Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

В червні 2025р. позивачка [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Центру комплексної реабілітації та надання соціальних послуг для дітей та осіб з інвалідністю (далі - Центр), у якому просила визнати незаконним та скасувати наказ про накладення дисциплінарного стягнення, визнати недостовірною, за такою, що принижує її честь і гідність та ділову репутацію, інформацію, поширену у доповідних записках та у доповідних записках батьків клієнтів Центру, зобов`язати відповідача спростувати недостовірну інформацію шляхом письмового повідомлення колективу Центру. Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 22 липня 2025р. було відкрито провадження у справі, позовні вимоги [PERSON] до Центру про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення та позовні вимоги про захист честі гідності було роз`єднано. В межах даної справи предметом розгляду залишилися вимоги [PERSON] до Центру про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення Вимоги позовної заяви [PERSON] обґрунтувала тим, що вона з 2009р. працює в Центрі на посадах соціального педагога, а з 23 травня 2024р. на посаді музичного керівника відділення психолого-педагогічного і реабілітації на підставі наказу про переведення №55-к/тр. Зазначає, що має почесне звання «Майстер соціальної роботи», нагороду «Відмінник освіти України», звання вчителя вищої категорії, а також численні грамоти та подяки районного та міського. Вказує, що створений нею у 2009р. шумовий оркестр «Домісолька» є неодноразовим переможцем районних та міських фестивалів - конкурсів «Повіримо у себе». Звертаючись до суду з даним позовом, зазначає, що наказом 23-к/тр від 18 квітня 2025р. їй було оголошено догану за нібито неналежне виконання посадових обов`язків, передбачених конкретними пунктами посадової інструкції музичного керівника. В її класі [NUMBER] була встановлена камера відеоспостереження. Встановлена без її відома та без попередження за 2 місяця під час перебування позивачки у відпустці у період з 7 по 11 квітня 2025р. Під час спостереження за нею через камеру, спостерігачі, не знаючи методики проведення занять з музикотерапії, звинуватили її в тому, що дитина малює під музику на занятті, про що сповістила заступник директора Центру [PERSON]. у доповідній записці від 15 квітня 2025р.. Посилаючись на те, що такий наказ було видано незаконно, позивачка [PERSON] звернулася з даним позовом, у якому просила визнати незаконним та скасувати наказ про накладення на неї дисциплінарного стягнення, оскільки такий наказ видано з порушенням статей 149-152 Кодексу законів про працю України, Центром не проведено попереднього розслідування, не отримано пояснень від позивачки. Вказувала, що не порушувала пунктів посадової інструкції, оскільки працює відповідно до базових програм для дітей з особливими потребами. У позовній заяві також означала, що Рада трудового колективу Центру залишила її скаргу на незаконний наказ про оголошення дисциплінарного стягнення без задоволення, не запросивши її на засідання для отримання від неї пояснень. Вказує, що вважає, щоб була притягнута до дисциплінарної відповідальності з надуманих підстав, адже, починаючи з серпня 2023р. після призначення [PERSON] на посаду заступника директора, позивачка зазначає систематичних утисків шляхом подання неправдивих доповідних, що містять наклепницьку інформацію, яка принижує її честь і гідність. 7 серпня 2025р. від Центру комплексної реабілітації та надання соціальних послуг для дітей та осіб з інвалідністю надійшов Відзив на позовну заяву. Відповідач зазначив, що позивачка прийнята на посаду педагога соціального відділення соціально-побутової реабілітації/абілітації Центру, а відповідно до наказу Центру від 24 травня 2024р. №55-к/тр позивачка переведена на посаду музичного керівника відділення психолого-педагогічний реабілітації. Вказують, що завідувач відділення організаційної реабілітації, соціальних послуг та методичного спостереження для дітей та осіб з інвалідністю [PERSON] надала на ім`я директора Центру доповідну записку, у якій виклала факти виявлення нею під час здійснення контролю за виконанням індивідуальних програм реабілітації порушення, допущені позивачкою [PERSON] , а також факти некоректного спілкування з керівником. Підставою доповідної записки стало те, що зайшовши до кабінету позивачки, [PERSON] виявила, що позивачка не проводила заняття з дитиною [PERSON] , а надала [PERSON] . Аркуші з розмальовками, олівці та фломастери, та фактично проводила заняття, яке є дублюванням завдань інших фахівців Центру. У Відзиві зазначають, що відеоспостереження в Центрі проводиться відкрито без аудіозапису, здійснюється з метою забезпечення режиму безпеки осіб з інвалідністю. У Відзиві зазначають, що у доповідній записці від 15 квітня 2025р. йдеться також про те, що під час щотижневої наради з фахівцями Центру, яка відбулася 4 квітня 2025р. позивачка проігнорувала питання щодо ознайомлення зі справами осіб, з якими проводиться робота у Центрі, не ознайомилася з особовою справою [PERSON] , з метою з`ясування встановленої мети курсу, за якою нею здійснюються заходи. За наслідками розгляду доповідної записки [PERSON] від 15.04.2025 №52/8-25 позивачці була вручена службова записка заступника директора із загальних питань Грибаня Сергія Олександровича від 15.04.2025 N? 53/4-25 про надання відповідних пояснень щодо виявлених порушень трудової дисципліни. 16.04.2025 [PERSON] надала письмові пояснення на доповідну записку [PERSON] , зареєстровані 16.04.2025 за №56/8-25, з яких вбачається, що позивач вважає застосування методів проведення заняття з [PERSON] належними, свою вину не визнає. У Відзиві відповідач зазначає, що такими поясненнями [PERSON] підтвердила, що проводила заняття, яке має ознаки арт-терапії, що в свою чергу відноситься до компетенції інших фахівців Центру, та не навела при цьому поважних причин вчинення нею протиправного діяння. В подальшому Центр дав доручення інженеру комп`ютерних систем відділу з загальних питань Ярмоловичу О.П. зняти з серверу системи відеоспостереження Центру фрагмент відеозапису заняття, яке проводила [PERSON] 15.04.2025 з [PERSON] з камери, встановленій в кабінеті [NUMBER]. Заступником директора із загальних питань Грибанем С.О. на підставі доповідної записки [PERSON] від 15.04.2025 №52/8-25, пояснень [PERSON] та відеозапису підготовлена та подана на ім`я директора Центру доповідна записка від 17.04.2025 №57/4-25 щодо притягнення до дисциплінарної відповідальності позивачки. В доповідній записці була викладена пропозиція щодо розгляду питання про застосування до [PERSON] заходу дисциплінарного впливу, а саме, притягнення Позивача до дисциплінарної відповідальності шляхом оголошення догани за неналежне виконання нею посадових обов`язків. Відповідач зазначив, що при кваліфікації діяння [PERSON] як дисциплінарного проступку встановлено наявність прямого ігнорування алгоритму реалізації мети реабілітаційного процесу, що може призвести до непоправних шкідливих наслідків, оскільки, позивачка своїми діями під час заняття з [PERSON] вчинила протиправні винні дії, адже проводила заняття, які не відносяться до її функціональних обов`язків згідно з Посадовою інструкцією, а також бездіяльність - не слідкувала за ходом заняття з [PERSON] , як має робити кожен фахівець Центру, які визнаються дисциплінарним проступком. У Відзиві на позовну заяву відповідач також звертає увагу суду на те, що позивачка неодноразово отримувала зауваження від керівних працівників Центру щодо виконання нею посадових обов`язків, етики поведінки, дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку. Відповідач зазначив, що 18 квітня доповідну записку Грибаня С.О. від 17 квітня 2025р., доповідну записку [PERSON] від 15 квітня 2025р., пояснення [PERSON] та відеозапис із подіями були направлені Раді трудового колективу Центру. На своєму засіданні Рада трудового колективу опрацювала матеріали дисциплінарного провадження відносно [PERSON] , витребувала додаткові матеріали у інших фахівців Центру, які були залучені до процесу реабілітації дитини [PERSON] , та дійшла висновку щодо погодження притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] шляхом оголошення догани за неналежне виконання своїх посадових обов`язків. У Відзиві відповідач зазначає, що 18.04.2025 документи дисциплінарного провадження з рішенням Ради трудового колективу Центру направлені на розгляд директору Центру для прийняття відповідного рішення. На підставі зазначених документів директором Центру винесено наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] від 18.04.2025№ 23-к/тр, відповідно до якого Позивачу оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, передбачених пунктами 1.2., 2.1., 2.3., 2.7., 2.10., 4.1., 4.2. Посадової інструкції музичного керівника відділення психолого-педагогічної реабілітації. Також, цим наказом припинено нарахування та виплату заохочувальних та преміальних виплат з квітня 2025 року протягом строку дії дисциплінарного стягнення. З наказом Центру від 18.04.2025 №23-к/тр «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » позивачку було ознайомлено під підпис 18.04.2025. Також відповідач зазначає, що 05.06.2025 на позачерговому засіданні Ради трудового колективу Центру відбувся розгляд заяви №83/0-25 [PERSON] від 29.05.2025 щодо питання, пов`язаного із застосуванням до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани, під час якого повторно розглянуті всі документи, на підставі яких винесено наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача від 18.04.2025 №23-к/тр, з врахуванням наявності у неї попередження, затвердженого рішенням зборів трудового колективу Центру від 08.10.2024. Члени Ради трудового колективу Центру дійшли висновку про обґрунтованість застосованого дисциплінарного стягнення у вигляді догани та погодили надати відповідь на заяву [PERSON] від 06.06.2025 за №55. У Відзиві відповідач також зазначає, що Центром було проаналізовано відео із записом заняття з [PERSON] . На відеозаписі зафіксовано, що [PERSON] під час проведення заняття з [PERSON] вчиняла сторонні дії, які не пов`язані з проведення заняття з особою з інвалідністю, а саме проводила декорування кабінету [NUMBER] атрибутикою до Великодня. При цьому, для закріплення окремих частин декору на стелі та стінах кабінету [NUMBER] на висоті, що перевищує можливості власного зросту, позивача використовувала стілець та стіл, з яким [PERSON] займався малюванням. При цьому позивачка перебувала у взуті на відстані 30 - 40 см, не вчиняла жодної дії щодо захисту поверхні столу від бруду та не провела належну дезінфекцію поверхонь після такого використання. Такі дії [PERSON] є неприпустимими з огляду на порушення вимог санітарно-гігієнічного режиму, що мають дотримуватись у закладах соціального захисту та реабілітації. Посилаючись на те, що під час накладення дисциплінарного стягнення керівництво Центру послідовно дотримувалося вимог законодавства, після виявлення проступку з`ясувало, в чому конкретно проявилось порушення трудової дисципліни, встановило вину [PERSON] , врахувало ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну шкоду, обставини, за яких було вчинено дисциплінарне правопорушення, відтак, правомірно наклало дисциплінарне стягнення на [PERSON] у встановлені КЗпП строки, відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У судовому засіданні 2 вересня 2025р. позивачка [PERSON] вимоги позовної заяви підтримала. Посилалась на те, що її неправомірно притягнуто до дисциплінарної відповідальності за нібито порушення нею вимог посадової інструкції, тоді як вона проводила заняття з [PERSON] згідно програм, мала право застосовувати арт-терапію, тобто надати дитині аркуші паперу та увімкнути музику, щоб дитина малювала те, з чим у дитини асоціюється почута мелодія. В свою чергу вважає, що в її кабінет під час заняття з [PERSON] безпідставно увірвалася [PERSON] та накинулася на [PERSON] , чим налякала дитину. На питання суду [PERSON] підтвердила, що під час заняття з [PERSON] проводила декорацію кабінету до Великодніх Свят, втім, таке не могло зашкодити заняттю з дитиною. В свою чергу, саме на неї як на музкерівника покладено обов`язок організувати свято, проведення якого було б неможливе без декорування кабінету. На питання суду щодо Програм Центру, дослідивши положення яких можна було б встановити, що дійсно [PERSON] могла давати дитині малювати під час прослуховування мелодії, [PERSON] повідомила, що Центр немає затверджених програм проведення занять, а тому для проведення занять вона використовує Програми, розроблені Інститутом спеціальної педагогіки НАПН України та використовує матеріали із сайту «Всеосвіта», зокрема матеріали за темою «Музикотерапія як засіб корекції та розвитку дошкільників». У зв`язку з необхідністю повного з`ясування обставин справи щодо наявності чи відсутності в Центрі програм, за якими позивачка [PERSON] повинна була проводити заняття з дитиною [PERSON] , судом було оголошено перерву для надання відповідних доказів учасниками провадження. У судовому засіданні 2 вересня 2025р. представники відповідача просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у Відзиві. Звертали увагу суду на те, що сама [PERSON] не заперечує того факту, що прикрашала свій кабінет під час заняття з дитиною, тоді як не мала права залишати дитину наодинці, не мала права дитині давати малювання під увімкнену музику з її мобільного телефону. У такий спосіб, даючи дитині малювати на уроці музикотерапії, [PERSON] продублювала заняття, яке дитина проходила з психологом. На питання суду щодо наявності в Центрі документів, які б визначали порядок та методи проведення занять з дітьми, представники повідомили, що для кожної дитини мультидисциплінарною командою Центру визначається індивідуальна програма занять, залежно від потреб дитини. Фахівець Центру самостійно обирає спосіб виконання рекомендацій та складає індивідуальний план. 8 вересня 2025р. позивачка долучила до матеріалів справи програми музичної терапії, за якими, за її твердженнями, вона проводить заняття з дітьми в Центрі: статтю «Музична терапія у роботі з дітьми в інклюзивному середовищі», старшого наукового співробітника відділу Інклюзивного навчання інституту спеціальної педагогіки НАПН України та роздруківку з сайту «Всеосвіта» за темою «Музикотерапія як засіб корекції та розвитку дошкільників». 17 вересня 2025р. від відповідача Центру комплексної реабілітації та надання соціальних послуг для дітей та осіб з інвалідністю надійшли Додаткові пояснення до відзиву на позовну заяву та на документи, надані [PERSON] . У додаткових поясненнях відповідач повідомляв, що суть проведеного заняття та методи, які були застосовані [PERSON] для його проведення, не відповідали меті реабілітаційного курсу, який було визначено для дитини [PERSON] .. Дитині було рекомендовано музичне розвантаження, розвиток слухового сприйняття та слухової уваги. Дитина повинна була прослуховувати музику, брати участь у музичних заняттях, або створювати музику для досягнення ефекту релаксації та відновлення сил. Малювання та розфарбовування розмальовки під час уроку за своєю суттю є елементом арт-терапії, а не музикотерапії, яка рекомендована [PERSON] , та навпаки є методом навантаження та концентрації фізичної, мозкової та розумової активності дитини. Вважали, що надавши розмальовку для розфарбовування під час уроку [PERSON] , позивачка [PERSON] не розвантажила дитину, а навпаки її навантажила. Надмірне навантаження на розумову діяльність могло призвести до відмови дитини від наступного заняття з причин перевтоми. Зважаючи на особливість дитини, висловили позицію, що позивачка не мала права проводити заняття музикотерапії у такий спосіб, а відтак, порушила посадову інструкцію, тобто вчинила дисциплінарний проступок. Також додаткові пояснення містили обґрунтування того, що позивачка [PERSON] порушила норми безпеки та свої обов`язки щодо нагляду за дитиною під час проведення заняття. Стверджували, що позивачка не мала права давати дитині гострі предмети, олівці фломастери, ручки. Стверджували, що позивачка допустила неприпустиму поведінку, коли використовуючи стілець, стала на стіл, за яким малював [PERSON] , щоб повісити Великодній плакат на стіну, закриваючи ним камеру. При цьому, дії [PERSON] суперечили санітарно-гігієнічним нормам, адже позивачка ходила у взутті по столу, який використовувався для занять з дітьми, не забезпечивши його дезінфекцію після цього. У судовому засіданні 17 вересня 2025р. позивачка [PERSON] звертала увагу суду на те, що її було притягнуто до дисциплінарної відповідальності нібито за те, що вона неправильно проводила урок з [PERSON] , не мала права давати малювати та залишати його без нагляду. Втім, матеріалами справи доводиться та обставина, що [PERSON] можна було залишати одного та не весь час контролювати його дії. Надання розмальовки на уроці музикотерапії відповідало методикам проведення занять, представники відповідача не обізнані з методикою занять, адже не є фахівцями. Щодо доводів відповідача про те, що розмальовки використовують психологи, стверджувала, що вона не обізнана про те, які методики застосовують інші фахівці Центру. У випадку, якщо в цей день [PERSON] вже малював, вона про це не обізнана. У судовому засіданні 17 вересня 2025р. представники відповідача наполягали на тому, що правомірно притягли до дисциплінарної відповідальності позивачку, яка некоректно поводить себе з керівництвом Центру, дозволяла собі закривати камеру відеоспостереження Великоднем плакатом, у взутті ходила по столу, на уроці музикотерапії увімкнула мобільний телефон та дала дитині малювати, в цей час займаючись декоруванням кабінету. Заслухавши пояснення позивачки та представників Центру, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, зважаючи на таке. Судом встановлено, що Центр комплексної реабілітації та надання соціальних послуг для дітей та осіб з інвалідністю - це установа, що надає соціальні та реабілітаційні послуги, цільовим призначенням якої є здійснення комплексу реабілітаційних заходів, спрямованих на створення умов для всебічного розвитку дітей та осіб з інвалідністю (т. 1, а.с.122-131). Відповідно до наказу Центру комплексної реабілітації та надання соціальних послуг для дітей та осіб з інвалідністю Подільського району міста Києва від 07.07.2022№ 8-к/тр [PERSON] було прийнято на посаду педагога соціального відділення соціально-побутової реабілітації з 11 липня 2022 року (т. 1, а.с. 132). На підставі наказу №55-к/тр від 24.05.2024р. [PERSON] переведена з 24.05.2024 на посаду музичного керівника відділення психолого-педагогічної реабілітації (т. 1, а.с.133). 15 квітня 2025р. завідувачем відділення організації реабілітації, соціальних послуг та медичного спостереження для дітей та осіб з інвалідністю [PERSON] на ім`я директора Центру було подано Доповідну записку №52/8-25, якою доведено до відома директора Центру про те, що під час проведення музичного заняття з дитиною з інвалідністю [PERSON] , зайшовши до кабінету [NUMBER] музичного керівника [PERSON] , нею було виявлено факт того, що дитина розмальовує розмальовку, а музичний керівник в цей час займається своїми справами (прикрашає кабінет до Великодня) при завішеній камері відеоспостереження, яка встановлена для організації безпечного перебування відвідувачів та працівників Центру. На зауваження щодо того, що музичний керівник має займатися з дитиною відповідно до покладених посадових обов`язків та встановленої мети курсу реабілітації, [PERSON] відреагувала агресивно, вказавши, що вона знає краще чим їй займатися, почала кричати в присутності дитини, виганяти з кабінету, погрожуючи ще більшим криком та скандалом. Музичний керівник [PERSON] своїми діями порушує правила внутрішнього трудового розпорядку, своєю поведінкою та некоректним спілкуванням. Також [PERSON] просить взяти до уваги, що 4 квітня 2025р. [PERSON] проігнорувала питання щодо ознайомлення із правами дітей та встановленої мети курсу дітей, з якими вона працює. На підставі зазначеного, просила вжити відповідних заходів щодо музичного керівника [PERSON] (т.1, а.с.134). 15 квітня 2025р. позивачці [PERSON] було вручено службову записку під особистий підпис від заступника директора із загальних питань Грибань С.О. з пропозицією в термін до 16 квітня 2025р. надати свої пояснення у письмовому вигляді до відділу загальних питань (т. 1, а.с.150). 16 квітня 2025р. за вихідним номером №56/8-25 у Центрі було зареєстровано пояснення [PERSON] на доповідну записку від [PERSON] (т.1, а.с.151-152). У своїх письмових поясненнях позивачка зазначала, що «З відкриттям Центру кожен день [PERSON] наполягала на тому, щоб в кабінеті позивачки було встановлено камеру. 7 березня 2025р. кабінет музикотерапії було перенесено з 2-го поверху на 1-й. Під час перебування позивачки у відпустці, в даному кабінеті було встановлено камеру відеоспостереження нібито для організації безпечного перебування відвідувачів та працівників Центру, хоча важливішим було питання провести інтернет та підключити інтерактивну систему, сенсорну дошку, з`єднати комп`ютер з проектором. Напередодні свят проводяться тематичні заняття і вона прикрашала кабінет до Великодня. В свої заняття включала інформацію про свято, відповідні музичні твори, ігри.. Згідно доповідної записки, ставиться у провину те, що під час заняття з [PERSON] , дитина розмальовувала розмальовку. …..Мета в процесі занять - розкривати у дітей загальну музикальність, тобто здатність відчувати характер, настрій музичного твору, виявляти емоційне ставлення, розуміти музичний образ. До складу цього виду роботи входить малювання на папері, перегляд відеопроектів, пускання мильних бульбашок. Всі вправи супроводжується музикою відповідного характеру та настрою, яка опосередковано здійснює заспокійливий вплив на дітей…. 15 квітня 2025р. після 11 години в кабінет увірвалася посеред заняття [PERSON] , перелякала маленьку дитину, вчинила дитині допит з питаннями « Скажи , чим ти зараз займався?». Дитина злякалася, зніяковіла…. Щоб не довести дитину до сліз [PERSON] запропонувала [PERSON] вийти з кабінету і не вриватися посеред заняття. [PERSON] вийшла, але заборонила малювати. Заборонити малювати в кабінеті музикотерапії, це все одно, що заборонити психологом займатися арт-терапією. Щодо доводів про те, що [PERSON] не ознайомлювалася з індивідуальними планами, остання зазначена, що працює з дітьми, батьки присутні на заняттях, з батьками обговорює потребу дитини; якщо виникає необхідність, вона переглядає індивідуальні плани…» (т.1, а.с.151-152). 17 квітня 2025р. заступником директора із загальних питань Грибань С.О. на ім`я директора Центру складено Доповідну записку з пропозицію притягти до дисциплінарної відповідальності музичного керівника [PERSON] (т.1, а.с.153-156). У доповідній записці зазначається, що на підставі Положення, реабілітаційна комісія Центру працює у форматі мультидисциплінарної реабілітаційної команди, яка приймає рішення щодо мети курсу комплексної реабілітації кожної окремої дитини на принципах адресного та індивідуального підходу. На підставі заяви про отримання комплексних послуг [PERSON] в інтересах сина [PERSON] від 25 березня 2025р. дитину було зараховано до Центру на курс комплексної реабілітації. На підставі висновку реабілітаційної комісії Центру від 20 березня 2025р. [PERSON] було встановлено наступну мету курсу комплексної реабілітації: музичне розвантаження, розвиток слухового сприйняття, слухова увага, соціалізація дрібна моторика (шнурівка), зв`язне мовлення (постановка звуків)…. 15 квітня 2025р. зафіксовано, що [PERSON] не проводила заняття, направлена на реалізацію мети курсу комплексної реабілітації шляхом застосування методів музичного розвантаження, а надала [PERSON] аркуші з розмальовками, олівці та фломастери та фактично проводила заняття, що є дублюванням завдань інших фахівців Центру, що призводить до деструктуризації мети реабілітаційного процесу. При цьому, сама [PERSON] в цей час займалася декоруванням кабінету [NUMBER] атрибутикою до Великодніх свят, залишивши [PERSON] виконувати завдання без належного контролю з боку спеціаліста, що суворо заборонено правилами Центру…» (т.1, а.с.153-156).. 18 квітня 2025р. наказом №23-к/тр «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » музичному керівнику відділення [PERSON] оголошено догану за неналежне виконання своїх посадових обов`язків, передбачених пунктами 1.2, 2.1., 2.3, 2,7, 2.10, 4.1, 4.2 Посадової інструкції музичного керівника відділення психолого-педагогічної реабілітації з припиненням з квітня 2025р. нараховувати та виплачувати [PERSON] заохочувальні та преміальні виплати за результатами роботи за відповідний місяць протягом строку дії дисциплінарного стягнення (т.1, а.