Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги мотивовані тим, що 30 та [INFO] померли батьки позивача, після смерті яких відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та прилеглу земельну ділянку, щодо яких матір`ю позивача було складено заповіт на ім`я позивача. Позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського нотаріального округу Будики Н.М. із заявою про прийняття і оформлення спадщини, яка відмовила у вчиненні нотаріальних дії, так як позивач пропустила строк на прийняття спадщини. Позивач вказує, що цей строк вона пропустила з поважних причин, оскільки після майже одночасної смерті батьків, вона перебувала у важкому стані та депресії, у зв`язку із стресом через 2 місяці після смерті батьків вона захворіла на Ковід-19, у лютому 2022 року почалося повномасштабне вторгнення на територію України і вона із сім`єю вимушена була виїхати з міста, а після повернення восени 2022 року строк на прийняття спадщини вже був пропущений. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 травня 2025 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 26 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 753/9037/25 за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 29 липня 2025 року. 04 липня 2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску для подання зави про прийняття спадщини. Ухвалою суду від 29 липня 2025 року підготовче засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті на 09 вересня 2025 року. Представник відповідача у поданій до суду заяві росив розглядати справу за його відсутності та з урахуванням поданого відзиву на позовну заяву. Суд, заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, встановив такі обставини. Як слідує з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки серії [NUMBER] від 18 листопада 1970 року та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21 липня 1990 року. [INFO] померла [PERSON] , а [INFO] помер [PERSON] , що засвідчено наявними в матеріалах справи свідоцтвами про їх смерть. 24 жовтня 2020 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Босою Ю.П., зареєстрований у реєстрі за № 687, відповідно до якого [PERSON] заповіла належний їй на праві власності приватний жилий будинок з відповідними надвірними будівлями і спорудами, та прилеглу до нього земельну ділянку, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , а також все інше майно [PERSON] - [INFO] . 27 червня 2024 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Будики Наталії Миколаївни із заявами про заведення спадкових справ та оформлення спадщини після смерті її батьків, однак нотаріус відмовлено у вчиненні цих нотаріальних дій та роз`яснено позивачеві наслідки пропуску нею строку на прийняття спадщини. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Відповідно до частини першої та другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як передбачено частинами першою-третьою статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За положеннями статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як зазначає позивач строк для прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, оскільки після майже одночасної смерті батьків вона перебувала у важкому стані та депресії, у зв`язку із пережитим стресом внаслідок смерті батьків, через 2 місяці після їх смерті вона захворіла на Ковід-19 та перебувала в ізоляції, а у лютому 2022 року почалося повномасштабне вторгнення на територію України і вона із сім`єю вимушена була виїхати з міста. Після повернення восени 2022 року строк на прийняття спадщини вже був пропущений. Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Згідно із висновками щодо застосування норм права, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, за конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Велика Палата Верховного Суду у цій постанові зауважила, що суди мають враховувати, що безпідставне надання додаткового строку для прийняття спадщини є порушенням правової визначеності як елемента правовладдя (верховенства права) та є незаконним втручанням у права спадкоємців, які прийняли спадщину, а у разі відсутності таких спадкоємців - в інтереси територіальної громади, яка має право на визнання спадщини відумерлою. Важливим під час вирішення питання про надання особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини також є факт прийняття спадщини іншими спадкоємцями за законом, оскільки в такому разі може відбутися втручання у право власності інших осіб, порушення принципу правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно реалізувала власні цивільні права. Наведене зумовлює потребу в дотриманні принципу «пропорційності» втручання у права спадкоємців, які прийняли спадщину. Як зазначалося вище, правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не використав право на прийняття спадщини через брак інформації про смерть спадкодавця, незнання приписів закону тощо, тоді немає правових підстав для визначення додаткового строку для прийняття спадщини (такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 та інших). З урахуванням фактичних обставин конкретної справи поважними причинами пропуску строку суд може визнати, зокрема: 1) тривалу хворобу спадкоємців; 2) велику відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем розташування спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо. Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Подібні висновки викладені Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18. Практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною. Оцінивши наведені позивачем причини пропуску строку на прийняття спадщини, суд дійшов висновку про те, що всупереч вимогам статей 12, 81 ЦПК України позивач не надала жодних доказів у підтвердження тих обставин, на які вона посилалася як на причини пропуску строку, а саме її захворювання на Ковід-19, перебувала в ізоляції, її виїзд з сім`єю з міста Києва у зв`язку із повномасштабним вторгненням та її повернення додому восени 2022 року. За таких обставин позивач не довела наявності об`єктивних та істотних перешкод для прийняття спадщини, отже позивач не звернувся вчасно до нотаріуса без поважних причин. Сам по собі емоційний та психологічний стан позивачки після смерті батьків, з урахуванням тривалості пропуску строку на прийняття спадщини, на думку суду не є тією об`єктивною обставиною, яка б унеможливлювали або істотно ускладнювала у 2022 році подання заяви про прийняття спадщини у визначений законом строк (з урахуванням його зупинення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Про деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану»). З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю причин, які відповідно до положень частини третьої статті 1272 ЦК України можуть бути визнані поважними для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Outcome: dismissed