Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

15 липня 2025 року [PERSON] звернулася до Новокодацького районного суду міста Дніпра з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про скасування державної реєстрації права власності. Ухвалою судді Новокодацького районного суду міста Дніпра від 21 липня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду суду та відкрито позовне провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Позивач у своєму позові посилалася на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року, залишеного без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року та постановою Верховного Суду від 21 травня 2025 року, скасовано рішення Дніпровської міської ради про передачу земельної ділянки кадастровий № 1210100000:08:654:0065, в районі [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд [PERSON] , скасовано в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий № 1210100000:08:654:0065 та закрито поземельну книгу, зобов`язано [PERSON] звільнити земельну ділянку кадастровий № 1210100000:08:654:0065, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , вирішено питання розподілу судових витрат. 04 липня 2025 року позивач звернулася до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області із заявою про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки кадастровий № 1210100000:08:654:0065 та закриттям поземельної книги. На звернення [PERSON] третьою особою надано відповідь про неможливість вчинення реєстраційних дій, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні зареєстровані відомості про право власності на земельну ділянку кадастровий № 1210100000:08:654:0065 за відповідачем. Наявність зареєстрованого права власності за [PERSON] на земельну ділянку кадастровий № 1210100000:08:654:0065 порушує її право як постійного землекористувача. Просила суд скасувати державну реєстрацію права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий № 1210100000:08:654:0065, площею 0,01 га, з одночасним припиненням усіх речових прав, судові витрати по справі стягнути з відповідача. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлений у порядку, передбаченому ч. 4 ст. 130 ЦПК України, у встановлений строк відзив на позовну заяву відповідачем подано не було, тому суд вважає за необхідне розглядати справу за наявними в ній матеріалами. Третя особа ГУ Дергеокадастру у Дніпропетровській області у своїх письмових поясненнях зазначила, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року, яке залишено без змін постановами Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року та Верховного Суду від 21 травня 2025 року, позовні вимоги [PERSON] , правонаступницею якої є позивач, до [PERSON] , Дніпровської міської ради, ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про скасування рішення, скасування державної реєстрації, стягнення моральної шкоди, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її в придатний для використання стан задоволено частково: скасовано рішення Дніпровської міської ради від 02 вересня 2020 року № 253/60 «Про передачу земельної ділянки у районі [ADDRESS] у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», скасовано у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:08:654:0065 та закрито поземельну книгу відносно вказаної земельної ділянки, зобов`язано [PERSON] звільнити земельну ділянку, площею 0,0838 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , вирішено питання розподілу судових витрат. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено. Згідно з положеннями абз. 5 ч. 10 ст. 24 ЗУ «Про Державний земельний кадастр», ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Відповідно до приписів зазначеного Закону з 01 січня 2013 року територіальні підрозділи Держгеокадастру не є реєстраторами прав на нерухоме майно, тому припинення прав не відноситься до повноважень Держгеокадастру. У разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації права власності земельної ділянки з кадастровим номером 1210100000:08:654:0065, площею 0,1 га, за [PERSON] , з одночасним припиненням усіх речових прав на цю земельну ділянку, можливе виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року, залишеного без змін постановами Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року та Верховного Суду від 21 травня 2025 року, в частині скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації вищевказаної земельної ділянки та закриття поземельної книги відносно неї. Просила ухвалити рішення на підставі матеріалів справи відповідно до чинного законодавства. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Дніпровської міської ради від 02 вересня 2020 року № 253/60 «Про передачу земельної ділянки у районі [ADDRESS] у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» право власності на земельну ділянку кадастровий № 1210100000:08:654:0065, площею 0,1 га, зареєстровано за [PERSON] , номер запису 38216426 (а.с. 71-72). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04 жовтня 2023 року (а.с. 10-20), залишеним без змін постановами Дніпровського апеляційного суду від 11 червня 2024 року (а.с. 21-35) та Верховного Суду від 21 травня 2025 року (а.с. 43-66) позовні вимоги [PERSON] , правонаступницею якої є позивач, до [PERSON] , Дніпровської міської ради, ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області про скасування рішення, скасування державної реєстрації, стягнення моральної шкоди, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її в придатний для використання стан задоволено частково: скасовано рішення Дніпровської міської ради від 02 вересня 2020 року № 253/60 «Про передачу земельної ділянки у районі [ADDRESS] у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», скасовано у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим № 1210100000:08:654:0065 та закрито поземельну книгу відносно вказаної земельної ділянки, зобов`язано [PERSON] звільнити земельну ділянку, площею 0,0838 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , вирішено питання розподілу судових витрат. В іншій частині позову відмовлено. Ухвалою Верховного Суду від 21 травня 2025 року замінено позивача [PERSON] , яка померла [INFO] , її правонаступником [PERSON] (а.с. 36-42). 04 липня 2025 року [PERSON] звернулася до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області із заявою про скасування в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий № 1210100000:08:654:0065 та закриття поземельної книги (а.с. 73-74). Листом № Ш-134/0-175/6-25 від 09 липня 2025 року [PERSON] повідомлено про неможливість скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки кадастровий № 1210100000:08:654:0065 та закриття поземельної книги через наявність зареєстрованого права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку (а.с. 75-76). За змістом статей 15 і 16\~ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У підпунктах 11.82-11.85 постанови від 09 лютого 2022 року в справі № 910/6939/20 та підпунктах 8.43-8.46 постанови від 16 листопада 2022 року в справі № 911/3135/20 Велика Палата Верховного Суду вказувала, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями статті 12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, визнаних судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами статті 77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмету доказування. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Оцінюючи належність обраного позивачем способу захисту та обґрунтовуючи відповідний висновок щодо нього, суди мають ураховувати його ефективність. Це означає, що вимога про захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечувати поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~2\~ЗУ «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 3 ст.\~26\~ЗУ «Про\~державну реєстрацію\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~їх обтяжень» передбачено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п. 1 ч. 7 ст. 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому п. 1 ч. 7 ст.\~37 цього Закону,на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. При цьому, дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Отже, враховуючи, що судом рішення Дніпровської міської ради від 02 вересня 2020 року № 253/60 «Про передачу земельної ділянки у районі [ADDRESS] у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» скасовано, державна реєстрація права власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий № 1210100000:08:654:0065, площею 0,1 га, зареєстрована за [PERSON] , номер запису про право власності 38216426, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2170050412101, підлягає скасуванню, а позовна заява підлягає задоволенню. Таким чином, підсумовуючи викладене, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог з підстав їх обґрунтованості та доведеності. На підставі ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір у загальному розмірі 1 211 грн. 20 коп. (а.с. 1), який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved