Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

[PERSON] 23.04.2025 звернувся до Христинівського районного суду Черкаської області з позовною заявою до ТОВ «ГК «Нафтогаз України», третя особа ПрАТ «Уманьгаз», в якій просить визнати протиправною відмову відповідача в укладенні договору реструктуризації заборгованості за спожитий природний газ та зобов`язати постачальника укласти типовий договір із споживачем. На обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначає, що 26.02.2025 він отримав від відповідача повідомлення про припинення споживання природнього газу, оскільки за ним рахується заборгованість за ресурс у розмірі 20 013,41 грн, яка утворилась за період із 01.05.2022 по 31.01.2025 та яку потрібно оплатити до 05.03.2025, надавши підтвердження оплати відповідачу та Оператору ГРМ. 03.03.2025 позивач скерував відповідачу звернення з проханням провести звірку, усунути помилки в акті та надати договір на постачання ресурсу, ліцензію на постачання та повідомити, чи є відповідач власником ресурсу, хто визначає вартість ресурсу, засновників та кінцевих бенефіціарних власників та іншу інформацію, необхідну для складання договору. Відповідач не надав запитуваних документів, а лише вказав, що облік отриманого ресурсу веде Оператор ГРМ ПрАТ «Уманьгаз». 15.03.2025 відповідач направив позивачеві та виконавцю ПрАТ «Уманьгаз» повідомлення (доручення) про припинення (обмеження) газопостачання та пломбування вхідної арматури. Позивач стверджує, що відповідач діяв з порушенням вимог п. 25 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, оскільки у разі виникнення заборгованості, ТОВ «ГК «Нафтогаз України» перед направленням повідомлення про припинення постачання природного газу, мало б запропонувати споживачеві графік погашення заборгованості або укласти договір про реструктуризацію. [PERSON] не оспорює наявність заборгованості та її розмір, але зазначає, що через відсутність можливості оплатити надані комунальні послуги за станом здоров`я та скрутним фінансовим становищем, просив відповідача скласти графік погашення заборгованості, тобто заключити договір про реструктуризацію, про що на адресу ТОВ «ГК «Нафтогаз України» 15.03.2025, 18.03.2025, 24.03.205, 28.03.2025 направив відповідні листи. Обов`язок відповідача укласти договір про реструктуризацію заборгованості позивач обґрунтовує нормами Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» та Закону України «Про заходи спрямованні на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу». Оскільки заходи позасудового врегулювання спору виявилися безрезультатними, позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати протиправною відмову в укладенні типового договору про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ та зобов`язати постачальника Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України» укласти із ним, як споживачем, типовий договір, за яким позивач з метою погашення заборгованості має сплачувати 1\~712,36 грн щомісячно упродовж 16 місяців. Ухвалою Христинівського районного суду Черкаської області від 29.04.2025 позов прийнято до розгляду, відкрите загальне позовне провадження у справі та призначено у ній підготовче судове засідання. \~ \~ 28.05.2025 представник ТОВ «ГК «Нафтогаз України» - Плигань І.Ю. через систему «Електронний суд» надіслала відзив на позовну заяву, у якому проти позовних вимог заперечує через їх безпідставність, зазначаючи при цьому, що Товариство з обмеженою відповідальність «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 917-р було обрано постачальником «останньої надії» строком на три роки. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу як товарної продукції постачальником. Обов`язковою умовою для постачання природного газу споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, на підставі якого споживач набуває право правомірно відбирати газ із газорозподільної системи. Відповідно до абзацу 1 пункту 1 глави 2 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, затвердженого постановою НКРЕКП № 2493 від 30.09.2015 з метою уніфікації та однозначної ідентифікації суб`єктів ринку природного газу та точок комерційного обліку, розміщених на об`єктах газової інфраструктури, та для забезпечення спрощення процедур зміни постачальників природного газу та електронного обміну даними між суб`єктами ринку природного газу, на національному рівні використовується система кодування, рекомендована Європейською мережею операторів газотранспортних систем (ENTSOG). Для кодування використовується EIC-код. Представник відповідача зазначає, що з травня 2022 року споживач [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) з ЕІС-кодом 56XM39H48513814L, о/р № [NUMBER] знаходиться в реєстрі постачальника ТОВ «ГК «Нафтогаз України». Згідно з даними про фактичний місячний відбір/споживання природного газу, що надається оператором газорозподільної мережі (далі Оператор ГРМ) через інформаційну платформу Оператора газотранспортної системи (далі Оператора ГТС) по особовому рахунку № [NUMBER] (EIC код 56XM39H48513814L), позивачем здійснено споживання природного газу в об`ємі (обсязі) 5392 куб. м. на загальну суму 42 903,55 грн, з яких сплачено 17 059,97 грн. Представник відповідача стверджує про відсутність спору між сторонами, позаяк [PERSON] не заперечує наявності у нього заборгованості за спожитий природний газ, натомість заходи з припинення газопостачання споживачу ініційовані через наявну у нього заборгованість. Покликаючись на приписи ст. 6, 626, 627 Цивільного кодексу України, представник відповідача зазначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з пунктом 25 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу у разі виникнення у споживача заборгованості за договором постачання природного газу за домовленістю сторін (постачальника та споживача) може бути укладений графік погашення заборгованості, який оформлюється додатком до договору або окремим договором про реструктуризацію заборгованості. Оскільки позивач листи до ТОВ «ГК «Нафтогаз України» надіслав 15.03.2025, 18.03.2025, 24.03.205, 28.03.2025, тобто вже після направлення повідомлення про припинення споживання природного газу від 19.02.2025 № 119/4.3.1-12761-2025/390026826 та повідомлення (доручення) Оператору ГРМ на припинення (обмеження) газопостачання споживачу та пломбування вхідної запірної арматури від 10.03.2025 № 119/4.3.1-17881-2025/390026826, відповідач відмовив в укладенні договору про реструктуризацію заборгованості. Відповідач стверджує, що позивач не наводить підстав своїх матеріально-правових вимог до ТОВ «ГК «Нафтогаз України», а також не зазначає, в чому саме полягає його порушене право та яким чином має відбутись його поновлення. У зв`язку із чим у задоволенні позову просить відмовити. У надісланій до суду 12.06.2025 через систему «Електронний суд» відповіді на відзив позивач наполягає на задоволенні позову та стверджує про протиправність позбавлення його відповідачем можливості реструктуризувати заборгованість за спожитий природний газ, яка випливає із норм законів України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» та «Про заходи спрямованні на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу». 04.08.2025 позивач через систему «Електронний суд» подав заяву про зміну предмета позову та, посилаючись на невірно обраний спосіб захисту порушеного права, просив визнати укладеним типовий договір про реструктуризацію заборгованості за спожитий природний газ з ТОВ «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України». Відповідно до\~ч.\~1,\~2\~ст.\~12\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України). За приписами ч. 3 ст. 49 ЦПК України до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. З огляду на те, що позивач заяву про зміну предмету позову подав з дотриманням норм процесуального закону, суд прийняв зазначену заяву, про що в підготовчому засіданні 11.08.2025 постановив протокольно ухвалу. 11.08.2025 суд закрив підготовче провадження і призначив справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити. У вступному слові зазначив, що відповідач, відмовляючи в укладенні типового договору про реструктуризацію заборгованості, порушує вимоги одразу двох законів України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати, плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» та «Про заходи спрямованні на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу». Оскільки позивач направив відповідачу примірник договору, розрахував щомісячний платіж з урахуванням його доходу, сплатив заборгованість за 1 місяць, тому відповідач мав обов`язком укласти із ним договір про реструктуризацію заборгованості. Представник відповідача Плигань І.Ю. у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність. Окремо зауважила, що виходячи із положень чинного законодавства укладення договору про реструктуризацію заборгованості є правом, а не обов`язком надавача послуги. Вказала про відсутність затвердженої типової форми договору реструктуризації заборгованості, а у випадку укладення такого правочину, відповідач послуговується шаблоном договору, який розроблений компанією. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,\~Приватне акціонерне товариство «Уманьгаз» у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений у встановленому нормами процесуального законодавства порядку. Суд, заслухавши думку позивача, представника відповідача, дослідивши усі надані йому докази, оцінивши їх з точки зору належності, допустимості і достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні усіх обставин справи, які мають значення для правильного вирішення спору,

Outcome: dismissed