с.7). З таким наказом про притягнення до дисциплінарної відповідальності не погодилась позивачка [PERSON] , вважає такий наказ незаконним, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом, у якому просить такий наказ скасувати. У п. 22 постанові Пленуму ВСУ від 06.11.92 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147(1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Встановлено, що підставою притягнення до дисциплінарної відповідальності згідно наказу зазначено: доповідну записку заступника директора Грибаня С.О. від 17 квітня 2025р., доповідну записку завідувача відділення [PERSON] від 15 квітня 2025р., копію службової записки Грибаня С.О. від 15 квітня 2025р. та пояснення [PERSON] від 16 квітня 2025р.. Згідно обґрунтування позовної заяви, підставами для скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності зазначає: порушення вимог статей 149-151 КЗпП, не отримання від неї пояснень, відсутність будь-якого порушення пунктів посадової інструкції, безпідставне залишення її скарги щодо наказу без задоволення Радою трудового колективу Центру рішенням від 6 червня 2025р.. Відповідно до ч. 1 ст. 147 Кодексу законів про працю України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Згідно з ч. 1 ст. 147-1 Кодексу законів про працю України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до ст. 148 Кодексу законів про працю України дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Стаття 149 Кодексу законів про працю України визначає, що до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Частина 3 ст. 151 Кодексу законів про працю України передбачає, що протягом строку дії дисциплінарного стягнення заходи заохочення до працівника не застосовуються. Надаючи оцінку законності притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності, суд повинен дати оцінку доводам позивачки, чи дійсно доводяться матеріалами справи доводи твердження про те, що від неї не відбиралися пояснення, що вона не порушувала будь-які пункти посадової інструкції, що рішення Ради трудового колективу впливає на незаконність притягнення її до дисциплінарної відповідальності. За ст. 149 КзПП до застосування дисциплінарного стягнення роботодавець повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Пояснення порушника трудової дисципліни є однією з важливих форм гарантії, наданих порушнику для захисту своїх законних прав та інтересів, направлених проти безпідставного застосування стягнення (постанова ВС від 20.05.2020 р. №754/4355/17). В цьому аспекті суд звертає увагу на те, що матеріалами справи доводиться та обставина, що [PERSON] 16 квітня 2025р. надала свої письмові пояснення та зареєструвала їх в Центрі у відповідь на службову записку Грибаня С.О. від 15 квітня 2025р., якою їй пропонувалося надати пояснення на Доповідну записку [PERSON] від 15 квітня 2025р.. Отже, матеріалами справи спростовуються доводи позивачки про те, що від неї не відбиралися пояснення щодо ситуації, а її відразу безпідставно притягнуто до дисциплінарної відповідальності. Судом також встановлено, що доводи позивачки про порушення процедури розгляду її питання щодо незаконності притягнення до дисциплінарної відповідальності Радою трудового колективу Центру, не впливають на правомірність чи неправомірність притягнення її до відповідальності, адже заява [PERSON] до Ради трудового колективу подавалася нею 29 травня 2025р. та рішення членів Ради трудового колективу від 5 червня 2025р. ніяким чином не впливає на подальші висновки суду щодо безпідставності притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності саме за ті дії, які зазначаються у наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності, як порушення. В межах розгляду даної судової справи судом не перевіряється правомірність встановлення камери відеоспостереження в кабінеті позивачки. Відтак, суд не дає оцінку дотриманню правил встановлення камери та Положенню про системи відеоспостереження в Центрі, затвердженого наказом Центру від 31.01.2025 №12-ОД, та доводом учасників провадження щодо правомірності проведення відеоспостереження за позивачкою. В постанові від 22 липня 2020 року у справі № 554/9493/17 (провадження № 61-38286св18) Верховний Суд зазначив, що «Дисциплінарний проступок визначається як винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх трудових обов`язків. Складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків. Недоведеність хоча б одного з цих елементів виключає наявність дисциплінарного проступку. Саме на роботодавцеві лежить обов`язок надати докази фактів винного вчинення працівником дисциплінарного проступку. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати всі обставини, за яких вчинено проступок. Для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності в обов`язковому порядку має бути встановлена вина як одна з важливих ознак порушення трудової дисципліни…..Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності». Для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідно, щоб порушення стосувалося лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Крім цього, невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності (постанова Верховного Суду від 24 січня 2022 р. №343/1678/19). У наказі про накладення дисциплінарного стягнення має бути зазначено, в чому саме полягає порушення трудової дисципліни, вказівка на фактичні обставини, які стали підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. При розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з`ясовувати, у чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1-149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо (КЦС ВС від 17.11.2022 р. №695/35/20). Вирішуючи питання, чи допущено [PERSON] порушення пунктів посадової інструкції, суду належить з`ясувати, чи мали місце події 15.04.2025, про які зазначено у доповідній записці [PERSON] , та чи такі дії [PERSON] порушують пункти посадової інструкції, якщо так, то які саме. В судовому засіданні досліджено фрагмент відеозапису з подіями за 15 квітня 2025р., яким зафіксовано факт того, що [PERSON] прикрашає кабінет до Великодніх свят, а в цей час [PERSON] малює під музику, яка лунає з мобільного телефону [PERSON] . Прикрашаючи кабінет, [PERSON] стає на стілець, а потім на стіл, щоб повісити плакат. Зафіксовано також те, що до кабінету заходить особа жіночої статі, учасники провадження визнали, що даною особою є [PERSON] , зафіксоване спілкування між [PERSON] та [PERSON] , звуку немає (т.1, а.с.121 флешнакопичувач). У наказі про притягнення до дисциплінарної відповідальності зазначено, що позивачка порушила пункти 1.2, 2.1, 2.3, 2.7. 2.10, 4.1, 4.2 Посадової інструкції (т.1, а.с.8-13). Судом досліджено дані пункти посадової інструкції та встановлено таке. Пункт 1.2. визначає мету діяльності - комплексний розвиток та підтримка дітей та осіб з інвалідністю, які зараховані до Центру, їхню реабілітацію та інтеграцію в суспільстві через використання музичного мистецтва. Відповідно до розділу 2 встановлені обов`язки музичного керівника, а саме: п. 2.1. Організовує та проводить музичні заняття/заходи з дітьми та особами з інвалідністю, враховуючи їхні індивідуальні потреби та можливості. п. 2.3. Готує та проводить музичні заходи, свята, концерти та інші культурно-мистецькі заходи у рамках реабілітаційної програми Центру.» п. 2.7. Турбується про здоров`я і безпеку довірених йому дітей та осіб з інвалідністю, дотримується норм і правил охорони праці, техніки безпеки і протипожежного захисту.» п. 2.10. Створює умови для безпечного здійснення робочого процесу, ретельно дотримується правил техніки безпеки, санітарних та протипожежних правил. Відповідно до розділу 4 встановлена відповідальність музичного керівника за: п.4.1. Життя і здоров`я дітей та осіб з інвалідністю під час проведення занять/заходів у Центрі та за його межами. п.4.2. Якість та результативність проведених занять/заходів та реабілітаційних програм. В контексті даних пунктів посадової інструкції вбачається, що [PERSON] повинна була вживати заходів для організації свят, заходів, в тому числі свята Великодня, а відтак, її дії щодо прикрашання кабінету у робочий час не можна вважати порушенням вимог посадової інструкції. Прикрашання кабінету не можна вважати відволіканням позивачки на особисті справи під час занять, як це вважає відповідач. Відеозаписом зафіксовано, що дитина [PERSON] під час заняття малювала та прослуховувала музичний твір. В цей час позивачка декорувала кабінет, знаходячись безпосередньо у кабінеті з дитиною, дитина перебувала в полі зору позивачки. Встановлена обставина спростовує доводи відповідача про те, що позивач безвідповідально віднеслась до покладених на неї обов`язків щодо особи з інвалідністю [PERSON] , залишивши його без належного нагляду. У доповідній записці [PERSON] не зазначалося про те, що [PERSON] у взутті ставала на стіл, за яким працює [PERSON] . Така ж обставина не зазначалася і в доповідній записці заступника директора Грибаня С.О. від 17 квітня 2025р.. Про порушення санітарно-гігієнічних умов відповідач зазначає у Відзиві на позовну заяву. Втім, на момент притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] та обставина, що вона стала на стіл, за яким сидів [PERSON] , у провину [PERSON] не ставилася. Відтак, суд не має підстав досліджувати дане питання, як таке, що могло вплинути на законність притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] . Аналогічно, підставою притягнення до відповідальності не слугувала та обставина, що позивачка допустила перекриття кута огляду камери відеоспостереження, повісивши плакат до Великодніх свят. Оскаржуваний наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності містить чіткі підстави - 2 доповідні записки, службову записку з пропозицію надати пояснення та письмові пояснення [PERSON] .. Жоден із наведених документів не стосувався факту того, що [PERSON] стала на стіл, чи повісила плакат. Відтак, усі доводи сторони відповідача про те, що [PERSON] порушила санітарно-гігієнічні умови та безпекові вимоги, чим вчинила дисциплінарний проступок, не доводять того, що [PERSON] притягнута до дисциплінарної відповідальності правомірно. Фактично, підставою притягнення позивачки [PERSON] до дисциплінарної відповідальності стало те, що надавши [PERSON] розмальовки та включивши музику з мобільного телефону, позивачка допустила дублювання завдань інших фахівців Центру, що з позиції, викладеної в доповідних записках, призвело до деструктуризації мети реабілітаційного процесу. Позивачка, спростовуючи дані твердження та наполягаючи на тому, що вона мала право надати дитині розмальовку під увімкнену музику, посилалась на те, що діяла згідно програм та методик. Судом встановлено, що в Центрі комплексної реабілітації та надання соціальних послуг для дітей та осіб з інвалідністю відсутні затверджені програми та методики проведення занять музикотерапії, тобто відсутні внутрішні документи, які визначають чіткий механізм проведення занять з дітьми. У цьому зв`язку, перед судом постало питання, чи могла бути притягнута [PERSON] до дисциплінарної відповідальності за те, що вона дозволила дитині малювати під час прослуховування музики, тоді як в Центрі відсутні документи, які встановлювали таку заборону, або хоча б документи, які б регламентували, що саме повинна робити музичний керівник під час проведення заняття з музикотерапії. В свою чергу позивачка стверджувала, що керується рекомендаціями, викладеними у статті «Музична терапія у роботі з дітьми в інклюзивному середовищі» (т.1, ас. 210-217) та методичними матеріалами «Музикотерапія як засіб корекції та розвитку дошкільників» (т.1, а.с.218-231). Дослідивши статтю, судом встановлено, що в зміст занять з музикотерапії входить, в тому числі музикомалювання. Дослідивши методичні матеріали, встановлено, що музикотерапія є методом психокорекції та передбачає музичне малювання, рухову драматизацію під музику, музичну розповідь, гру з лялькою, гру на музичних інструментах, вокальні вправи, співи тощо. Зважаючи на те, що позивачка довела даними документами, що мала право застосовувати малювання під час занять з музикотерапії, а Центр не спростував правомірність таких дій внутрішніми документами, в тому числі посадовою інструкцією, суд дійшов висновку, що відповідач дійшов невірного висновку про те, що на уроках музикотерапії не можна малювати, а відтак, відповідач безпідставно констатував наявність діях [PERSON] ознак дисциплінарного проступку. Зважаючи на те, що згідно усталеної судової практики складовими дисциплінарного проступку є дії (бездіяльність) працівника; порушення або неналежне виконання покладених на працівника трудових обов`язків; вина працівника; наявність причинного зв`язку між діями (бездіяльністю) і порушенням або неналежним виконанням покладених на працівника трудових обов`язків; при цьому порушення повинно стосуватися виключно посадових обов`язків працівника, суд, дослідивши обставини справи у конкретному випадку висновує, що в діях працівника [PERSON] неналежного виконання покладених на [PERSON] трудових обов`язків не виявлено, а відповідач не довів, що [PERSON] не мала права застосовувати таку методику проведення заняття як малювання під час прослуховування мелодії. За таких обставин, суд вважає доведеними позовні вимоги [PERSON] та доходить висновку про необхідність скасування Центру комплексної реабілітації та надання соціальних послуг для дітей та осіб з інвалідністю №23-к/тр від 18 квітня 2025 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] ». Cтроки звернення до суду за вирішенням трудового спору застосовуються незалежно від заяви сторін, а тому в кожному випадку суд зобов`язаний перевірити та обговорити причини пропуску цих строків, а також навести в рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити пропущений строк. Такий висновок зробив Верховний Суд у постанові ВС від 22 січня 2025 року у справі № 757/5467/21 (провадження № 61-15004св24). У конкретній справі події відбулися 15 квітня 2025р., до відповідальності особу притягнуто наказом від 18 квітня 2025р., а з позовом про скасування такого наказу [PERSON] звернулася до суду 16.06.2025р., обґрунтовуючи причину порушення строку звернення до суду тим, що у період з 28.04.2025 по 19.05.2025р. проходила санаторно-курортне лікування за медичними показами, а з 21 по 28 травня 2025 р. перебувала на лікарняному, 29 травня 2025 р. звернулася до Ради трудового колективу Центру, а отримавши відмову - до суду. Суд визнав поважною причину несвоєчасного звернення до суду за вирішенням трудового спору, зважаючи на перебування позивачки на лікуванні, відсутність в неї юридичної освіти, відсутність заперечень та доводів відповідача з приводу строків звернення в суді першої інстанції. Відповідно до ст. 141 ЦПК з Центру комплексної реабілітації та надання соціальних послуг для дітей та осіб з інвалідністю на користь [PERSON] необхідно стягнути 1211,20 грн. судового збору.

Outcome: approved