Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, в якій посилається на те, що з березня 2023 року по березень 2024 року позивач перебував у інтимних, фактично шлюбних відносинах з відповідачкою [PERSON] . Від цих відносин [INFO] у них народився син - [PERSON] . Фактично через місяць після народження дитини та виписки із пологового будинку, мати дитини - [PERSON] , покинула своє місце проживання у [ADDRESS] , залишивши йому дитину та заявила, що не збирається її виховувати, оскільки має намір створити іншу сім`ю. Де зараз знаходиться відповідачка, йому невідомо, сина виховує він один, за допомогою своїх батьків. Відповідачка не приймає ніякої участі у лікуванні, вихованні та утриманні дитини, яка часто хворіє і потребує уваги матері, яка абсолютно байдужа до стану здоров`я, розвитку та виховання дитини. Вважає, що таку поведінку відповідачки стосовно своєї дитини у сукупності, можна розцінювати як свідоме нехтування своїми батьківськими обов`язками та ухиленням від виховання дитини. Наслідком викладених вище обставин є можливість позбавлення матері батьківських прав, якщо вона ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Враховуючи вищевикладені обставини, просила суд, позбавити [PERSON] , [INFO] , смт. Савинці, Балаклійського району, Харківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , батьківських прав по відношенню до її неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] [INFO] , смт. Савинці, Балаклійського району, Харківської області, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , аліменти на його користь на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з подальшою індексацією відповідно до закону, до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на його користь понесені по справі судові витрати. Представник позивача, адвокат Мантула О.С. до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, дає згоду на позбавлення батьківських прав. Представник третьої особи, Сітало Н.М. до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Позивач та Відповідач у справі, [PERSON] є батьками дитини:[PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке знаходиться при матеріалах справи (а.с. 13). Як вбачається з Акту про фактичне проживання від 08.01.2025 року, за адресою: [ADDRESS] , проживала без реєстрації [PERSON] , [INFO] , з чоловіком і сином, [PERSON] , [INFO] . Проживала з 20.04.2023 року, потім у квітні 2024 року виїхала, залишивши сина чоловіку і по теперішній час її з ним немає. (а.с.8). Як вбачається з Акту про фактичне проживання від 24.12.2024 року, за адресою: [ADDRESS] , проживає без реєстрації з 01.2024 року [PERSON] , [INFO] з сином, [PERSON] , [INFO] і на повному його забезпеченні. (а.с.12). Згідно довідки виданої Синельниківським центром первинної медико-санітарної допомоги «Синельниківської міської ради» вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] проживає разом з батьком [PERSON] , дитина перебуває під наглядом батька [PERSON] на медичний огляд дитину привозить батько. (а.с.14). Згідно з характеристикою наданою головою квартального комітету №25 від 08.01.2025 р. з якої вбачається, що [PERSON] проживає без реєстрації за даною адресою з неповнолітнім сином [PERSON] , [INFO] , виховує сина сам, працює різноробочим на дому. За характером спокійний, урівноважений без шкідливих звичок, любить свого сина, піклується про нього . Дитина доглянута, чиста, нагодована. (а.с.15). В зв`язку із встановленими обставинами, Синельниківською міською радою, надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина: [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено зобов`язання батьків піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р. №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Хоча позбавлення батьківських прав і є крайнім заходом, проте у цій справі з урахуванням якнайкращих інтересів дітей, оцінка яких включає в себе знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення, а також із встановлених судом першої інстанції обставин на підставі досліджених та оцінених доказів у справі, які вказують на нехтування матір`ю своїм батьківським обов`язком, обґрунтованим є висновок щодо позбавлення відповідача батьківських прав. У справі «Ilya Lyapin v. Russia» (Ілля Ляпін проти Росії) ЄСПЛ зазначив, що, якщо батько не підтримує стосунків з дитиною, його можна позбавити батьківських прав. І в цьому немає порушення права на сімейне життя, гарантованого Конвенцією. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Вищевказана позиція також кореспондується з рядом позицій Верховного Суду, зокрема у справі № 331/8310/15 (постанова від 02 серпня 2021 року). Отже, під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] є матір`ю малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , вихованням якого не займається, не цікавиться його життям, здоров`ям та умовами для проживання. За таких обставин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача. Таким чином, викладені обставини дають обґрунтовані підстави для позбавлення [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно її дитини. У зв`язку із чим, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу, що відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї працездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способом виконання батьками цього обов`язку відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України є в тому числі й присуджені за рішенням суду кошти (аліменти) у частці від доходу матері, батька, або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Неповнолітня дитина має право на самостійне одержання аліментів та розпорядження ними відповідно до Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Вирішуючи питання про стягнення аліментів з відповідача, суд вважає за необхідне вимоги задовольнити, та стягнути з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання дитини: [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] , починаючи з дня звернення з позовом до суду 22.01.2025 року, що відповідатиме вимозі ст. 182 СК України, на користь [PERSON] . Саме такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Таким чином, з огляду на вищевикладене, а також досліджені, встановлені обставини у справі, які є належним чином обґрунтовані та підтверджені доказами, суд приходить до висновку про задоволення позову у повному обсязі. Розподіл судових витрат здійснити відповідно ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved