Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Новий Колектор» (далі ТОВ «Новий Колектор») звернулося до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що відповідачка [PERSON] та Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (далі Первісний кредитор чи ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») 16.12.2022 року уклали кредитний договір №1127-2492 (далі Договір), відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 2000 грн., строком на 300 днів до 12.10.2023 року, зі сплатою процентів за користуванням кредитом у відповідності до умов визначених договором. 26 грудня 2024 року між ТОВ «Новий Колектор» та ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було укладено Договір відступлення прав вимоги № УКФ-261224-2, у відповідності до якого ТОВ «Новий Колектор» відступило ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» право вимоги за кредитними договорами, що існують на дату відступлення право вимоги, в т.ч. і відносно вищевказаного кредитного договору укладеного із відповідачкою. Оскільки, [PERSON] на порушення умов договору, свої зобов`язання щодо своєчасного повернення отриманого кредиту та сплатити відсотків не виконує, за нею утворилася заборгованість на загальну суму 19 820 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту 2000 грн., заборгованості за відсотками 17820 грн. яку позивач, як правонаступник ТОВ «Новий Колектор», просив стягнути з неї, а також витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 23 липня 2025 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали та позовної заяви з додатками було надіслано відповідачці. Станом на 19.09.2025 року відповідачкою відзив на позов суду не подано. За наведених обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно ч.8 ст.178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 16.12.2022 року між ТзОВ УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1127-2492, у відповідності до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 2000 грн., а остання зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у встановлений договором термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Даний договір\~позики підписаний\~електронним підписом\~позичальника,\~шляхом використання\~одноразового ідентифікатора\~А2374.\~У вказаному\~договорі також\~зазначені анкетні\~та паспортні\~дані позичальника\~ [PERSON] ,\~її РНОКПП,\~електронна адреса,\~номер банківської\~картки [NUMBER] (а.с.27-32). У відповідності до п.4.8. Кредитного договору, кредит надається загальним строком 300 днів з 16.12.2022 року, дата погашення 12.10.2023 року. Згідно п. 4.2. договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З пункту 4.6 Договору вбачається, що нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування, починаючи з дня видачі Кредиту до дати фактичного повернення всієї суми Кредиту, процентною ставкою 3%. Відповідно до п.3.2 договору, для отримання кредиту клієнт відвідує сайт товариства та ознайомлюється з відповідною інформацією. Приймаючи умови кредитного договору, клієнт підтверджує, що він ознайомлений з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Для створення особистого кабінету клієнт на сайті товариства вводить свій особистий або фінансовий номер телефону та підтверджує його шляхом введення коду з смс повідомлення, або приймає вхідний дзвінок від товариства з одноразовим ідентифікатором та підтверджує відповідну дію. Після входу (авторизації) до особистого кабінету, клієнт для отримання кредиту заповнює заяву-анкету. У заявці клієнт зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні особисті дані відповідно до ідентифікаційних документів клієнта, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту (п.3.3., 3.4, 3.5.). У випадку успішного проходження ідентифікації та верифікації клієнт може прийняти (акцептувати) пропозицію укласти кредитний договір або відмовитися від пропозиції (п.3.7., 3.8. договору). У випадку готовності клієнта прийняти пропозицію (оферту), клієнт натискає кнопку «Підписати», після чого клієнт отримує вхідний дзвінок на номер телефону та вводить отриманий одноразовий ідентифікатор, або йому надсилається смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який клієнт вводить у відповідне поле. Введенням коду на сайті товариства клієнт підтверджує прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) товариства на укладення кредитного договору (електронний підпис клієнта накладається на оригінал договору). Після здійснення акцепту позичальником оферти товариства, що є укладенням договору відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», товариство накладає на оригінал договору кваліфікований електронний підпис уповноваженого працівника товариства із кваліфікованою електронною позначкою часу, а оригінал договору завантажується (надсилається) в особистий кабінет клієнта (п.3.9., 3.10. договору). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19, від 23.03.2020 у справі № 404/502/18, від 07.10.2020 № 127/33824/19. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення. Згідно зі ст.10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору. Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. З урахуванням\~вищенаведеного,\~суд знаходить\~встановленим,\~що ТОВ\~«УКР КРЕДИТ\~ФІНАНС» 16.12.2022\~року уклало\~із відповідачкою\~ [PERSON] \~кредитний договір\~в електронній\~формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором А2374, відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 2000 грн., що підтверджується довідкою про перерахування суми кредиту №1127-2492 від 16.12.2022 року, що 16.12.2022 року за номером транзакції в системі iPay.ua 2164712751, суму в розмірі 2000 грн. було зараховано на картку [NUMBER] (а.с.13) Втім, відповідачка умови кредитного договору не виконала, а саме не здійснила погашення кредиту та відсотків за його використання, в результаті чого, за нею рахується заборгованість на загальну суму 19820 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту 2000 грн. та заборгованості за відсотками 17820 грн. (а.с.12). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» 26 грудня 2024 року уклало з ТзОВ «НОВИЙ КОЛЕКТОР» Договір Факторинку № УКФ-261224-2 від 26 грудня 2024 року, згідно якого позивач набув права грошової вимоги до позичальників, зокрема до відповідачки [PERSON] (а.с.38). З витягу з Реєстру прав вимоги до договору відступлення прав вимоги № УКФ-261224-2 від 26 грудня 2024 року вбачається, що сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №1127-2492 становить 19820 грн., яка складається із заборгованості за сумою кредиту 2000 грн. та заборгованості за відсотками 17820 грн. (а.с.14-16). Відтак, ураховуючи що позичальник відповідачка, отримала та використала кредитні кошти та в обумовлені договором строк добровільно їх не повернула, з огляду на положення ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд знаходить вимогу позивача як правонаступника ТзОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про стягнення з відповідачки заборгованості за кредитом в сумі 2000 грн. обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення. Оскільки відповідачкою не спростовано розмір заборгованості за нарахованими відсотками на загальну суму 17820 грн., які нараховані Банком у відповідності з узгодженими сторонами умовами кредитування, то така заборгованість також підлягає стягненню у судовому порядку, тобто в цій частині вимога позивача також підлягає задовольнянню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки також слід стягнути на користь позивача понесені останнім судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 грн. 40 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved