Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

товариство з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет" звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №1144768 від 27.04.2021. Представник позивача зазначає, що 27.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та [PERSON] укладено договір позики №1144768 (далі Договір №1144768 від 27.04.2021, договір позики), за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 4500,00 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів за користування позикою у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою позикодавцем, позичальник [PERSON] ідентифікована ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів». Того ж дня позикодавець на виконання пункту 1 Договору №1144768 від 27.04.2021 перерахував відповідачу грошові кошти в розмірі 4500,00 грн на її банківський рахунок № [NUMBER] за посередництвом платіжної установи ТОВ «ФК Фінекспрес». Ця обставина підтверджується електронною інструкцією № f272ec98-735b-499c-bd56-6c2029919223 від 27.04.2021, яка, своєю чергою, є первинним бухгалтерським документом, що складений та підписаний в електронній формі. Відповідач не надав своєчасно позичальникові грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором позики, зокрема, [PERSON] має заборгованість у розмірі 15077,20 грн, яка складається із заборгованості: 4500,00 грн заборгованість за основною сумою боргу; 10577, 20 грн - заборгованість по відсотках. У зв`язку з цим представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром маркет» заборгованість у розмірі 15077,20 грн та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 27.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу за його відсутності. Відповідачка у судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, хоча належно була повідомлена про дату, час та місце слухання справи. Відзив до суду подано не було. Згідно із частиною другою статті 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами у справі. Суд відповідно до статті 280 ЦПК України може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги викладене, враховуючи наявність зазначених умов проведення заочного розгляду справи, суд розглянув справу заочно, на підставі наявних у ній доказів. У зв`язку з відсутністю учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку частини другої статті 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, з`ясувавши обставини справи та надавши їм правову оцінку, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Суд встановив, між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики на суму 4500,00 грн, строк позики 30 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (зворот а.с. 10). Згідно з довідкою про ідентифікацію позичальник [PERSON] , з якою укладено Договір №1144768 від 27.04.2021, ідентифікована ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» ( зворот а.с. 25). Довідкою, виданою ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес», підтверджено прийняття до виконання платіжної інструкції, наданої за допомогою АРІ-інтерфейсу ініціатором платіжної операції ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відповідно до умов договору про переказ коштів №23-01-18/5 від 23.01.2018, укладеного між компанією ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», та завершення операції від 27.04.2021; номер платежу f272ec98-735b-499c-bd56-6c2029919223; на суму 4500,00 грн; отримувач Головченко Надія ЕПЗ номер [NUMBER] ( а.с. 27). Відповідно до Виписки за договором № б/н за період 14.08.2021 17.08.2021 АТ «ПриватБанк" повідомив про належність [PERSON] банківської картки за № [NUMBER] та про зарахування на її банківський рахунок переказу 27.04.2021 у сумі 4500 грн (а.с. 80). Згідно з договором факторингу №1911, укладеним 19.11.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» (фактор) клієнт передає (відступає) за плату факторові належні йому права вимоги, строк виконання за якими настав або виникне в майбутньому, до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту ( зворот а. с. 28-32). За змістом договору до останнього на підставі акта прийому-передачі Реєстру заборгованостей № 1911 від 19.11.2021 за договором факторингу № 1911 від 19.11.2021 перейшло право вимоги до боржників, зокрема до відповідача [PERSON] (а.с. 35-36). 03 квітня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ "Фінпром Маркет" укладено договір факторингу № 030423-ФК, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників відповідно до Акта прийому-передачі інформації згідно з Реєстром заборгованостей в електронному вигляді за договором факторингу № 030423-ФК та Акта звірки між сторонами вказаного договору факторингу, в тому числі до [PERSON] (а. с. зворот 39-50). Згідно з розрахунком заборгованості за договором позики № 1144768 від 27.04.2021 за період з 27.04.2021 до 28.05.2025 у [PERSON] існує заборгованість за договором у загальному розмірі 13214,20 грн, з яких 4500 грн - заборгованість за тілом кредиту, 8714,20 грн - заборгованість за відсотками (а. с. 6-8). Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті 612 ЦК боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Порядок укладання договорів в електронній формі регулюється Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Так, згідно зі статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із встановлених судом обставин у справі вбачається, що між сторонами виникли договірні правовідносини у сфері кредитування (позики), в яких ТОВ «Фінпром Маркет» виступає правонаступником позикодавця ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК Фінекспрес», а відповідач [PERSON] є позичальником, та в межах яких існує спір щодо права позивача, як кредитора у цьому зобов`язанні, на повернення відповідачем, як боржником, отриманої нею позики та сплати процентів за її користування. Судом встановлено факт укладення договору та перерахування кредитних коштів [PERSON] , що підтверджується належними, допустимими, достовірними доказами. Звертаючись до суду ТОВ «Фінпром Маркет» просило стягнути заборгованість за простроченим тілом кредиту в сумі 4500 гривень та простроченими відсотками за користування кредитними коштами в сумі 8714,20 гривень. У матеріалах справи відсутні докази погашення чи частково погашення відповідачем заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 4500 грн, тому вказана заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] на користь позивача. Суд не погоджується із розміром нарахованих процентів за користування коштами, які позивач просив стягнути з відповідача, за таких підстав. Згідно з пунктом 2 Договору позики № 1144768 від 27.04.2021 позика надається у сумі 4500 грн на строк 30 днів із застосуванням процентної ставки 1,99% , зниженої процентної ставки 0,69%, процентної ставки понад строкове користування позикою 2,70%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 251,85%. Проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дату отримання (27.04.2021) та повернення, на залишок позики (пункт 3 договору). Отже, розмір заборгованості за нарахованими процентами складає 30*4500*1,99%= 2686,50 грн. Щодо стягнення процентів в іншій частині, то суд виходить із наступного. Відповідно до пунктів 6.8 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», що є невід`ємною частиною Договору позики № 1144768 від 27.04.2021, сторони домовилися, що у разі неповернення позичальником заборгованості у встановлені договором строки, товариство має право нараховувати проценти за понадстрокове користування позикою. Положенням пункту 7.4 Правил передбачено, що позичальник погоджується, що у разі якщо позичальник не сплатив заборгованість в повному обсязі, не оформив пролонгацію, товариство має право застосовувати наслідки, передбачені пунктом 6.8. Згідно із пунктом 7.1 Правил позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). За подовження строку користування позикою, позичальник сплачує товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду пролонгації. Пунктами 7.5-7.6 передбачено, що позичальник має право продовжити строк користування позикою необмежену кількість разів. При кожному подовженні строку користування позикою, змінюється кінцева дата строку позики та кінцева дата строку дії договору на відповідну кількість календарних днів. Після кожного оформлення пролонгації, на електронну адресу позичальника, яку позичальник зазначив як контакту при реєстрації на сайті, товариство відправляє повідомлення з інформацією про пролонгацію. Таке повідомлення містить інформацію щодо нового строку позики, дати повернення позики, розміру заборгованості до повернення позичальником. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд вважає, що відповідно до пункту 1.3 Договору про споживчий кредит № 1144768 від 27.04.2021 термін повернення кредиту визначено 27.05.2021, правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам після 27.05.2021 відсутні. Доказів того, що строк кредитування відповідача був пролонгований позивачем згідно з пунктом 7.1 Правил суду не надано, також не надано оновленої інформації про оформлену пролонгацію, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією) (пункт 7.6 Правил), відповідно до розрахунків заборгованості нарахування процентів у відповідності до\~статті 625 ЦК України\~позивачем не здійснювалось. У справі відсутні докази виконання кредитором умов пункту 7.6-7.8 Правил, пов`язаного з пролонгацією договору, направлення відповідної оновленої інформації боржнику, що з урахуванням змісту договору виключає підстави до стягнення відсотків за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору. Відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.03.2018 № 444/9519/12, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України, застосуванню підлягає положення\~статті 625 цього Кодексу, що є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Наведене узгоджується із позицією Великої Палати Верховного Суду, яка у справі № 910/4518/16 від 05.04.2023 дійшла висновку, що сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх. Відтак, для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку, що правових підстав для нарахування процентів за користування кредитом після закінчення строку кредитування у кредитодавця не було, а вимога позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за процентами, нарахованими після 27.05.2021 у розмірі 6027,70 грн (8714,20-2686,50) задоволенню не підлягає. Отже, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за Договором позики № 1144768 від 27.04.2021, а саме неповерненні кредитних коштів у визначений договором строк, з [PERSON] на користь ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» слід стягнути заборгованість у загальній сумі 7168,50 грн, що включає заборгованість за основною сумою боргу 4500 грн, заборгованість за відсотками 2686,50 грн. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження витрат на правничу допомогу в розмірі 3500 гривень позивач надав договір про надання правничої допомоги № 01-11/2024 від 01 листопада 2024 року, Витяг з акту №11-П приймання-передачі наданої правничої допомоги за Договором про надання правничої допомоги №01-11/24 від 01 листопада 2024 року від 30 квітня 2025 року, акт приймання-передачі справ на надання правничої допомоги, ордер на надання правничої (правової) допомоги №1149961 від 01 листопада 2024 року та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ПТ №2099 від 03 квітня 2018 року. Таким чином, позивачем підтверджено обсяг наданих правничих послуг, виконаних робіт та їх вартість. Витрати на професійну правничу допомогу на вказану суму є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Загальна вартість виконаних адвокатом робіт становить 3500 гривень (а. с. зворот 54). Відповідач відповідно до положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу не заявляв, співмірності цих витрат наданим позивачу адвокатом послугам не спростовував. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково (54 %), з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1308 гривень (2422.4 грн * 54 % / 100 %) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1890 гривень (3500 грн * 54 % / 100 %). На підставі наведеного та

Outcome: partial