Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

09.06.2025 представник Товариства з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» - Ушакевич М.П. звернулась до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором №73948533 від 01.01.2025 в розмірі 42625,00 грн. та вирішити питання судових витрат. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 01.01.2025 між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір надання коштів у кредит № 73948533. Вказує, що даний договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями на взаємовигідних умовах. Згідно умов договору відповідачу було надано кредит у сумі 25000 грн.; строк кредитування/строк договору 30 днів; процентна ставка/день 0,250%; комісія за надання кредиту 15% від суми наданого Кредиту, що у гривневому еквіваленті складає 3750 грн.; процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (Пеня) за день, Сторонами відповідно до умов п.п.2.4. Договору становить 4,0% в день. Позивач вказує, що у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань у нього наявна заборгованість у сумі 42625 грн., тому просить стягнути таку на його користь, а також судові витрати по справі. Ухвалою суду від 10.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження у даній справі та призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не прибула, однак в поданій заяві просила суд розглядати справу без її участі, на підставі доказів, які містяться у матеріалах справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, однак подав до суду заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовній вимоги визнав частково а саме у сумі 25000 грн. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Як видно з матеріалів справи, 01.01.2025 між [PERSON] та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» укладено договір надання коштів у кредит № 73948533. (а.с.7-16) На підставі вказаного договору відповідачу було надано у позику суму кредиту 25000 грн.; строк кредитування/строк договору 30 днів; процентна ставка/день 0,250%; комісія за надання кредиту 15% від суми наданого Кредиту, що у гривневому еквіваленті складає 3750 грн.; процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (Пеня) за день, Сторонами відповідно до умов п.п.2.4. Договору становить 4,0% в день. Згідно п.п.5.1., 5.2. перед укладанням (підписанням) Договору, Позичальник ознайомлюється з Паспортом споживчого кредиту та Офертою, що містить в тому числі проект Договору, Політикою конфіденційності, Правилами надання коштів та банківських металів у кредит, іншою інформацією про Кредитодавця та послуги, які ним надаються, в тому числі на Сайті Кредитодавця; інформацію, передбаченою Законом України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про споживче кредитування», Законом України «Про захист персональних даних». Паспорт споживчого кредиту надається Позичальнику до укладення Договору за спеціальною формою, що встановлена Законом України «Про споживче кредитування» у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію» та містить всю необхідну інформацію, для прийняття Позичальником обґрунтованого рішення щодо укладення Договору. Позичальник не обмежений в часі для ознайомлення з інформацією, зазначеною у Паспорті споживчого кредиту. Паспорт споживчого кредиту підписується Позичальником відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» із використанням Одноразового ідентифікатора. Відповідно п.п.5.5., 5.6. договір укладається Сторонами дистанційно, в електронній формі, з використанням ІКС, в результаті чого, відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію», у Сторін Договору виникають цивільні права та обов`язки. Договір укладається відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію» шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (Акцепт) пропозиції (Оферти) укласти Договір в електронній формі та його підписання Сторонами шляхом використання електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Укладений (підписаний) таким чином Договір прирівнюється до укладеного договору в письмовій формі. Як видно з матеріалів справи Позикодавець на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 25000 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок, котрий надано Позичальником та міститься в реквізитах Договору позики, що підтверджується відповідною Довідкою про укладення договору (Ідентифікацію) фінансової установи (додається). Позичальником під час укладення Договору кредиту №73948533, пройдено ідентифікацію, шляхом використання Системи BankID Національного банку. Далі, за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора на веб-сайті ТОВ «МуСredit», який відповідач отримав на зазначений номер телефону, підписано (акцептовано) пропозицію про укладення Договору кредиту (оферти), графік платежів, підтверджено укладення Договору кредиту, отже Договору кредиту №73948533 від 01.01.2025 року, укладено відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Істотні умови договору такі як сума кредиту, строк, процентна ставка, комісія та відповідальність за невиконання/неналежне виконання зобов`язання погоджено в Договору кредиту, який містить електронний підпис відповідача з одноразовим ідентифікатором. Встановлено, що [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав та у зв`язку з неповерненням заборгованості, відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором кредиту №73948533 від 01.01.2025 року (додається), станом на дату здійснення розрахунку його заборгованість перед позивачем становить становить 42625 грн., яка складається із заборгованості за основним боргом - 25000 грн.; заборгованості по процентам за користування - 1875 грн.; заборгованість по відсоткам за понадстрокове користування - 12000 грн.; заборгованість за комісією - 3750 грн. Аналіз фактичних обставин справи свідчить, що між сторонами виник спір щодо неналежного виконання зобов`язання за кредитним договором, а тому до спірних відносин застосуванню підлягають норми матеріального права, зокрема Розділу І Книги п`ятої та Глави 71 Підрозділу 1 Розділу ІІІ ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами 1-3 ст.1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз вказаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому, право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 року (справа №444/9519/12) та від 31.10.2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточняючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18.01.2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). Отже, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що за умовами договору позики, укладеного з відповідачем, проценти за користування кредитними коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто протягом строку, на який були надані такі кошти і, враховуючи визначену фіксовану процентну ставку за кредитами, нарахування процентів має проводитися на рівні фіксованої процентної ставки. Як видно з матеріалів справи, ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» просило стягнути з [PERSON] проценти за понадстрокове користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку. При цьому, позивач не заявив до відповідача вимоги про стягнення процентів, які передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, як міру відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до умов договору позики №73948533 від 01.01.2025 року, сума позики становила 25000 грн. (п.2.2.1 Договору), процентна ставка за користування кредитом 0,250% за день (п.2.2.3 Договору). Строк кредитування 30 днів (п.2.2.2 Договору) та процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) - 4 % (а.с.8) Отже, розмір заборгованості за процентами за користування кредитними коштами за договором позики №73948533 від 01.01.2025 року в межах строку позики становить 1875 грн. (25000*0,250%*30) та 3750,00 грн. комісії за надання кредиту, що було чітко вказано у договорі, і такі суми підлягають до задоволення. (а.с.15) Суд не приймає до уваги інші, визначені у договорі процентні ставки процентну ставку за понадстрокове користування позикою (її частиною) на рівні 4 % на день; орієнтовну річну процентну ставку 1186,17%), оскільки договором встановлена фіксована процентна ставка, умови договору сторонами не змінювалися, тому до правовідносин застосовуються положення частини 3 статті 1056-1 ЦК України, щодо незмінності фіксованої процентної ставки і неможливості її зміни в односторонньому порядку. За таких обставин, зважаючи на те, що позичальник не виконав свої зобов`язання за договорами, проте нарахування процентів продовжувалося поза межами дії договорів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості з [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики №73948533 від 01.01.2025 року в сумі 30625 грн., яка складається з 25000,00 грн. - основної суми боргу; 3750 грн заборгованість за надання кредиту та 1875 грн. - заборгованості за відсотками, що підтверджено умовами договору №73948533 від 01.01.2025. В іншій частині заборгованість за процентами, стягненню з відповідача не підлягає. Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, виходячи з принципу пропорційності, розрахунок судового збору, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача становить 2175,32 грн. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження факту надання професійної правничої допомоги позивачем надано: акт приймання-передачі наданої правничої допомоги до договору № 03-08/2023, додаткова угода № 4, акт приймання- передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 03-08/2023 від 03.08.20323 на суму 7100 грн (а.с.43) Однак, при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відтак, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з вимог розумності, справедливості та пропорційності, враховуючи, що справа не є значної складності, обсяг, якість та характер наданих послуг, виходячи з обсягу фактично наданих послуг з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, враховуючи виконані в акті роботи, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача витрати за надання правової допомоги на користь позивача у розмірі 5000 грн 00 коп., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та виконаної адвокатом роботи.

Outcome: approved