Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Позивач ТОВ «Бізнес Позика» в особі свого представника - Памірського М.А. звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором № 500032-КС-001 про надання кредиту від 20.05.2024 року, що становить 152 664,91 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту 49 425,21 грн; суми прострочених платежів по процентах 100 156,00 грн; суми прострочених платежів за комісією 3 083,70 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн. Позов мотивований тим, що 20.05.2024 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] укладено Договір № 500032-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 20.05.2024 року направило [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір № 500032-КС-001 про надання кредиту. 20.05.2024 року [PERSON] , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору№ 500032-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направило [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8949, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 20.05.2024 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір № 500032-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 50000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (Далі Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі Правила, а разом Договір). Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 50000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 500032 КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 500032-КС-001 Позичальника. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 500032-КС-001 Позичальника, [PERSON] , на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 500032-КС-001 на загальну суму 21560,85 грн. Зважаючи на ті обставини, що [PERSON] , належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у останньої станом на 14.01.2025 року утворилась заборгованість за Договором № 500032-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 152 664,91 грн., що складається з:- Суми прострочених платежів по тілу кредиту 49 425,21 грн.; Суми прострочених платежів по процентах 100 156,00 грн.;- Суми прострочених платежів за комісією 3 083,70 грн. Ухвалою суду від 29.01.2025 року відкрите провадження у справі і справа призначена до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 28.02.2025\~року судом\~розглянуто клопотання\~позивача про\~витребування доказів,\~та винесено\~ухвалу про\~витребування від АТ КБ "ПРИВАТБАНК": будь який письмовий доказ, який би підтверджував або спростовував факт випуски банківської картки № [NUMBER] (та відкриття під неї відповідного банківського рахунку) на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ); письмовий доказ у вигляді виписок про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] за період з 20.05.2024 року (дата видачі кредиту) по 04.11.2024 року (дата закінчення терміну кредитування). 24.03.2025 року на виконання ухвали суду від 28.02.2025 року від АТ КБ "ПРИВАТБАНК" надійшли витребувані судом докази. 28.03.2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором до судового\~розгляду. 25.04.2025 року від представника відповідачки на адресу суду надійшло клопотання про передачу справи на розгляд іншого суду за підсудністю. 10.07.2025 року ухвалою суду \~в задоволенні клопотання представника відповідача Ходаківської І.Ю. про передачу справи на розгляд іншого суду за територіальною підсудністю відмовлено. 10.07.2025 року від представника відповідачки на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить: задовольнити позовну заяву ТзОВ «Бізнес Позика» частково, стягнути з [PERSON] на користь ТзОВ «Бізнес Позика» заборгованість за Договором № 500032-КС-001 про надання кредиту від 20.05.2024 у розмірі 101 677, 20 грн., з яких заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) - 42 365, 50 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 59 311, 70 грн., у решті позовних вимог відмовити. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач ТзОВ «Бізнес Позика» у позовній заяві просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором № 500032-КС-001 про надання кредиту в розмірі 152 664,91 грн., що складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту 49 425, 21 грн.; Суми прострочених платежів по процентах 100 156, 00 грн.; Суми прострочених платежів за комісією 3 083, 70 грн. У доданому до позовної заяви Паспорті споживчого кредиту зазначено: умови кредитування, які передбачають надання кредиту шляхом безготівкового перерахунку коштів у розмірі 50 000,00 грн на 169 днів (24 тижні), зі зниженою процентною ставкою 419,59 % річних, стандартною процентною ставкою 547,5 % річних; графік платежів у період з 03.06.2024 по 04.11.2024; комісія за надання кредиту; Відповідно до доданих до позовної заяви Пропозиції (оферти) укласти договір № 500032-КС-001 про надання кредиту від 20.05.2024, Прийняття (акцепту) пропозиції (оферти) щодо укладення Договору № 500032-КС-001 про надання кредиту від 20.05.2024, Договору № 500032-КС-001 про надання кредиту від 20.05.2024 строк кредиту становить 24 тижні (п. 2.3), сума кредиту- 50 000,00 грн (п. 2.1, 2.6), стандартна процентна ставка за кредитом - 1.5% в день, а знижена ставка 1,14957034 % в день (п. 2.4), строк дії договору до 04.11.2024 (п. 2.7), комісія за надання кредиту складає 7 500,00 грн (п. 2.5). Сторони домовились, що знижена процентна ставка зазначена у п. 2.4 застосовується, якщо позичальник сплачує платежі відповідно до графіка платежів зазначеного у п. 3.2.3 договору, однак у разі виникнення прострочки понад 7 днів, застосовується стандартна процентна ставка (п. 3.2, 3.2.2). Відповідно до графіка платежів (п. 3.2.3) позичальник зобов`язався сплачувати що 14 днів суму в розмірі 10 830,00 грн (проценти за користування кредитом + тіло кредиту або комісія за надання кредиту). Зокрема відповідач мав сплатити 03.06.2024 2 208,15 грн комісії, 17.06.2024 2 782, 94 грн комісії, 01.07.2024 2 508, 91 грн. Відповідно до розрахунку наданого позивачем проценти за користування кредитними коштами перестали нараховуватись 04.11.2024 року. Станом на 04.11.2024 ТзОВ «Бізнес Позика» нарахував [PERSON] процентів на суму 100 156, 00 грн. Крім того, з вказаного розрахунку вбачається, що [PERSON] частково сплачувала по кредитному договору кошти, а саме: 02.06.2024 10 830, 00 грн., 17.06.2024 10 730, 85 грн. Умовами кредитного договору передбачено видачу кредиту в розмірі 50 000,00 грн на реквізити платіжного засобу [PERSON] . Кредитні кошти в розмірі 50 000,00 грн надійшли на картковий рахунок [PERSON] в АТ КБ «Приватбанк» 20.05.2024. Строк користування кредитними коштами встановлений до 04.11.2024. Відповідно до п. 2.5 та п. 3.2.3 кредитного договору відповідач зобов`язався сплатити кредитору комісію в розмірі 7 500,00 грн. Відповідно до кредитного договору розмір процентної ставки є фіксованим та становить 1,14957034 % в день знижена процентна ставка та 1,5 % в день стандартна процентна ставка. Строк кредитування становить 24 тижні з 20.05.2024 по 04.11.2024. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року № 3498-IX, який набув чинності 24.12.2023, пунктом 5 розділу І цього закону, внесені зміни до ст. 8 та Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Так, ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено ч. 5, у якій зазначено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. А Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» доповнені п. 17 у якому зазначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Водночас у п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" зазначено, що дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Тобто, вимоги п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", діють лише щодо договорів про споживчий кредит, які були укладені до набрання чинності цим Законом (до 24.12.2023) і лише, якщо строк їх дії продовжувався після набрання чинності цим Законом. У зв`язку з наведеним, оскільки кредитний договір був укладений 20.05.2024, тобто після набуття чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", то на нього не поширюється п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. На підставі наведеного, умови кредитного договору щодо нарахування процентів у розмірі більшому ніж 1% на день від суми кредиту не відповідають вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому за час користування кредитним коштами слід застосовувати процентну ставку у розмірі 1% в день. Щодо стягнення з [PERSON] прострочених платежів за комісією. Договором передбачено право позичальника на отримання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо встановлена також ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». При цьому, перелік надання інших послуг за вказану плату, умовами договору не передбачено. Таким чином, стягнення з [PERSON] комісії за надання кредиту у розмірі 7 500, 00 грн. є неправомірним. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що [PERSON] частково сплачувала по кредитному договору кошти, а саме: 02.06.2024 10 830, 00 грн., 17.06.2024 10 730, 85 грн. Отже, у [PERSON] існує така заборгованість:- З 20.05.2024 по 02.06.2024 [PERSON] мали бути нараховані проценти в розмірі 7 000, 00 грн. (50 000,00 грн. тіла кредиту * 1 % на день * 14 днів). Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач 02.06.2024 сплатила 10 830, 00 грн, отже 3 830,00 грн. грн. пішло в погашення тіла кредиту. (10 830, 00 - 7 000, 00 грн процентів), на думку відповідача. Отже, станом на 02.06.2024 заборгованість по тілу кредиту складала 46 170, 00 грн. ( 50 000,00 3830, 00). Заборгованість по процентах відсутня. З 03.06.2024 по 17.06.2024 [PERSON] мали бути нараховані проценти в розмірі 6 925,50 грн. ( 46 170,00 грн. тіла кредиту*1% на день*15 днів). Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач 17.06.2024 сплатила 10 730, 00 грн, отже 3 804, 50 грн. пішло в погашення тіла кредиту. (10 730, 00 - 6 925, 50 грн. процентів). Отже, станом на 17.06.2024 заборгованість по тілу кредиту складала 42 365, 50 грн. (46 170, 00 3804, 50). Заборгованість по процентах відсутня.- з 18.06.2024 по 04.11.2024 [PERSON] мали бути нараховані проценти в розмірі 59 311, 70 грн. ( 42 365, 50 грн. тіла кредиту *1% на день*140 днів). Отже, станом на 04.11.2024 заборгованість [PERSON] по тілу кредиту складала 42 365, 50 грн., заборгованість по процентах 59 311, 70 грн., на думку відповідача. Таким чином, з [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором про надання кредиту № 500032-КС-001 в розмірі 101 677, 20 грн., що складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту 42 365, 50 грн.; Суми прострочених платежів по процентах - 59 311, 70 грн. 14.07.2025 року від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив, в якій остання просить позов задовольнити у повному обсязі. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача у поданому позові просив розгляд справи провести в його відсутності. Відповідачка та її представник про причини своєї неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3\~ст. 13 ЦПК України). Так, з урахуванням імперативних вимог ч. 1\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч. 1,\~5\~ст.\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Враховуючи положення ч. 2\~ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказами в розумінні ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6\~ст. 81 ЦПК України). Відповідно до положень\~ст. 264 ЦПК України\~суд, ухвалюючи судове рішення, зобов`язаний встановити, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувались вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Судом встановлено, що 20.05.2024 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] укладено Договір № 500032-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «БІЗПОЗИКА» 20.05.2024 року направило [PERSON] , пропозицію (оферту) укласти Договір № 500032-КС-001 про надання кредиту. 20.05.2024 року [PERSON] , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договору№ 500032-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направило [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8949, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 20.05.2024 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та [PERSON] було укладено Договір № 500032-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 50000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності (Далі Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит (надалі Правила, а разом Договір). Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 50000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] 2524. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 50000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті) , що підтверджується довідкою про видачу коштів. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 473713-КС-002 Позичальника [PERSON] на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 500032-КС-001 на загальну суму 21560,85 грн. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.626ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1ст. 628\~ЦК України). Згідно з ч. 1\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 639ЦК України\~встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з вимогами ст. ст.1046,1049 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст. 1047 ЦК України). Законом України "Про електронну комерцію" N 675-VIII від 03 вересня 2015\~року встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3цього Закону\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами ст.11Закону України "Про електронну комерцію"\~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього\~Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12\~ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Статтею 12Закону України "Про електронну комерцію"\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення\~статті 11Закону України "Про електронну комерцію"\~передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 5 ч. 1\~ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно з абз. другим частини другої\~статті 639ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. З огляду на те, що факт підписання сторонами кредитних договорів та отримання відповідачкою грошових коштів не спростований, то суд вважає вказаний договір укладеним і що між сторонами досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов вказаного договору, який оформлений сторонами в електронній формі. Згідно з ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як вбачається з матеріалів справи, у порушення наведених умов Кредитного договору, ст. ст. 525, 526 ЦК України відповідачка прийняті на себе зобов`язання щодо повернення кредиту, а також сплати процентів та комісії, у строки, передбачені графіком погашення, належним чином не виконала. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитом у відповідачки станом на 14.01.2025 року утворилась заборгованість за Договором № 500032-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 152 664,91 грн, що складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту 49 425,21 грн; Суми прострочених платежів по процентах 100 156,00 грн; Суми прострочених платежів за комісією 3 083,70 грн. Разом з тим, перевіряючи правильність і правомірність вказаного розрахунку, суд звертає увагу позивача на наступне. Дійсно, згідно з п. 3.2 Кредитного договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Як зазначено вище, за умовами Кредитного договору сторони визначили, що процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та становить 1,14957034 % на день (за зниженою процентною ставкою у разі погашення кредиту згідно погодженого сторонами графіку) та за стандартною процентною ставкою 1,150000000 % за кожен день користування кредитом. Проте 22 листопада 2023 року прийнято Закон України N 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон N 3498-IX), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (п. п. 6 п. 5 Розділу І Закону N 3498-IX) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (п. п. 13 п. 5 Розділу І Закону N 3498-IX). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно з п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: з 24.12.2023 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, з 22.04.2024 - денна ставка не більше 1,5 %, з 20.08.2024 - денна ставка не більше 1 %. Як встановлено вище, що відповідачка отримала кредит 20.05.2024 року, тобто після набрання чинності Законом N 3498-IX. Відповідно до приписів п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону N 3498-IX дія пункту 5 розділу I цього Закону, яким доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування», поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання ним чинності, отже застосовуються і до спірних договірних правовідносин, які тривали після 24.12.2023р. Враховуючи викладене, суд вважає, що розмір процентів за користування кредитом не мав виходить за граничні межі відсотків, встановлених законом на момент їх нарахування, а умови договору в частині визначеної відсоткової ставки більше 1% є нікчемними. Виходячи з викладеного, проценти підлягають розрахунку наступним чином: З 20.05.2024 по 02.06.2024 [PERSON] мали бути нараховані проценти в розмірі 7 000, 00 грн. (50 000,00 грн. тіла кредиту * 1 % на день * 14 днів). Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач 02.06.2024 року сплатила 10 830, 00 грн, отже 3 830,00 грн. грн. пішло в погашення тіла кредиту. (10 830, 00 - 7 000, 00 грн процентів). Отже, станом на 02.06.2024 року заборгованість по тілу кредиту складала 46 170, 00 грн. ( 50 000,00 3830, 00). Заборгованість по процентах відсутня. З 03.06.2024 по 17.06.2024 [PERSON] мали бути нараховані проценти в розмірі 6 925,50 грн. ( 46 170,00 грн. тіла кредиту*1% на день*15 днів). Відповідно до розрахунку заборгованості відповідач 17.06.2024 сплатила 10 730, 00 грн, отже 3 804, 50 грн. пішло в погашення тіла кредиту. (10 730, 00 - 6 925, 50 грн. процентів). Отже, станом на 17.06.2024 заборгованість по тілу кредиту складала 42 365, 50 грн. (46 170, 00 3804, 50). Заборгованість по процентах відсутня. З 18.06.2024 по 04.11.2024 [PERSON] мали бути нараховані проценти в розмірі 59 311, 70 грн. ( 42 365, 50 грн. тіла кредиту *1% на день*140 днів). Отже, станом на 04.11.2024 заборгованість [PERSON] по тілу кредиту складала 42 365, 50 грн., заборгованість по процентах 59 311, 70 грн. Таким чином, загальна заборгованість [PERSON] за договором про надання кредиту № 500032-КС-001 становить 101 677, 20 грн., що складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту 42 365, 50 грн.; Суми прострочених платежів по процентах - 59 311,70 грн. Щодо стягнення комісії суд зазначає наступне. 10 червня 2017 року набув чинності\~Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до пункту 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»\~загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Відповідно до частини другої\~статті 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Таким чином,\~Законом України «Про споживче кредитування»\~передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Разом з тим, відповідно до частин першої-другої, п`ятої\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції станом на дату укладення договору в цій справі) продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Згідно з частиною 6\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит. До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої\~статті 3 ЦК України). Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Так, в пункті 2.5 Договору про надання кредиту №500032-КС-001 встановлена комісія за надання кредиту\~7500,00 грн. Встановивши у Договорі №500032-КС-001 сплату комісії, кредитор не повідомив, які саме послуги за вказану плату надаються позичальнику, не надав доказів їх надання, тобто положення пункту 2.5 Договору про надання кредиту №500032-КС-001 щодо обов`язку позичальника сплатити комісію за надання кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 30 листопада 2023 року в справі № 216/7637/21, від 09 лютого 2024 року в справі № 337/3703/22, постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада2023 року в справі № 204/224/21. Відповідно до положень ч.4\~ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Ураховуючи викладене, суд дійшов висновку, що стягнення заборгованості по комісії за Договором про надання кредиту №500032-КС-001 є необґрунтованими. Суд зазначає, що згідно правових висновків Верховного суду у постанові від 16.08.2023 року №176/1445/22 за відсутності належних і допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною в таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично НЕ є рівними. Таким чином, виписані кредитором умови договору, які припускають їх множинне тлумачення, є ризиком самого кредитора. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Як зазначає Європейський суд з прав людини в своїй усталеній практиці, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» підлягають частковому задоволенню та з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором на загальну суму 101 677, 20 грн. Згідно п.6 ч.1\~ст.264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно зі\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1613,35 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial