Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 86\~224,84 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.09.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем був укладений Договір №1199718, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у сумі 37500 гривень, строком на 731 день, з кінцевим терміном повернення - 15.09.2025, зі сплатою процентів за користування кредитом. Кредитодавець належним чином виконав свої зобов`язання за Договором, надавши відповідачу кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами Договору. Незважаючи на це, остання не виконала свого обов`язку та припинила повертати наданий кредит в строки, передбачені Договором, в результаті чого виникла заборгованість. 31 січня 2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено Договір №31012025, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» свої права грошової вимоги до позичальників за кредитними договорами, у тому числі і за Договором №1199718. Таким чином до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. З урахуванням викладеного, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 86224,84 грн. (з яких заборгованість за тілом кредиту - 36673,78 грн., 47642,02 грн. - за відсотками на дату відступлення права вимоги, 1909,04 грн. - відсотками з моменту відступлення права вимоги до дати виготовлення розрахунку заборгованості), а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу 16 000 гривень. Ухвалою суду від 06.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з позовною заявою та доданими документами направлялась на адресу реєстрації відповідача, однак до суду повернувся конверт із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Враховуючи норми п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Аналогічна позиція зазначена у постанові Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 757/15603/19. Також секретарем судового засідання здійснено дзвінки на наявний у матеріалах справи номер телефону відповідача, проте останній на дзвінки не відповідав. Крім цього, копію ухвали про відкриття провадження було надіслано на вказану у позовній заяві електронну пошту відповідача, однак документ не доставлено з поверненням. Таким чином, судом було вжито усіх доступних заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи. Відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини. 15.09.2023 між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та відповідачем укладено Договір №1199718 про надання споживчого кредиту в письмовій формі, відповідно до умов якого товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п.1.2 Договору). Сума кредиту становить 37500 гривень. Тип кредиту\~кредит. Строк кредиту - 731 днів, з кінцевим терміном повернення 15.09.2025 (включно) (п.1.3-1.4 Договору). Тип процентної ставки\~фіксована; процентна ставка залежить від періоду її встановлення та становить: -\~за перший день користування кредитом (включно) 25% в день (9125% річних), - за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 125% річних (п.1.5 Договору). Відповідно до пункту 2.1 Договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування (утримання): - у розмірі 30000 грн. на поточний рахунок споживача; - у розмірі 7500 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 Договору. Відповідно до п. 4.4 Договору споживач зобов`язаний у встановлений Договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі передбачені Договором. Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором доведено до відома відповідача інформацію про загальну вартість кредиту, реальну річну процентну ставку, суму процентів за користування кредитом. Така ж інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту. ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» перерахувало відповідачу кредитні кошти за вказаними у договорі реквізитами у розмірі 30 000 гривень, про що свідчить лист сервісу онлайн платежів iPay.ua. Згідно з наданим ТОВ«СЛОН КРЕДИТ» розрахунком заборгованості, заборгованість відповідача\~за кредитним договором на дату відступлення становить 84315,8 грн, з яких: за кредитом\~29338,6 грн., за відсотками за перший день користування\~7335,18 грн., по відсотках (на дату продажу)\~47642,02 грн. При цьому 15.11.2023 та 20.11.2023 відповідач сплатила 6306 та 2306 грн. відповідно, з них зараховано на погашення тіла кредиту 661,40 грн., на погашення суми за процентами за видачу кредиту (проценти за перший день користування кредитом) - 164,82 грн., на погашення відсотків за користування кредитом (з другого дня користування кредитом) - 7785,78 грн. 31 січня 2025 року між ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено Договір надання послуги з факторингу №31012025, відповідно до умов якого ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» відступило ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» свої права грошової вимоги до позичальників за кредитними договорами, у тому числі і за Договором, укладеним з відповідачем. Так, відповідно до Реєстру Боржників для друку до Договору про надання послуги з факторингу №31012025 від 31 січня 2025 року, від ТОВ «СЛОН КРЕДИТ» до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право вимоги до боржників, в тому числі і до відповідача на загальну суму 84315,80 грн., про що також було складено Акт прийому-передачі Реєстру Боржників для друку за Договором надання послуги з факторингу №31012025 від 31 січня 2025 року. Також позивачем надано докази здійснення оплати згідно договору факторингу (платіжну інструкцію від 31.01.2025). Згідно з наданим ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» розрахунком заборгованості за Кредитним договором станом на 25.04.2025, загальна заборгованість становить 86425,79 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту\~36673,78 грн., заборгованість за відсотками\~49752,01 грн. Вказано, що заборгованість за кредитом на початок періоду становить за тілом кредиту - 36673,78 грн. та 47642,02 грн. за відсотками; на кінець періоду - 36673,78 грн. за тілом кредиту та за відсотками\~49752,01 грн. (враховуючи донараховані відсотки у розмірі 2109,99 грн. за період з 31.01.2025-24.04.2025). Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Стосовно правонаступництва за зобов`язанням. Згідно з\~статтею 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з\~статтею 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Матеріалами справи підтверджується факт переходу права грошової вимоги первісного кредитора до відповідача відносно боржника\~за вищевказаним договором. Стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до частин першої, третьої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з\~статтею 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої\~статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення кредитного договору із відповідачем в електронній формі, на підставі яких\~виникли відповідні кредитні правовідносини. Кредитний договір містить персональні дані відповідача, зокрема, номер його картки платника податків, номер та дату видачу паспорта громадянина України, зареєстроване місце проживання, номер мобільного телефону, а також номер банківського рахунку, на який перераховуватимуться грошові кошти. Відповідачем не спростовано, що цей рахунок йому не належать та на ці картки він не отримував кредитні кошти. У матеріалах справи відсутні докази того, що, отримавши грошові кошти у позику в сумі 37500 грн, з яких 7500 грн утримується на користь кредитодавця з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідач повернув їх повністю. Позивачем доведено на підставі наданих доказів, що відповідачу були надані кредитні кошти, якими він користувався, однак допустив неналежне виконання своїх обов`язків, порушив умови договору щодо повернення кредитодавцеві суми позики та відсотків за користування нею. Доказів, які б спростовували правильність наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано, відтак розрахунок заборгованості є належним доказом. Таким чином, враховуючи, що позичальник не виконав своїх зобов`язань за кредитним договором, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат у справі. Згідно з частиною першою, пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК Українит судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною першою, другою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2422,40 грн. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Позивач\~просить стягнути з відповідача на його користь судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25000 гривень. Так, позивачем ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» в особі директора Сердійчук Я.Я. 02 липня 2024 року було укладено Договір №02-07/2024 про надання правової допомоги з Адвокатським об`єднанням «ЛІГАЛ АСІСТАНС». На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката, пов`язаних з цією справою, позивач надав також Заявку про надання юридичної допомоги №893 від 01 березня 2025 року, Витяг з Акту №7 про надання юридичної допомоги від 31 березня 2025 року, відповідно до яких Адвокатське об`єднання «ЛІГАЛ АСІСТАНС» надало клієнтові ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» такі послуги, пов`язані з представництвом інтересів за позовом клієнта до відповідача про стягнення заборгованості: - надання усної консультації з вивченням документів ( витрачено 2 години по 2000 грн. = 4000 грн.; - підготовка пропозицій ( витрачено 3 години по 2000 грн. = 6000 грн.); - складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду ( витрачено 5 год по 3000 грн. =15000 грн.). Вартість послуг становить 25 000 гривень. Тобто, позивач надав докази на підтвердження витрат на професійну правову допомогу. Водночас, суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Так, відповідно до ч.3\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно частини четвертої цієї ж статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини п`ятої\~статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті, суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу. Водночас, у рішенні Європейського суду з прав людини від 23 січня 2014 року (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (пункт 268). Верховний Суд у постановах від 19 лютого 2024 року у справі № 490/7096/21, від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц та 26 червня 2024 року у справі № 712/4165/19 вказав, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. У постанові від 22 травня 2024 року у справі № 205/5969/15-ц\~також зауважено, що подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 квітня 2024 року у справі № 756/6927/20, від 04 квітня 2024 року у справі № 701/804/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 530/259/21, від 10 квітня 2024 року у справі № 367/6289/21, у яких також вирішувалось питання щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу за відсутності заперечень іншої сторони. Отже, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним, суд, з урахуванням конкретних обставин, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При вирішенні питання стягнення витрати на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатом робіт: надання консультації, підготовка пропозицій, складання позовної заяви. Водночас, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною. При цьому переважна більшість тексту позову містить перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів. До позовної заяви додані документи, які були в наявності у позивача. Отже, справа не вимагала вжиття дій щодо збирання доказів, чи проведення розрахунків. Враховуючи вищевикладене та зважаючи на складність справи, обсяг виконаних адвокатом робіт, а також відсутність судових засідань у цій справі, слід дійти висновку про неспівмірність розміру заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу у сумі 25000 грн., який є очевидно завищеним. У зв`язку з викладеним суд дійшов висновку, що з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 грн. Саме такий розмір витрат на оплату послуг адвоката суд вважає співмірним із складністю даної справи та обсягом виконаних робіт, витраченим на виконання таких часом, обсягом наданих послуг та виконаних робіт та значенням справи для сторони.

Outcome: approved