Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

05.06.2025 до Петриківського районного суду Дніпропетровської області через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних витрат і 3% річних за прострочення грошового зобов`язання. В обґрунтування поданої заяви зазначає, що 19.06.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] як позичальником було укладено кредитний договір №11361563000, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 59700 дол. США, з розрахунку 14 % річних, строком до 19.06.2023 року. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] було укладено договори поруки від 19.06.2008 року. Згідно умов Кредитного договору, позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в Кредитному договорі цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені кредитним договором. У порушення умов кредитного договору, позичальник зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього перед банком утворилася прострочена заборгованість. У зв`язку з невиконанням позичальником своїх зобов`язань, передбачених кредитним договором, ПАТ «УкрСиббанк» зверталося до Петриківського районного суду Дніпропетровської області за захистом своїх порушених прав та стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29.11.2010 стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором №11361563000 від 19.06.2008 року на загальну суму 545317,11 грн., судовий збір в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29.08.2012 року замінено сторону виконавчого провадження з ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника ПАТ «Дельта банк». Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 28.07.2016 року поновлено ПАТ «Дельта банк» строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, видано дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 2 240/2010. 13.05.2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» було укладено Договір №2245/К купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Дельта Банк» відступило ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», а ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками ПАТ «Дельта банк», включно за кредитним договором №11361563000 від 19.06.2008 року. Таким чином, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» отримало право вимагати виконання судового рішення на свою користь, тобто бути стягувачем, що відповідно до вимог діючого законодавства дає підстави для заміни вибулого стягувала на його правонаступника ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» у справі № 2-240/2010. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21.09.2020 року задоволено заяву ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про заміну сторони виконавчого провадження. Замінено сторону виконавчого провадження, стягувача - Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» ( 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд, 28-А, ЄДРПОУ 43212924) у виконавчому провадженні з виконання рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29.11.2010 по цивільній справі № 2-240/2010. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2024 року видано дублікат виконавчого листа у справі № 2-240/2010, виданого 31 серпня 2016 року Петриківський районним судом Дніпропетровської області, про стягнення з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , боргу у сумі 547 137 гривень 11 копійок. Заочне рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29.11.2010 року боржниками виконано частково, а саме, сплачено станом на 23.02.2022 року 4400,00 грн. Залишок заборгованості на вказану дату за рішенням суду складав 540 917,11 грн. З урахування викладеного, позивачем нараховано відповідачу наступні суми, передбачені статтею 625 ЦК України за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року на заборгованість 540917,11 грн.: 276 761,42 грн. (інфляційне збільшення) + 80 426,22 грн. (3% річних) = 357 187,64 грн. Враховуючи викладене представник позивача просить суд: 1. Стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС", код за ЄДРПОУ 43212924 інфляційні втрати та 3 % річних в загальному розмірі 357 187,64 грн. (триста п`ятдесят сім тисяч сто вісімдесят сім грн. 64 коп.); 2. Стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРДЕБТ ПЛЮС", код за ЄДРПОУ 43212924 витрати по оплаті судового збору в розмірі 4 286,25 грн. З урахуванням положень ч.3 ст. 14 ЦПК України справа передана для розгляду головуючому судді Говорусі В.О. Ухвалою судді від 06.06.2025 відкрито провадження у справі та визначено справу розглядати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 19.08.2025 справа призначена до судового розгляду по суті. Представник позивача ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» Ковалевський Є.В. в судовому засіданні позовні вимог підтримав у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судові засідання,\~призначені \~на 26.06.2025,\~19.08.2025\~та 11.09.2025, не з`явились. На зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідачів, направлено копію ухвали про відкриття провадження у справі від 06.06.2025 та судові повістки. Про місце,\~день і\~час розгляду\~справи відповідачі\~повідомлені належним\~чином, шляхом\~направлення рекомендованого\~повідомлення про\~вручення поштового\~відправлення,\~яке повернулось\~з відміткою\~«вручено особисто»,\~«вручено члену\~сім`ї»,\~повернуто поштове\~повідомлення:\~«за закінченням\~терміну зберігання»,\~«адресат відсутній\~за вказаною\~адресою»,\~«адресат відмовився».\~Відзив та будь-які інші клопотання на адресу суду не надано. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ст. 223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи. Враховуючи письмову згоду позивача на заочний розгляд справи, з урахуванням положень ст.\~280,\~281 ЦПК України\~суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, надані докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення спору. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст.ст. 76,77,78,79 ЦПК України). Згідно з вимогами ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Судом встановлено, що 19.06.2008 між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] як позичальником укладено кредитний договір №11361563000, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 59700 дол. США, з терміном повернення в строк не пізніше 19 червня 2023 року. (а.с. 17-20) 19.06.2008 з метою забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за вищевказаним кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] було укладено договори поруки № 11361563000/2 та № 11361563000/3. (а.с. 12-13) Заочним рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29.11.2010 року стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в солідарному порядку на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором №11361563000 від 19.06.2008 року на загальну суму 545317,11 грн., судовий збір в розмірі 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. (а.с 23-24) Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 21.09.2020 року задоволено заяву ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» про заміну сторони виконавчого провадження. Замінено сторону виконавчого провадження, стягувача - Публічне акціонерне товариство «Дельта банк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» ( 04073, м. Київ, просп. Степана Бандери, буд, 28-А, ЄДРПОУ 43212924) у виконавчому провадженні з виконання рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29.11.2010 по цивільній справі № 2-240/2010. Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2024 року видано дублікат виконавчого листа у справі № 2-240/2010, виданого 31 серпня 2016 року Петриківський районним судом Дніпропетровської області, про стягнення з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , боргу у сумі 547 137 гривень 11 копійок. (а.с.25) Заочне рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29.11.2010 року боржниками виконано частково, а саме, сплачено станом на 23.02.2022 року 4400,00 грн. Залишок заборгованості складає 540 917,11 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС». (а.с. 11). За наданими представником позивача поясненнями і копіями матеріалів виконавчого провадження, встановлено наступне: - 02.10.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-240-2010 від 21.08.2024 стосовно [PERSON] . Реєстраційний номер виконавчого провадження: 76195142; - 07.05.2025 державним виконавцем Слобожанського відділу державної виконавчої служби у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Дарадан М.В. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-240-2010 від 21.08.2024 стосовно [PERSON] . Реєстраційний номер виконавчого провадження: 78007484; -\~10.02.2025\~головним державним\~виконавцем Слобожанського\~відділу державної\~виконавчої служби\~у Дніпровському\~районі Дніпропетровської\~області Південного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса)\~Браславець Л.В.\~винесена постанова\~про відкриття\~виконавчого провадження\~ за\~виконавчим листом\~№ 2-240-2010\~від 21.08.2024\~стосовно [PERSON] .\~Реєстраційний номер\~виконавчого провадження:\~77147600. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року в справі № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18) зроблено висновок, що «за змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18). При цьому у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, про те, що правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Також Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02 березня 2016 року у справі № 6-2491цс15, за яким дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. У рішенні суду визнано грошові зобов`язання держави, визначено їх розмір; ці зобов`язання належним чином не виконані, тому в цьому випадку вимоги частини другої статті 625 ЦК України підлягають застосуванню». Наявність судового рішення про стягнення коштів, яке відповідач не виконав, не припиняє правовідносин сторін, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625цього Кодексу, за час прострочення. Звернувшись до суду з позовом, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» просить стягнути з відповідачів солідарно з\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] інфляційні втрати та 3 % річних за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року в загальному розмірі 357 187,64 грн. Суд погоджується з наданими позивачем розрахунками 3 % річних та інфляційних витрат, відповідно до яких інфляційні втрати за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року розраховуються за формулою: 540 917, 11 грн. * 1.51165218 540 917,11 = 276 761,42 коп.; 3 % річних за період з 12 березня 2017 року до 31 грудня 2019 року 540 917,11 x 3 % x 1025 : 365 : 100 = 45 570,41 грн.,: з 01 січня 2020 року до 31 грудня 2020 року 540 917,11 x 3 % x 366 : 366 : 100 = 16 227,51 грн., з 01 січня 2021 року до 23 лютого 2022 року 540 917,11 x 3 % x 419 : 365 : 100 = 18 628,30 грн. Всього: 80 426,22 грн. За таких обставин, враховуючи, що заочне рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29.11.2010 у справі № 2-240/2010, яке набрало законної сили, відповідачами виконано не було, тому наявні підстави, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України, для стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних у межах трирічного строку позовної давності за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року, нарахованих на вказану суму. Відповідно до ст.ст.256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 1, 5 статті 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом ч.ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», що набрав чинності з 02 квітня 2020 року Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 12 такого змісту, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року за № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19»(із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин, що діяв до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року. Інститут позовної давності має на меті, зокрема, гарантувати правову визначеність, забезпечення захисту порушених прав, притягнення до відповідальності. Також він стимулює уповноважену особу до активних дій щодо реалізації належного їй права під загрозою його втрати, запобігає несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Рівність і недискримінація є одними із основних принципів реалізації прав людини. Виходячи із взаємозв`язку норм права, які були прийняті органом законодавчої влади в Україні під час дії карантину, введеного Урядом України у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), цілей, з метою яких ці норми впроваджені, а також з метою недопущення безпідставного звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд дійшов висновку, що пункт 12 Перехідних і прикінцевих положень ЦК України щодо продовження під час карантину строків загальної і спеціальної позовної давності, передбачених статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, підлягає застосуванню і у тому випадку, коли тривалість строку позовної давності, визначена законом, була збільшена за домовленістю сторін на підставі статті 259 ЦК України. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21. Крім того, Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хв. 24 лютого 2022 року, який діє на даний час. Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ, що набрав чинності з 17 березня 2022 року Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктами 18, 19 такого змісту: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями257-259,362,559,681,728,786,1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином, починаючи з березня 2020 року строк позовної давності продовжився на строк дії карантину, який тривав до 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року, а починаючи з 24 лютого 2022 року строк позовної давності продовжився на строк дії в Україні воєнного стану, який діє на даний час. Отже, нарахування позивачем інфляційних втрат та 3 % річних з 12 березня 2017 року, тобто в межах трирічного строку з початку дії карантину, до 23 лютого 2022 року, тобто до початку дії в Україні режиму воєнного стану здійснено на підставі закону та у межах строку позовної давності. Що відповідає\~правовій позицією,\~викладеній у\~постановіВеликої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 903/602/24. За таких обставин, з відповідачів на користь позивача ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» підлягають стягненню інфляційні витрати за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року в сумі 276 761,42 грн. та три відсотки річних від простроченої суми за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року в сумі 80 426,22 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача суму судового збору за подання позовної заяви в розмірі 4 286,25 грн.

Outcome: approved