Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

29.05.2025 до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Земцова Вікторія Олександрівна до ЖБК «Мечта», третя особа Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Яна Станіславівна про визнання права власності на майно. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] . Померла [PERSON] є бабусею позивача [PERSON] . Факт родинних відносин між спадкоємицею [PERSON] та померлою [PERSON] підтверджується наступними документами: у свідоцтві про народження [PERSON] батьком записаний [PERSON] , у свідоцтві про народження [PERSON] його матір`ю записана [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, до складу якого входить квартири [ADDRESS] . При житті [PERSON] заповіт не складала. [PERSON] , як онука померлої, у відповідності до вимог ст. 1266 ЦК України відноситься до спадкоємців за правом представлення її батька [PERSON] , який помер [INFO] , та у строк, встановлений законодавством, звернулася до приватного нотаріуса ЗМНО Корнієнко Я.С. з заявою про прийняття спадщини - квартира [ADDRESS] , розташована в будинку ЖБК «МЕЧТА». Членом ЖБК була [PERSON] (прапрапрабабуся позивачки), якій була виділена квартира [ADDRESS] та яка 30 жовтня 1968 року підписала зобов`язання, згідно якого вона отримала від ЖБК N? 17 «МЕЧТА» позичку в розмірі 1894 руб. 20 коп., строком на 15 років, яку зобов`язалася погашати рівними частками починаючи з 01 липня 1969 року по 01 серпня 1984 року. Згідно з протоколом загальних зборів № 1 від 07 квітня 1977 року були покращені житлові умови члена ЖБК [PERSON] , та проведено обмін квартири [ADDRESS] на підставі чого 23 листопада 1977 року Виконкомом Запорізької міської ради [PERSON] було видано ордер № 1075 Серії А-ІІ ЖСК на право вселення в 1- кімнатну квартиру [ADDRESS] . До складу сім`ї [PERSON] відносився її онук [PERSON] (прадідусь позивачки). [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані у квартирі, що підтверджується копією будинкової книги. [PERSON] померла [INFO] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. Але [PERSON] , який був онуком померлої, був зареєстрований та продовжував мешкати у квартирі, тобто вчинив дії, які свідчать про прийняття спадщини, оскільки фактично вступив у володіння майном, що було передбачено ст. 549 ЦК УСРС у редакції 1963 р. У свідоцтві про народження [PERSON] його матір`ю записана [PERSON] , яка була дочкою [PERSON] . Отримати свідоцтво про народження [PERSON] не вбачається можливим, оскільки невідома дата та місце народження останньої. 25 лютого 1962 року [PERSON] зареєстрував шлюб та змінив прізвище на [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від 27.06.1995 р. Після його смерті до членів ЖБК «МЕЧТА» була прийнята дочка померлого - [PERSON] , що підтверджується списком членів ЖБК «МЕЧТА» на закріплення житлової площі, у зв`язку зі смертю члена ЖБК. У зв`язку з зазначеним підприємствами, які надають комунальні послуги, були переоформлені особові рахунки на ім`я [PERSON] , що підтверджується рахунками за комунальні послуги на квартиру [ADDRESS] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, згідно якого батьком [PERSON] є [PERSON] , зміни прізвища [PERSON] на [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 30.09.1982р. [PERSON] постійно мешкала в квартирі [ADDRESS] до дня смерті - [INFO] . Сплачувала внески за утримання будинку та інші комунальні платежі, що підтверджується квитанціями, які частково зберіглися, та довідкою ЖБК «МЕЧТА» від 31.05.2010 року. Оскільки право власності на квартиру не зареєстроване, 19 березня 2025 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від N?180/02-31 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. На підставі вище зазначених обставин представник позивача просить суд: визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКІШ [NUMBER] , право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 30 травня 2025 року у справі було відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 15 липня 2025 року у справі залучено до участі у справі у якості співвідповідача територіальну громаду в особі Запорізької міської ради. 11.06.2025 від приватного нотаріусу Корнієнко Я.С. надійшов супровідний лист з копією спадкової справи, відповідно до змісту супровідного листа приватний нотаріус Корнієнко Я.С., просить проводити розгляд справи за її відсутності. 23.06.2025 від представника відповідача надійшов відзив відповідно до змісту якого представник просить проводити розгляд справи за відсутності сторони відповідача. 25.07.2025 від представника співвідповідача Запорізької міської ради про розгляд справи за відсутності сторони співвідповідача, а також у вирішенні даної справи покладаються на розсуд суду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 05 серпня 2025 року було постановлено про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті. В судове засідання призначене на 18 вересня 2025 року на 12 годину 00 хвилин, сторони не з`явились. Від представника позивача адвоката Земцової В.О., надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позов просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач та треті особи відповідно до заяв в матеріалах справи просять розглядати справу за їх відсутності. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі у зв`язку з такими встановленими фактичними обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. Судом встановлено, що Квартира [ADDRESS] розташована в будинку ЖБК «МЕЧТА». Членом ЖБК була [PERSON] (прапрапрабабуся позивачки), якій була виділена квартира [ADDRESS] та яка 30 жовтня 1968 року підписала зобов`язання, згідно якого вона отримала від ЖБК N? 17 «МЕЧТА» позичку в розмірі 1894 руб. 20 коп., строком на 15 років, яку зобов`язалася погашати рівними частками починаючи з 01 липня 1969 року по 01 серпня 1984 року. Згідно з протоколом загальних зборів N? 1 від 07 квітня 1977 року були покращені житлові умови члена ЖБК [PERSON] , та проведено обмін квартири N? 19 на квартиру N? 11, на підставі чого 23 листопада 1977 року Виконкомом Запорізької міської ради [PERSON] було видано ордер N?1075 Серії А-ІІ ЖСК на право вселення в 1-кімнатну квартиру [ADDRESS] . До складу сім`ї [PERSON] відносився її онук [PERSON] (прадідусь позивачки). [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані у квартирі, що підтверджується копією будинкової книги. На момент виділення [PERSON] житлової площі та сплати пайових внесків за кооперативну квартиру (протягом 1969-1984 років), були чинними положення Типового Статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 27.06.1972 N? 297 (надалі Типовий Статут ЖБК). Так згідно пункту 6 Типового Статуту ЖБК членами кооперативу можуть бути громадяни, які досягли 18-річного віку, постійно проживають, а також прописані на території даного міста, селища, села або навколишніх сіл в межах одного району і потребують житла або поліпшення житлових умов. За змістом пункту 23 цього Статуту жилі будинки і споруди, збудовані житлово-будівельним кооперативом, належать йому на праві кооперативної власності і не можуть бути продані або передані як в цілому, так і частинами (квартири, кімнати) ні організаціям, ні окремим особам, за винятком передачі, що здійснюється в установленому порядку при ліквідації кооперативу. Відповідно до пунктів 31, 33, 34 Типового Статуту ЖБК після закінчення будівництва кооперативного будинку (будинків) кожному члену житлово-будівельного кооперативу з членами сім`ї надається окрема квартира у відповідності з розміром його паю і рішенням загальних зборів членів кооперативу про розподіл квартир. В разі, якщо в кооперативний будинок переселяється з будинку місцевої Ради, державної, кооперативної чи громадської організації не вся сім`я члена кооперативу, то за особами, які залишаються, зберігається право користування цією площею (квартирою або кімнатою) в межах 13,65 кв. м на одну особу з урахуванням права на додаткову жилу площу. Розмір паю кожного члена кооперативу повинен відповідати будівельній вартості окремої квартири, крім випадків розділу паю (пункти 43 та 44 цього статуту) та застосування поправочних коефіцієнтів до вартості квартир. Кожний член кооперативу в строки, встановлені загальними зборами, зобов`язаний внести не менше 40% вартості закріпленої за ним квартири (або відповідно не менше 30% вартості закріпленого за ним будинку або квартири, якщо кооператив організовується в сільській місцевості). 40 % вартості квартири. Умовою прийняття до членів ЖБК була сплата першого внеску за квартиру у розмірі 40% вартості квартири. [PERSON] померла [INFO] . Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. Але [PERSON] , який був онуком померлої, був зареєстрований та продовжував мешкати у квартирі, тобто вчинив дії, які свідчать про прийняття спадщини, оскільки фактично вступив у володіння майном, що було передбачено ст. 549 ЦК УСРС у редакції 1963 р. У свідоцтві про народження актовий запис № 3948 [PERSON] його матір`ю записана [PERSON] , яка була дочкою [PERSON] . 25 лютого 1962 року [PERSON] зареєстрував шлюб та змінив прізвище на [PERSON] відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища. Відповідно до свідоцтва про смерть виданий Відділом реєстрації актів громадського стану міськвиконкому м. Запоріжжя від 27.06.1995 року актовий запис № 10568 [PERSON] помер [INFO] . Після його смерті до членів ЖБК «МЕЧТА» була прийнята дочка померлого - [PERSON] , що підтверджується списком членів ЖБК «МЕЧТА» на закріплення житлової площі, у зв`язку зі смертю члена ЖБК. У зв`язку з зазначеним підприємствами, які надають комунальні послуги, були переоформлені особові рахунки на ім?я [PERSON] , що підтверджується рахунками за комунальні послуги на квартиру [ADDRESS] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, згідно якого батьком [PERSON] є [PERSON] . Зміна прізвища [PERSON] на [PERSON] підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] від 30.09.1982р, актовий запис № 457. [PERSON] постійно мешкала в квартирі [ADDRESS] до дня смерті - [INFO] . Сплачувала внески за утримання будинку та інші комунальні платежі, що підтверджується квитанціями, які частково зберіглися, та довідкою ЖБК «МЕЧТА» від 31.05.2010 року. Відповідно до копії спадкової справи №187/2024 позивачка [PERSON] , дійсно зверталась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. 19.03.2025 №180/02-31 постановою приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Корнієнко Я.С. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки не було надано правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно. Згідно відзиву ЖБК «Мечта» від 23.06.2025 голова ЖБК «Мечта» Бехтер Р. заперечує стосовно позовної заяви оскільки вважає не належним відповідачем по справі ЖБК «Мечта». Права та інтереси позивача кооператив не порушував. Крім того жодної вимоги до відповідача у позовній заяві не зазначено. Крім того на виконання ухвали суду про відкриття провадження у справі постановленою судом 30.05.2025 в частині витребування доказів пояснює, що чинний голова кооперативу здійснює свої повноваження з 04.05.2017 року. Під час його обрання та вступу на посаду, попереднім головою кооперативу йому не передавались будь які фінансові, бухгалтерські документи, які підтверджують або спростовують виплату паю [PERSON] або іншими особами за адресою: [ADDRESS] . Відповідно в бухгалтерському обліку ЖБК «Мечта» не ведеться облік заборгованості з виплати паїв його членів, така інформація не передавалась [PERSON] попереднім керівництвом кооперативу, та відповідно у ЖБК «Мечта» відсутня відповідна інформація по квартирі [ADDRESS] станом на дату смерті [PERSON] [INFO] . Співвідповідач Запорізька міська рада в особі представника Лях Д.А. відповідно до заяви від 25.07.2025 за вхідним номером ЕС-234339/25, просить суд за умови доведення позивачем всіх обставин, на які сторона позивача посилається, просять вирішити вказану справу на розсуд суду. Відповідно до Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Відповідно до п.3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ N 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Як зазначено вище, на час виплати паю [PERSON] , діяли положення Типового Статуту житлово-будівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 27.06.1972 N? 297. Згідно п. 7 ч. 50 Статуту Члена житлово- будівельного кооперативу може бути виключено з кооперативу у випадку несплати пайового внеску. Згідно п. 52. Статуту Член житлово-будівельного кооперативу, виключений з кооперативу, втрачає право користування квартирою в будинку кооперативу і при відмові звільнити її підлягає виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно зі ст. 15 Закону УРСР від 7 лютого 1991 року N? 697-XII «Про власність» (набрав чинності з 15 квітня 1991 року, втратив чинність згідно із Законом України від 27 квітня 2007 року N? 997-V з 20.06.07р.) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до п. З Постанови Верховної Ради Української РСР «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» від 26 березня 1991 року положення статті 15 Закону Української РСР «Про власність» застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року. Аналогічні підстави набуття права власності на квартиру членом житлово-будівельного кооперативу також визначені ст. 384 ч.3 ЦК України, який набрав чинності 01.01.2004 року. Згідно зі ст. 384 ЦК України, у разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає її власником, тобто [PERSON] , як член Кооперативу, яка повністю виплатила пайові внески у 1984 році, оскільки протилежні докази відсутні, була власником квартири [ADDRESS] , але не зареєструвала своє право власності, що вбачається з відповіді ТОВ «ЗМБТ» від 10.03.2025р. Після смерті [PERSON] , спадщину прийняв [PERSON] , який був прийнятий до членів ЖБК, та після смерті якого до членів ЖБК була прийнята його дочка [PERSON] . Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Запорізького нотаріального округу Корнієнко Я.С. з заявою про відкриття спадщини. Але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріальному порядку не має можливості, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, про що видана Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.03.2025р. N? 180/02-31. Відповідно до норм ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст.\~182\~ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Згідно з ч. 4 ст. 334 ЦК України(в редакції від 16 січня 2003 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»(в редакції від 1 січня 2013 року), державна реєстрація прав є обов`язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Положення ст.328\~Цивільного кодексу\~України (в редакції від 16 січня 2003 року) передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.\~128\~Цивільного кодексу\~України (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. За положеннями ст. 1 5Закону України «Про власність», який діяв до вступу в законну силу Цивільного кодексу\~України в редакції 2003 року, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Вказані норми дублюються уст.\~384\~ЦК України (в редакції від 2003 року), де зазначено, що в разі викупу квартири, член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. В п. п. 69, 71 Листа Верховного Суду України від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначалось, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», набувають права власності на квартиру. З п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно зі ст. 15 Закону України\~«Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. Суд зауважує, що виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом\~України в редакції від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 2004 року. Водночас, суд звертає увагу, що лише на підставі «Правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, передбачалось оформлення права власності на об`єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування членам житлово-будівельного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. Враховуючи перелічені норми суд дійшов висновку, що на момент набуття права власності [PERSON] , на кооперативну квартиру, законодавством не була передбачена як видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так і обов`язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру. За змістом ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. На підставі п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, з урахуванням положень ч. 1 ст.15 та ст.392\~ЦК в редакції від 2003 року, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. На підставі викладеного, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі шляхом визнання за [PERSON] , [INFO] , РНОКІШ [NUMBER] , право власності на квартиру [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Враховуючи відсутність заяви позивача щодо стягнення з Відповідача та співвідповідача судових витрат, суд відносить на рахунок позивача понесені судові витрати у вигляді судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved