Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ"ДІДЖИ ФІНАНС" звернулося до Хмільницького міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 05.03.2024 р. між ТОВ"АВЕНТУС УКРАЇНА" та [PERSON] було укладено договір №76514498 про надання споживчого кредиту в електронній формі. Укладення договору відбулося за вільним волевиявленням відповідача, який, діючи через особистий кабінет на офіційному вебсайті товариства, підтвердив ознайомлення з умовами кредитування та надав згоду на укладення договору шляхом використання одноразового ідентифікатора (ЕПОІ), що є формою електронного підпису. Відповідно до положень чинного законодавства України, зокрема Закону України «Про електронну комерцію», електронний підпис, створений за допомогою одноразового ідентифікатора, має таку ж юридичну силу, як і власноручний підпис у паперовій формі. Верховний Суд України неодноразово підтверджував допустимість та правомірність укладення кредитних договорів в електронній формі (зокрема, у постанові у справі №524/5556/19). Факт укладення кредитного договору, підтвердження його умов, а також здійснення електронного підпису відповідачем зафіксовані в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА». Відповідач отримав проект договору з усіма додатками, мав можливість ознайомитися з його умовами та правилами кредитування, розміщеними на офіційному вебсайті товариства та в мобільному застосунку CreditPlus. Згідно з умовами кредитного договору, ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало відповідачу кредитні кошти у розмірі 8000 грн у безготівковій формі шляхом переказу на платіжну картку, зазначену під час оформлення договору. Нарахування відсотків здійснювалося відповідно до методики НБУ за принципом «факт/факт», із дотриманням норм Постанови Правління НБУ №16 від 11.02.2021 року. Оскільки відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, що є порушенням ст. 526 та ст. 527 Цивільного кодексу України, 27.11.2024 р. тому на підставі укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Діджи Фінанс» договору факторингу №27.11/24-Ф, з новий кредитор (ТОВ «Діджи Фінанс») набув право вимоги до відповідача. Загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню становить 33120 грн, з яких:8 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 21120 грн заборгованість за процентами; 0,00 грн заборгованість за комісійними винагородами; 4000 грн пеня за прострочення виконання зобов`язань. З урахуванням того, що відповідач добровільно не погашає суму боргу, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Ухвалою від 09.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження за позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання представник позивача не з`явився, в поданій до суду заяві позов підтримав та просить розглянути справу без його присутності. Не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення. Відповідач, який ще 23.07.2025 був повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки суду не надав, відзив на позовну заяву не подавав. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку, що відповідача було належним чином повідомлено про розгляд справи, у зв`язку з чим вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. У відповідності до вимог ст.ст. 12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих учасниками провадження, відповідно до вимог процесуального законодавства. Із наявних у справі матеріалів убачається, що між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] 05.03.2024 року було укладено договір №7654498 про надання споживчого кредиту в електронній формі. Укладення договору відбулося шляхом активних дій з боку відповідача в її особистому кабінеті на офіційному вебсайті кредитодавця. Факт ознайомлення з умовами договору, підтвердження прийняття цих умов та підписання договору за допомогою одноразового ідентифікатора, що є формою електронного підпису, підтверджено інформацією з інформаційно-телекомунікаційної системи кредитодавця.( коп.а.с.13-22). Надання кредитних коштів підтверджується матеріалами справи, з яких вбачається, що грошові кошти у розмірі 8000 грн були перераховані [PERSON] 05.03.2024 у безготівковій формі на банківську картку, зазначену відповідачкою під час укладення договору. 27.11.2024 р. між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу №27.11/24-Ф, відповідно до якого останній набув право вимоги до відповідача( коп.а.с.26-30). Сума заборгованості, підтверджується розрахунком заборгованості, становить 33120 грн, у тому числі:8 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 21120 грн нараховані проценти; 0,00 грн комісійні платежі; 4000 грн пеня за прострочення виконання грошових зобов`язань.( коп.а.с.40-45). Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію`визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів Частиною дванадцятою статті 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно вимог ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. В свою чергу, положеннями ст.ст. 525-527 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами ст. 629 ЦК України. Крім того, статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Пунктом 3 статті 207 Цивільного кодексу України визначено, що використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Статтею 1049 ЦК України передбачено, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, у Цивільному Кодексі України встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Враховуючи вище наведене, суд вважає підставною і такою, що підлягає до задоволення вимогу позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором №765498 від 05.03.2024 року у загальному розмірі 29120 грн, у тому числі: 8 000 грн заборгованість за тілом кредиту; 21120 грн нараховані проценти. Щодо вимог про стягнення пені. Слід зазначити, що відповідно до Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»(далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення"Цивільного кодексу України пунктом 18. Зокрема, наразі вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Також, вказаним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак, суд дійшов висновку, що в задоволенні вимог про стягнення пені слід відмовити. Крім того, представник позивача просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема належать витрати на судовий збір та професійну правничу допомогу. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу складається з гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в сумі в розмірі 3826,00, що є пропорційно задоволеним вимогам. У зв`язку з наведеним, слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 2130,00 грн., що також є пропорційно задоволеним вимогам

Outcome: approved