Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на одну дитину відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З початком збройної агресії російської федерації позивач виїхала до Республіки Польща з дітьми. Позивач вказує, що доньок вона утримує та забезпечує усім необхідним самостійно, відповідач грошових коштів на утримання дітей не надає. В зв`язку із зазначеним позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивач та її представник адвокат Урсаленко О.М. у судове засідання не з`явились, від останнього надійшла заява, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи провести без його участі та без участі позивча. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що\~в матеріалах\~справи міститься\~довідка про\~доставлення йому\~СМС повідомлення\~у мобільний\~додаток «Viber»\~на його\~номер телефону. Про\~ причини неявки суду не повідомив, відзив не подав, клопотання про розгляд справи за його участю суду не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі з 01 червня 2013 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.12). Від спільного подружнього життя мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьком яких у свідоцтвах про народження зазначений відповідач (а.с.7;9). На даний час діти разом із відповідачем проживають в Республіці Польща, про свідчать наявні в матеріалах справи копії паспортів для виїзду за кордон та нотаріально засвідчена заява - згода відповідача на тимчасовий виїзд за кордон України до Республіка Польщі та тимчасове проживання в Республіці Польщі його малолітніх дітей - [PERSON] та [PERSON] (а.с.5; 8;10;11). Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Конвенція ООН про права дитини (прийнята й відкрита для підписання, ратифікації та приєднання резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, набула чинності для України з 27 вересня 1991 року), визначає пріоритет у суспільстві інтересів дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 6 Конвенції містить принцип щодо необхідності забезпечення у максимально можливій мірі виживання та здорового розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів\~має бути\~необхідним та\~достатнім для\~забезпечення гармонійного\~розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При вирішенні питання про стягнення аліментів, суд відповідно до ч.1 ст.182 СК України має враховувати: стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~на праві\~власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані\~у справі\~докази у\~їх сукупності\~та враховуючи\~те,\~що позивач\~позов підтримує\~позовні вимоги,\~а відповідач\~будучи належним\~чином повідомленою\~в судове\~засідання не\~з`явилась,\~відсутні дані\~стосовно незадовільного\~стану здоров`я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, які знаходиться на утриманні позивача, матеріальне становище сторін, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3\~частки з\~усіх видів\~заробітку (доходу)\~відповідача,\~але не\~менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на кожну дитину, щомісяця. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Крім того, у позовній заяві позивач просила стягнути з відповідача на її користь витрати пов`язані із наданням правової допомоги на суму 3000 грн. Вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на правничу допомогу суд враховує, що відповідно до\~ст.133 ЦПК України\~витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку\~ст.141 ЦПК України. Відповідно до\~ст.137 ЦПК України\~розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою . Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання позивачу правничої допомоги суду надано: договір про надання правничої допомоги №178 від 15 липня 2025 року, укладений між [PERSON] та адвокатом Урсаленко О.М. (а.с.14). Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №279/н (а.с.15) Додаток до договору №178 від 15 липня 2025 року - розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, з описом послуг наданим адвокатом клієнту, згідно якого сторони домовились, що гонорар адвоката становить 3000 грн. (а.с.16). Разом з цим, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження понесення позивачем витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у розмірі 3000 грн. суду надано не було, тому у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Outcome: approved