Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

АТ "Сенс Банк» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просить стягнути з відповідача 3 відсотки річних від суми простроченої заборгованості у розмірі 222575,01 грн та інфляційні витрати у розмірі 850494,38 грн. В обгрунтуваня заявлених вимог позивач зазначає наступне. 08 грудня 2011 між ПАТ "Укрсиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Укрсиббанк" відступило ПАТ "Дельта Банк" права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ "Укрсиббанк" та фізичними особами. 09 грудня 2019 року між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та АТ «Альфа-Банк» було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги (далі - Договір), відповідно до якого ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» відступило АТ «Альфа-Банк» права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» та фізичними особами. Відповідно до Договору та чинного законодавства Покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Відповідно до Ухвали суду від 28.04.2020 року по справі №2-2419/11 Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області було Замінено стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа, виданого на підставі рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі № 2- 2419/11 від 15.04.2011 року за позовом публічного акціонерного товариства "Кредитпромбанк" в особі Львівської філії ПАТ "Кредитпромбанк" до Позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором на його правонаступника акціонерне товариство "Дельта Банк". А отже, правонаступництво АТ «Дельта Банк» від ПАТ "Кредитпромбанк" не потребує доказування відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України. 12.08.2022 року позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа- Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк», а також про внесення змін до Статуту Акціонерного товариства «Альфа-Банк» шляхом затвердження його в новій редакції. 30.11.2022 року були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк». 06.12.2007 року Публічне акціонерного товариство "Кредитпромбанк", надалі за текстом - «Кредитор» та громадянин України [PERSON] , надалі за текстом - «Позичальник» уклали договір кредиту № 49.4/145/07-Сн (надалі за текстом - Кредитний договір). Відповідно до умов кредитного договору Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 1 150 000,00 грн. Відповідно до Договору, Відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачеві кредит, однак відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконує, в результаті чого має заборгованість перед кредитором. Відповідно до виконавчого листа Чорнобаївського районного суду Черкаській області № 709/2278/15-ц на користь АТ «Альфа-Банк» було стягнуто з Відповідача заборгованість за кредитним договором № 49.4/145/07-Сн від 06.12.2007 року, в розмірі 1 498 509,34 грн. На забезпечення умов виконання кредитного договору №49.4/145/07-Сн від 06.12.2007 з [PERSON] укладено Договір поруки №49.4/145/П1/07-Сн від 06.12.2007. За цим договором поручитель поручається за виконання боржником умов кредитного договору власними коштами. Відповідно до умов договору поруки у разі невиконання чи неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань за кредитним договором поручитель разом з відповідачем солідарно відповідає перед позивачем у повному обсязі зобов`язань, передбачених кредитним договором. У зв`язку з невиконанням боржником своїх зобов`язань по оплаті кредиту, у кредитора виникло право задовольнити свої вимоги також і за рахунок поручителя. Посилаючись на вимоги законодавства позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за ст. 625 ЦК України. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 01 серпня 2025 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. В судове засідання позивач та відповідач не з`явились. Представник позивача АТ «Сенс Банк» подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] про причину неявки суду не повідомив, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Виходячи з приписів ч. 1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Виходячи з приписів ст.ст. 43, 223, 280 ЦПК України, суд постановив слухати справу за відсутності осіб, які не з`явились, та ухвалити заочне рішення. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків. 06 грудня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №49.4/145/07-Сн, відповідно до умов якого Банк відкриває Позичальнику відновлювальну кредитну лінію на споживчі цілі в розмірі 1 150 000 грн строком до 05 грудня 2021 року включно. Процентна ставка за кредитом становить 13,6 процентів річних. Забезпеченням виконання зобов`язань за цим договором є іпотека нежилого приміщення, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , згідно з іпотечним договором №49.12/145/1657/07 від 06 грудня 2007 року, та порука [PERSON] згідно договору поруки №49.4/145/П1/07-Сн від 06 грудня 2007 року. 13 серпня 2008 року сторонами укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №49.4/145/07-Сн від 06 грудня 2007 року, якою визначено процентну ставку в розмірі 18 процентів річних з 13 серпня 2008 року (а.с. 28-32). 06 грудня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] укладено договір поруки №49.4/145/П1/07-Сн. 13 серпня 2008 року укладено договір про внесення змін до договору поруки № 49, відповідно до якого змінено умови договору кредиту, з якими ознайомлено поручителя (а.с. 33-36). За договором про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 09 грудня 2019 року ПАТ «Дельта Банк» відступив АТ «Альфа-Банк» право вимоги до боржників, у тому числі до [PERSON] (а.с. 38-41). Позивач також додав до позовної заяви розрахунок вимог банку у зв`язку з неповерненням [PERSON] кредитної заборгованості за кредитним договором №49.4/145/07-Сн від 06.12.2007 за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 (а.с. 44-45). Позивачем в якості доказу додано копію виконавчого листа, виданого Чорнобаївським районним судом Черкаської області 30 березня 2016 року у справі №709/2278/15-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] (третя особа [PERSON] ) про стягнення боргу за кредитним договором. Згідно з ним, суд 04 грудня 2015 року ухвалив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитом в сумі 1\~498\~509 грн. 34 коп. Разом з тим, з Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що у справі 709/2278/15-ц з [PERSON] стягнуто заборгованість за \~кредитним договором №49.35/362/08-НВС, укладеним 25 січня 2008 року між ПАТ "Кредитпромбанк" та відповідачем [PERSON] . Відповідно до цього договору відповідач отримав кредит у розмірі 700 000 грн. у зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,85% річних на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 25 січня 2028 року.\~ Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечується порукою відповідно до укладеного договору поруки №49.35/362/П1/08-НВС від 25 січня 2008 року між ВАТ "Кредитпромбанк" та [PERSON] (поручителем), згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов`язань за кредитним договором № 49.35/362/08-НВС від 25 січня 2008 року. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов`язань за кредитним договором. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 лютого 2020 року у справі №709/2278/15-ц замінено сторону виконавчого провадження (стягувача) ПАТ «Дельта Банк» на АТ «Альфа Банк» за виконавчим листом №709/2278/15-ц від 04 грудня 2015 року, виданим Чорнобаївським районним судом Черкаської області (а.с. 42). Згідно з заявою про відкриття виконавчого провадження АТ «Альфа-Банк» просило приватного виконавця прийняти до виконання виконавчий лист №709/2278/15-ц від 30.03.2016 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитом в сумі 1498509,34 грн. (а.с. 43). Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, представник АТ «Сенс Банк» вказує на наявність у відповідача [PERSON] невиконаного грошового зобов`язання за кредитним договором №49.4/145/07-Сн від 06.12.2007. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що норми статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, а й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору. Проценти, передбачені\~статтею 625 ЦК України, за своєю правовою природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні трьох процентів річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором. В постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі №905/600/18, зроблено правовий висновок про те, що враховуючи положення частини другої статті 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також трьох процентів річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу. Разом з тим, суд приходить до висновку про недоведення позивачем підстав для стягнення з [PERSON] заборгованості в порядку ст. 625 ЦК України за кредитним договором №49.4/145/07-Сн від 06.12.2007 та договором поруки №49.4/145/П1/07-Сн. Так, надані докази (виконавчий лист, ухвала суду від 20.02.2020, заява про відкриття виконавчого провадження) стосуються справи 709/2278/15-ц. Рішенням суду в цій справі стягнуто заборгованість за кредитним договором № 49.35/362/08-НВС від 25 січня 2008 року (договір поруки №49.35/362/П1/08-НВС 25 січня 2008 року), а не за кредитним договором №49.4/145/07-Сн від 06 грудня 2007 року (договір поруки №49.4/145/П1/07-Сн від 06.12.2007) як про це зазначено у позовній заяві. Таким чином, позивачем не доведено, що у нього виникло право вимагати виконання відповідачем зобов`язань за договором №49.4/145/07-Сн від 06.12.2007. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1\~ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Положеннями ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Нормами ст.\~76\~ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Надані позивачем докази не доводять наявності заборгованості відповідача у формі трьох відсотків річних та інфляційних витрат за кредитним договором № 49.4/145/07-Сн, укладеним між ВАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] . Отже, позивачем не надано достатньо доказів, які б підтверджували вказані ним в позові обставини. У зв`язку з цим, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими, безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають. Враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні позовних вимог, судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed