Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

07 липня 2025 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього 4000 доларів США за борговою розпискою, 2720 доларів США відсотків за прострочення та судові витрати по справі. У позові посилається на те, що 02 серпня 2023 року між нею та відповідачем було укладено боргову розписку відповідно до якої позикодавець передала, а позичальник прийняв грошову суму у розмірі 4000 доларів США без сплати відсотків за курсом НБУ, що станом на 02.08.2023 становить 36,5686 грн за 1 долар США. Згідно умов розписки грошові кошти, які отримані позичальником мають бути повернуті в повному обсязі своєчасно до 02 лютого 2024 року. Після повернення грошових коштів [PERSON] поверне [PERSON] розписку. Останній умови боргової розписки не виконав, грошові кошти не повернув. 28.05.2025 року позивач звернулась до відповідача з вимогою про усунення порушень за борговою розпискою від 02.08.2023 року, яку було направлено на адресу позичальника поштою, та у якій було зазначено, що кошти, отримані у борг кошти [PERSON] мав повернути до 02.02.2024 року без відсотків, але станом на 28.05.2025 року цього не зробив. У відповідності до умов розписки, у разі недотримання виконання термінів повернення боргу відповідач добровільно погодився виплатити пеню у розмірі одного відсотка від позиченої суми за кожен тиждень прострочення. Відповідно, з 03 лютого 2024 року по 28 травня 2025 року цей термін становить 68 тижнів, отже це 68% від 4000 доларів США, що становить 2720 доларів США. У зв`язку з чим вимагає від відповідача сплатити заборгованість та пеню за позикою у загальному розмірі 280089 грн. 60 коп. за курсом продажу НБУ, що у еквіваленті становить 6720 доларів США у строк, що не перевищує 30 днів з моменту отримання даної вимоги про усунення порушення умов боргової розписки. Однак навіть після надіслання вимоги про усунення порушень, [PERSON] не виконав свої зобов`язання, тому позивач змушена звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою судді від 15 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 27 серпня 2025 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом направлення ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви з додатками за місцем його проживання, яка була повернута поштою з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та направлення смс-повідомлення, яке також не було доставлене. Тому додатково було опубліковане оголошення на офіційному веб-порталі Судова влада. Своїм правом надати відзив не скористався, в інший спосіб своєї позиції щодо позовних вимог не виказав, будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підставі, які викладені в позовній заяві, просила задовольнити позов, судові витрати покласти на відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно з ч. 3\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст.13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 02.08.2023 року між [PERSON] , 1955 року народження, та [PERSON] , 1985 року народження, було укладено боргову розписку відповідно до якої позикодавець передала, а позичальник прийняв грошову суму у розмірі 4000 доларів США без сплати відсотків за курсом НБУ, що станом на 02.08.2023 становить 36,5686 грн за 1 долар США. Згідно умов розписки грошові кошти, які отримані позичальником мають бути повернуті в повному обсязі своєчасно до 02 лютого 2024 року. У разі недотримання виконання термінів повернення боргу відповідач зобов`язався виплатити пеню у розмірі одного відсотка від позиченої суми за кожен тиждень прострочення. Після повернення грошових коштів [PERSON] поверне [PERSON] розписку (а.с. 36). 28.05.2025 року на адресу відповідача була направлена вимога [PERSON] про усунення порушень за борговою розпискою від 02.08.2023 року, а саме: вимагає від [PERSON] сплатити заборгованість та пеню за позикою у загальному розмірі 280089 грн. 60 коп. за курсом продажу НБУ, що у еквіваленті становить 6720 доларів США (4000 доларів США позики та 2720 доларів США пені за прострочення позики) у строк, що не перевищує 30 днів з моменту отримання даної вимоги про усунення порушення умов боргової розписки (а.с. 17). Згідно з\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з\~ ст. 1046-1047 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) викладено висновок про те, що за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до вчинення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Зазначене також узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 травня 2021 року у справі № 128/891/20-ц, провадження № 61-4560 св 21. Цивільний кодекс України\~не встановлює обмежень щодо використання розписки в цивільних відносинах, передбачаючи лише випадки, коли розписці надається правопідтверджувальне значення в окремих видах цивільних відносин. У разі якщо складається боргова розписка, це є доказом факту отримання грошових коштів, а тому аргументація, що договір позики не є укладеним через відсутність факту передання грошових коштів за умови недоведеності протилежного, не відповідає нормам законодавства України. В цивільному праві при аналізі правової природи розписки у позикових відносинах йдеться про те, що розписка є замінником письмової форми правочину, яка свідчить про додержання вимоги закону про письмову форму правочину. Якщо наявний факт існування розписки, у якій позичальник чітко зазначає про отримання коштів, скріплює її своїм підписом, така розписка свідчить про реальний характер договору позики. У назві боргової розписки не обов`язково зазначати слово «позика», адже ключовим є зміст цього документа. Отже, письмове застереження про завершену дію передання коштів позичальнику, що міститься в тексті договору, не тільки засвідчує факт такого передання, а і є моментом виникнення зобов`язання за реальним договором позики. Розписка є підтвердженням укладення договору позики, якщо засвідчує факт отримання позики у борг і містить умови щодо її повернення. Такий висновок щодо застосування норми права у подібних правовідносинах висловлений Верховним Судом у постанові від 08 квітня 2021 року у справі №500/1755/17. У ч.1\~ст. 1049 ЦК України\~встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов`язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. У постанові Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №201/11388/17, провадження № 61-12383св19, зроблено висновок про те, що розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником у борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Таким чином, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Відповідний правовий висновок викладений також у постановах Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16 та від 23 квітня 2020 року у справі № 501/1773/16-ц. Відповідно до\~ст.525 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Згідно із ч.1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Аналізуючи долучену позивачем до матеріалів справи розписку, судом встановлено, що розписка написано власноручно позичальником - відповідачем, тобто факт укладення договору і отримання позичальником коштів за договором підтверджено належним (письмовим) доказом. Сторони дотримались письмової форми договору. Таким чином, позивач довів факт укладення договору і факт передачі ним коштів позичальнику на вказаних у розписці умовах, тобто виконання ним умов договору. Наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно зі\~статтею 545 ЦК України\~свідчить, що зобов`язання з повернення позики позичальником не виконано. В свою чергу відповідач своєї позиції з приводу заявленого позову не проявив, жодного доказу не надав, зазначених позивачем обставин не спростовував. Тому суд враховує, що відповідач не виконав зобов`язання за договором позики, фактично отримані кошти не повернув, та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення позичених коштів. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.\~Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачем розпочалося з 03 лютого 2024 року, тобто на наступний день після закінчення виконання умов позики, оскільки сторони зазначили це у розписці. Відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). За таких обставин позовні вимоги в частині стягнення пені за прострочення кредиту задоволенню не підлягають. Позивачем понесені і документально підтверджені судові витрати у розмірі 2798,27 грн. (а.с. 19). які на підставі ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково (166\~563,60х100:279826,85) = 59,52%), то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1665,53 грн. судових витрат по оплаті судового збору (2798,27 х 59,52 : 100 = 1665,53). Враховуючи наведене,

Outcome: partial