконавця Горлівського ВДВС у Горлівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.11.2024 ВП №76535452, в зв`язку з встановленням наступних обставин, «на виконання був прийнятий дублікат виконавчого листа виданий Слов`янським міськрайоним судом Донецької області №0534/5653/2012 від 11.12.2012 про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк" сума заборгованості за Кредитним договором №385-0071041/ФК-08 від 01.04.2008 в розмірі 60615,01 грн., а також судовий збір в розмірі 606,15 грн. Згідно ВП 37385356 та ВП 37385454 рішення боржником виконане в повному обсязі, згідно постанов про закінчення виконавчого провадження від 21.09.2018.», знято арешт з усіх рахунків що належать [PERSON] [INFO] РНОКПП [NUMBER] . Постановою про закінчення виконавчого провадження державного виконавця Горлівського ВДВС у Горлівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.11.2024 ВП №76535452 закінчено виконавче провадження з примусового виконання дубліката виконавчого листа №/0534/1769/2012 від 11.12.2012 виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором № 385-0071041/ФК-08 від 01.04.2008 року в розмірі 60615,01 грн., судового збору у розмірі 606,15 грн., а всього 61221,16 грн., на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Згідно ВП 37385356 та ВП 37385454 рішення боржником виконане в повному обсязі, згідно постанов про закінчення виконавчого провадження від 21.09.2018. Припинено чинність арештів майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Постановою державного виконавця Горлівського ВДВС у Горлівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.11.2024 відкрите виконавче провадження ВП №76535686 (ідентифікатор доступу 33Д283Е3В1А8) з примусового виконання дубліката виконавчого листа №/0534/1769/2012 від 11.12.2012 виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором № 385-0071041/ФК-08 від 01.04.2008 року в розмірі 60615,01 грн., судового збору у розмірі 606,15 грн., а всього 61221,16 грн. Постановою державного виконавця про зняття арешту з коштів Горлівського ВДВС у Горлівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.11.2024 ВП №76535686, у зв`язку з виконанням рішення - згідно ВП 37385356 та ВП 37385454 рішення боржником виконане в повному обсязі, згідно постанов про закінчення виконавчого провадження від 21.09.2018, знято арешт з усіх рахунків, що належать [PERSON] . Постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження Горлівського ВДВС у Горлівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.11.2024 ВП №76535686 закінчено виконавче провадження з примусового виконання дубліката виконавчого листа №/0534/1769/2012 від 11.12.2012 виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором № 385-0071041/ФК-08 від 01.04.2008 року в розмірі 60615,01 грн., судового збору у розмірі 606,15 грн., а всього 61221,16 грн. на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, в зв`язку з встановленням наступних обставин - згідно ВП 37385356 та ВП 37385454 рішення боржником виконане в повному обсязі, згідно постанов про закінчення виконавчого провадження від 21.09.2018. Припинено чинність арештів майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою, фактично проживає за адресою [ADDRESS] . Наявність обтяження на автомобіль легковий марки Chevrolet Aveo, д.н.з. [NUMBER] , перешкоджає позивачеві реалізувати право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи, що зобов`язання за кредитним договором припинено шляхом його повного виконання боржником, правовідносини за кредитним договором припинилися у зв`язку з їх виконанням, то і застава також припинилася. На підставі викладеного, просив: визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором № 385-0071041/ФК-08 від 01.04.2008 в розмірі 60615,01 грн, а також судовим збором в розмірі 606,15 грн; припинити обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна зареєстроване обтяження №27951210, дата реєстрації обтяження: 20.07.2020, тип обтяження: застава рухомого майна, вид обтяження: приватне обтяження, статус запису: активний, тип операці: реєстрація, розмір основного зобов`язання: 72600,00 грн., можливість відчуження: заборонено відчужувати, строк виконання зобов`язання: 31.03.2015, звернення стягнення: не зареєстровано, боржник: [PERSON] , обтяжувач: ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» код ЄДРПОУ 40696815, інформація щодо документу-підстави: договір про відступлення прав вимоги, серія та номер: 2258/К, виданий: 15.06.2020, видавник: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., за № 403, тип об`єкту: автомобіль легковий, № державної реєстрації: [NUMBER] , серійний номер: LSGTC58U87Y108455, опис об`єкта: Chevrolet Aveo TC58U 2007 року випуску, сірий колір; компенсувати 1937,92 грн сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу в розмірі 17450,00 грн. Заяви учасників процесу по суті справи. Учасники справи наданням заяв по суті справи не скористалися. Інші заяви учасників процесу з процесуальний питань. Представник відповідача директор Скребець О.С. надав \~13.05.2025\~пояснення по\~справі (а.с.\~72\~ 76)\~у яких\~вказав,\~що позовні\~вимоги не\~визнає. Так, 15.06.2020 відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронних торгів № UA-EA-2020-04-22-000030-b від 18.05.2020 між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладений договір № 2258/К про відступлення прав вимоги, за яким ТОВ «№ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитним Договором (з додатками, додатковими угодами, договорами про внесення змін та доповнень тощо) № 385-0071041/ФК-08 від 01.04.2008 укладеними між позивачем та ТОВ «Укрпромбанк», а також договорами забезпечення. 20.07.2020 ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» на підставі зазначеного договору про відступлення прав вимоги від 15.06.2020 зареєструвало обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Всі вищезазначені договори є чинними, не розірваними, відсутні судові рішення про визнання їх недійсними. Позивачем не сплачена заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 40074,33 грн., що зазначена у додатках до договору про відступлення прав вимоги від 15.06.2020. Договір застави автомобіля укладено в забезпечення виконання умов кредитного договору. Посилання позивача на виконання ним рішення Микитівського районного суду міста Горлівки Донецької області №0534/5653/2012 від 30.11.2012, про стягнення заборгованості 60 615,01 грн. - не є підставою для припинення обтяження, через наявність несплаченої заборгованості за кредитним договором у розмірі 40074,33 грн., доказів її погашення позивач не надав. Вважав, що заявлена сума витрат на професійну правничу допомогу є завищеною, не співмірною та такою, яка не відповідає розумності їх розміру, є не співмірною із складністю виконаної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання роботи по даній справі, не відповідає середньостатистичної цінової ринкової політики на надання правової допомоги. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 26.05.2025 представник позивача надав пояснення (а.с. 125 - 127), у яких вказав, що договірні відносини є припиненими у зв`язку із повним виконанням договору позивачем, наполягав на задоволенні позову. Рух справи. Ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 04.03.2025 справу передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 57 58). Ухвалою судді Наумової О.С. від 14.04.2025 відкрите провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с. 64). Підготовче засідання у справі закрите 12.06.2025 і справа призначена до судового розгляду по суті (а.с. 134-135). Представник позивача\~ адвокат\~Литвиненко О.О. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник \~відповідача \~адвокат Клещ\~О.В. у судовому засідання проти позову заперечувала, просила відмовити у його задоволенні, зменшити витрати на правничу допомогу. Інші учасники у судове засідання не з`явилися, про дату, місце та час розгляду справи буди неодноразово судом повідомлені належним чином. Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України здійснювалося фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] [PERSON] є власником легкового автомобіля: Chevrolet Aveo, седан-В, д.н.з. [NUMBER] (а.с. 15). Рішенням Микитівського районного суду міста Горлівки Донецької області у справі №0534/5653/2012 від 30.11.2012 стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суму заборгованості за Кредитним договором № 385-0071041/ФК-08 від 01.04.2008 в розмірі 60615,01 грн, а також судовий збір в розмірі 606,15 грн. (а.с. 16-17). Постановою державного виконавця Микитівського ВДВС Горлівського МУЮ від 04.04.2013 відкрите виконавче провадження ВП №37385356 з примусового виконання з виконання виконавчого листа № 2/0534/1769/2012 від 13.02.2013, виданого Микитівським районним судом м. Горлівки Донецької області про стягнення заборгованості в розмірі 60615,01 грн (а.с. 18). Постановою державного виконавця Микитівського ВДВС Горлівського МУЮ від 04.04.2013 відкрите виконавче провадження (ідентифікатор доступу ГЕВ0ВА5Д4079) з примусового виконання рішення про стягнення судового збору (а.с. 20). Постановою державного виконавця від 21.09.2018 виконавче провадження ВП №37385454 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення боргу в сумі 60615,01 грн закінчено на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, припинено чинність арештів майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 21). Постановою державного виконавця від 21.09.2018 провадження ВП №37385454 з примусового виконання виконавчого листа про стягнення судового збору також закінчено на тій же підставі - п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження». 15.06.2020 між ПАТ «Дельта Банк» і ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладено договір №2258/К про відступлення прав вимоги. Згідно договору від 15.06.2020 право вимоги за кредитним договором перейшли на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» разом з усіма додатками до нього. Згідно інформаційної довідки від 19.02.2025 з Державного реєстру обтяжень рухомого майна зареєстровано обтяження №27951210, дата реєстрації обтяження: 20.07.2020, тип обтяження: застава рухомого майна, вид обтяження: приватне обтяження, статус запису: активний, тип операції: реєстрація, розмір основного зобов`язання: 72600,00 грн., можливість відчуження: заборонено відчужувати, строк виконання зобов`язання: 31.03.2015, звернення стягнення: не зареєстровано, боржник: [PERSON] , обтяжувач: ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» код ЄДРПОУ 40696815, інформація щодо документу-підстави: договір про відступлення прав вимоги, серія та номер: 2258/К, виданий: 15.06.2020, видавник: приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бочкарьовою А.В., за № 403, тип об`єкту: автомобіль легковий, № державної реєстрації: [NUMBER] , серійний номер: LSGTC58U87Y108455, опис об`єкта: Chevrolet Aveo TC58U 2007 року випуску, сірий колір (а.с. 40). Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області у справі № 0534/5653/2012 (провадження №2-в/243/3/2021) від 29.01.2021 відновлене рішення Микитівського районного суду міста Горлівки Донецької області №0534/5653/2012 від 30.11.2012 (а.с. 23-25). Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.04.2021 за заявою ТОВ «Фінансова компанія Дніпрофінансгруп» замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» у виконавчих листах по справі № 0534/5653/2012, виданих Микитівським районним судом міста Горлівки Донецької області про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» суму заборгованості в розмірі 60615,01 грн і судового збору в розмірі 606,15 грн. на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» (а.с. 26). Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 16.06.2021 за заявою ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», заінтересована особа [PERSON] та [PERSON] , видано дублікати виконавчих листів по справі №0534/5653/2012 про стягнення солідарно заборгованості з [PERSON] та [PERSON] , із зазначенням нового стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Поновлено пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчих листів у цивільній справі за № 0534/5653/2012 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованість за кредитним договором (а.с. 27). Постановою державного виконавця Горлівського ВДВС у Горлівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.11.2024 відкрите виконавче провадження ВП №76535452 з примусового виконання дубліката виконавчого листа №/0534/1769/2012 від 11.12.2012 виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором № 385-0071041/ФК-08 від 01.04.2008 року в розмірі 60615,01 грн., судового збору у розмірі 606,15 грн., а всього 61221,16 грн. (а.с. 30). Постановою про зняття арешту з коштів державного виконавця Горлівського ВДВС у Горлівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.11.2024 ВП №76535452, в зв`язку з встановленням наступних обставин, «на виконання був прийнятий дублікат виконавчого листа виданий Слов`янським міськрайоним судом Донецької області №0534/5653/2012 від 11.12.2012 про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ "Дельта Банк" сума заборгованості за Кредитним договором №385-0071041/ФК-08 від 01.04.2008 в розмірі 60615,01 грн., а також судовий збір в розмірі 606,15 грн. Згідно ВП 37385356 та ВП 37385454 рішення боржником виконане в повному обсязі, згідно постанов про закінчення виконавчого провадження від 21.09.2018.», знято арешт з усіх рахунків що належать [PERSON] [INFO] РНОКПП [NUMBER] (а.с. 31). Постановою про закінчення виконавчого провадження державного виконавця Горлівського ВДВС у Горлівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.11.2024 ВП №76535452 закінчено виконавче провадження з примусового виконання дубліката виконавчого листа №/0534/1769/2012 від 11.12.2012 виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором № 385-0071041/ФК-08 від 01.04.2008 року в розмірі 60615,01 грн., судового збору у розмірі 606,15 грн., а всього 61221,16 грн., на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Згідно ВП 37385356 та ВП 37385454 рішення боржником виконане в повному обсязі, згідно постанов про закінчення виконавчого провадження від 21.09.2018. Припинено чинність арештів майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 32). Постановою державного виконавця Горлівського ВДВС у Горлівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 12.11.2024 відкрите виконавче провадження ВП №76535686 з примусового виконання дубліката виконавчого листа №/0534/1769/2012 від 11.12.2012 виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором № 385-0071041/ФК-08 від 01.04.2008 року в розмірі 60615,01 грн., судового збору у розмірі 606,15 грн., а всього 61221,16 грн (а.с. 35). Постановою державного виконавця про зняття арешту з коштів Горлівського ВДВС у Горлівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.11.2024 ВП №76535686, у зв`язку з виконанням рішення - згідно ВП 37385356 та ВП 37385454 рішення боржником виконане в повному обсязі, згідно постанов про закінчення виконавчого провадження від 21.09.2018, знято арешт з усіх рахунків, що належать [PERSON] (а.с. 37). Постановою державного виконавця про закінчення виконавчого провадження Горлівського ВДВС у Горлівському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.11.2024 ВП №76535686 закінчено виконавче провадження з примусового виконання дубліката виконавчого листа №/0534/1769/2012 від 11.12.2012 виданого Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» заборгованості за кредитним договором № 385-0071041/ФК-08 від 01.04.2008 року в розмірі 60615,01 грн., судового збору у розмірі 606,15 грн., а всього 61221,16 грн. на підставі п.9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, в зв`язку з встановленням наступних обставин - згідно ВП 37385356 та ВП 37385454 рішення боржником виконане в повному обсязі, згідно постанов про закінчення виконавчого провадження від 21.09.2018. Припинено чинність арештів майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення (а.с. 38). 2. Мотивувальна частина Мотиви, з яких виходив суд, застосовані норми права та висновки суду. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними правилами статей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями ст. ст. 316, 317, 321\~Цивільного кодексу\~України встановлено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 319\~ЦК України визначає що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно з ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396\~ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно\~\~до\~\~п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03.06.2016р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов\~\~про\~\~зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником,\~\~а також особою,\~\~яка володіє\~\~на\~\~підставі закону\~\~чи договору\~\~або\~\~іншій законній\~\~підставі\~\~майном, що\~\~не\~\~належить боржнику (речове право\~\~на\~\~чуже майно). За приписами ч.ч. 1, 2, 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІV «Звільнення майна з-під арешту» (що діяв на час накладення арешту майна позивача) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. У разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту або сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника, майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про звільнення майна з-під арешту надсилається боржнику та до органу (установи), якому була надіслана постанова про накладення арешту на майно боржника на виконання. Майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту. Копія постанови начальника органу державної виконавчої служби про звільнення майна боржника з-під арешту не пізніше наступного після її винесення дня надсилається сторонам та до відповідного органу (установи) для зняття арешту, а про відмову у звільненні майна боржника з-під арешту - боржнику. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчих провадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Згідно зі\~ч.\~1\~ст.\~59\~чинного на\~сьогодні Закону\~України «Про\~виконавче провадження»\~від 02.06.2016р.\~№ 1404-VШ «Зняття арешту з майна» особа,\~яка вважає,\~що майно,\~на яке\~накладено арешт,\~належить їй,\~а не\~боржникові,\~може звернутися\~до суду\~з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і\~про зняття\~з нього\~арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ч. 5 ст. 59 чинного на сьогодні Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016р. № 1404-VШ, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту (правовий висновок Верховного Суду України від 15.03.2013 у справі № 6-26цс13). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», статті 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з ч. 3, 4 ст. 577 ЦК України застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої вимоги іншій особі або переведення боргу, який виник із забезпеченої застави. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження рухомого майна реєструється в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобов`язань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна. За змістом статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та Реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про заставу» застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання. Отже, правовідносини щодо забезпечення виконання зобов`язання не можуть існувати самостійно від такого зобов`язання. Статтею 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставного майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч.1 ст.20 Закону України «Про заставу»). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом або договором застави. Пунктом 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, встановлено, що право застави припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Аналогічні положення містяться у статті 28 Закону України «Про заставу». Зокрема в законі зазначено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання, а також в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом. Отже, у зв`язку з припиненням зобов`язання за кредитним договором шляхом його повного виконання, правовідносини за кредитним договором припинилися у зв`язку з їх виконанням, то і застава припинилася в силу ч.1 ст.28 Закону України «Про заставу». В розумінні ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відомості про припинення обтяження можуть реєструватися держателем або реєстратором Держреєстру тільки на підставі заяви обтяжувача або рішення суду. Порядок реєстрації обтяжень рухомого майна регламентується Законом України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", Порядком ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 05.07.2004 року. Відповідно до вимог ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Відповідно до п. п. 24-26 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 05.07.2004 року, відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру чи про продовження строку дії реєстрації не більш як на п`ять років. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. Відомості про припинення публічного обтяження підлягають державній реєстрації протягом п`яти днів після його припинення. Проведення реєстрації відомостей про припинення публічного обтяження покладається на уповноважений орган чи на уповноважену ним особу. Записи про обтяження, які втратили чинність, підлягають виключенню з Реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про припинення обтяження в день прийняття заяви. У разі припинення обтяження до Реєстру вносяться дата і номер заяви про припинення обтяження, дата внесення запису про припинення обтяження, підстава припинення обтяження, відомості про реєстратора. Згідно ч.1 ст. 41 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» публічне обтяження припиняється на підставі рішення уповноваженого органу (особи) з дня набрання ним законної сили. Публічне обтяження також припиняється внаслідок реалізації прав, що випливають із змісту публічного обтяження. Згідно ч.1 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Згідно ч.3 ст. 44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Згідно зі ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в інших випадках припинення зобов`язань, установлених законом. Відповідно до п. 24 Постанови Кабінету міністрів України №830 від 05.07.2004 «Про затвердження Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна» відомості про припинення обтяження реєструються на підставі судового рішення або заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. У разі проведення державної реєстрації публічного обтяження, строк дії якого обмежено законом, та внесення до Реєстру інформації про відповідний строк відомості про припинення обтяження реєструються програмними засобами Реєстру після закінчення такого строку, який обраховується з дати державної реєстрації публічного обтяження. Згідно абз. 2 ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. Як установлено судом зобов`язання за кредитним договором припинені, виконавче провадження закінчене на підставі п. 9 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом. Постанова про закінчення виконавчого провадження не оскаржена. Майно позивача автомобіль «Chevrolet Aveo» перебуває в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, хоча вже не виконує забезпечувальну функцію щодо зобов`язань за кредитним договором. Тому єдиним способом захисту порушеного права позивача є звернення до суду із даним позовом про припинення обтяження. З огляду на викладене, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки наявність обтяження позбавляє позивача права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому на праві власності майном. Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, так як позивач позбавлений змоги реалізувати своє законне право на вільне володіння та розпорядження власністю, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту нерухомого майна. Позивач посилається на те, що зобов`язання за кредитним договором припинилося\~\~у зв`язку з фактичним виконанням рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, однак\~зареєстроване на підставі договору застави обтяження - заборона\~відчуження належного йому транспортного засобу - не вилучено з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. За правилом ч. 2 статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом наведеної норми\~закону\~нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження\~\~№ 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), якщо банк використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 ЦК України, то такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку у разі пред`явлення вимоги до позичальника про дострокове погашення боргу на підставі\~статті 1050 ЦК України. Права та інтереси кредитодавця в таких правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий аналіз положень статей\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених\~статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року в справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). У постановах Верховного Суду від 12 серпня 2021 року в справі № 757/34955/18\~\~(провадження №61-5528св21), від 14 липня 2021 року в справі № 186/1376/19 (провадження № 61-7428св20), на які посилається заявник, зазначено про те, що\~визнання припиненими зобов`язань за кредитним договором та іпотеки не припинило правовідносин сторін кредитного договору і не припинило зобов`язання в цілому та не позбавило кредитора права на отримання сум, визначених\~статтею 625 ЦК України, однак вказані правовідносини та зобов`язання продовжують існувати відповідно до\~закону, а не договору, а договірні зобов`язання є припиненими;\~вимоги за\~статтею 625 ЦК України\~є заходами цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а не вимогами про відшкодування збитків, іпотекою (як це визначили сторони в укладеному між ними договорі) не забезпечено виконання зобов`язання за вимогами, пред`явленими на підставі\~статті 625 ЦК України, а отже, іпотекою не забезпечені вимоги кредитора, нараховані банком за правилами\~статті 625 ЦК України. У постанові Верховного Суду від 17 січня 2018 року в справі № 910/27064/15 зазначено, що підставою припинення зобов`язання за кредитним договором є не дата, зазначена в договорі як кінцевий строк сплати коштів, а, наприклад, постанова, винесена відділом державної виконавчої служби, про закінчення виконавчого провадження з виконання наказу у зв`язку з погашенням боргу. Рішення суду, яке набрало законної сили та виконане боржником та яким з боржника стягнуто остаточну заборгованість, не може бути поставлене під сумнів та не підлягає тлумаченню щодо розуміння повноти розміру заборгованості. Після сплати боржником перед банком боргу у повному обсязі, кредитний договір припиняється у зв`язку з виконанням боржником зобов`язання за кредитним договором, а, отже, і припиняється дія всіх забезпечувальних договорів (висновки, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду\~\~\~від 27 березня 2019 року в справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19), у постановах Верховного Суду від 26 січня 2022 року в справі № 127/26402/20 (провадження № 61-12159св21), від 23 липня 2024 року в справі № 210/1532/23 (провадження № 61-13380св23). За відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про стягнення заборгованості та припинення у зв`язку із цим основного зобов`язання - забезпечувальне обтяження припиняється (висновки в постановах Верховного Суду від 16 липня 2024 року в справі № 214/1429/16 (провадження № 61-14264св23),\~\~від 25 червня 2024 року в справі № 646/5878/20 (провадження № 61-1152св23)). Позичальник виконав свої зобов`язання\~за договором кредиту на купівлю автотранспортних засобів від 01.04.2008 № 385-0041014/ФК-08 шляхом повного виконання судового рішення про стягнення з нього всієї суми заборгованості за цим договором. На момент такого виконання 14.11.2024 (зняття кошів боржника з рахунку) кредитор не пред`явив до [PERSON] вимог і за статтею 625\~ЦПК України. Кредитор не заявив фінансових та майнових претензій до позичальника до цього часу, що свідчить про припинення зобов`язань за кредитним договором у зв`язку з його повним і належним виконанням позичальником. Запис про державну реєстрацію обтяження предмета застави за належного виконання у повному обсязі забезпеченого заставою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодою в реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України однією з підстав припинення права застави є припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Враховуючи викладене та вимоги пункту першого частини першої\~статті 593 ЦК України, вимоги позивача про припинення зобов`язання підлягають задоволенню. Аналогічна позиція щодо підстав припинення зобов`язань та скасування обтяження майна висловлена у постанові Верховного Суду від 20.11.2024 у справі № 635/9452/21 (провадження № 61-7710св23). Разом із тим, суд відмовляє у задоволенні вимоги про визнання припиненими зобов`язань зі сплати судового збору, оскільки ці правовідносини не є кредитними. Таке зобов`язання витікає із судового рішення, яке вже є виконаним. Розподіл судових витрат. Щодо судового збору. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв`язку із тим, що позов задоволено, з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляд сплаченого судового збору в розмірі 1937,92 грн. Щодо правничої допомоги Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Згідно із ч. 4 ст. 58 ЦК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018р. у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. У разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено (постанова Верховного Суду від 03.10.2019р. у справі № 922/445/19). Велика Палата\~Верховного Суду\~у поставні\~від 16\~листопада 2022\~року у\~справі №\~922/1964/21 вказала, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України. Гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту; і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин, помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого в самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. Велика Палата Верховного Суду зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи були вони фактично понесені, та оцінювати їх необхідність. Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата ВС виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися із суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару. Суд вважає, що понесені витрати на правничу допомогу підтверджені належним і допустимими доказами (ордером, укладеним договором, актом приймання-передачі виконаних послуг, платіжною інструкцією), тому вони приймаються судом до уваги. Положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 цього Закону встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1вищевказаного Закону). Відповідно до статті 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 цього ж Закону). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Згідно із ч.3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 25.05.2021р. по справі №910/7586/19 час, який адвокат витрачає на дорогу для участі у судовому засіданні, є складовою правничої допомоги і підлягає компенсації нарівні з іншими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц). Договором узгоджено, що за надання адвокатом правової допомоги у справі, клієнт оплачує адвокатові гонорар. Разом з тим, чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно, процесуальним законодавством передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. В питанні критеріїв також слід зауважити на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 19.02.2020р. у справі № 755/9215/15-ц, за яким при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно із висновками у постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial