Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~09.06.2025 року з Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа за позовом товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування" до [PERSON] про відшкодування шкоди. Позовні вимоги представник позивача мотивує тим, що 18 серпня 2024 року за адресою: м. Одеса, вул. Михайла Грушевського, 18 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Mazda СX-5», д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] та транспортного засобу «Renault Logan», д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] 31 жовтня 2024 року постановою Суворовського районного суду міста Одеси відповідача визнано винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди. 30 травня 2024 року між товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія "Віді-страхування" та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації транспортного засобу «Renault Logan» д/н [NUMBER] , особою відповідальність якої застрахована. Полісом № 217388791 передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих у розмірі 160000 грн. та франшизу 2500 грн. Посилаючись положення абзацу 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", представник позивача просила стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 2500 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подав. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з\~викладеного,\~суд вбачає\~за можливе\~розглянути справу\~по суті\~за відсутності\~належним чином\~повідомлених про\~час та\~місце розгляду\~справи учасників\~справи. Дослідивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що 18 серпня 2024 року о 17.50 годині відповідач [PERSON] , рухаючись в м. Одеса по вул. Михайла Грушевського, 18, керуючи транспортним засобом «Renault Logan», д/н [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та здійснив зіткнення з транспортним засобом «Mazda СX-5», д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а. с. 12-13). Постановою Суворовського\~районного суду\~міста Одеси\~від 31.10.2024\~року у\~справі №523/14504/24\~відповідача визнано\~винним у\~настанні дорожньо-транспортної\~пригоди (а.с.\~12-13). Із вищевказаної постанови слідує, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. 30 травня 2024 року між товариством з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування" та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту АС-020346. Предметом договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Mazda CX-5, номер кузова [NUMBER] , пізніше державний номер [NUMBER] (а.с. 7-10). 02.09.2024 року до ТДВ "Страхова\~компанія "Віді-страхування" звернувся [PERSON] заявою про виплату страхового відшкодування у зв`язку із вищезазначеною дорожньо-транспортною пригодою (а.с. 14). 06.09.2024 року ТДВ "Страхова\~компанія "Віді-страхування" на підставі страхового акту №19860 від 05.09.2024 року (а.с. 16), виходячи з Рахунку № СКмС-0017947 від 28.08.2024 року (а.с. 14), здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 37865,64 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 3284 від 06.09.2024 року (а.с.17). Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент настання дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА», за яким останнє взяло на себе обов`язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам внаслідок експлуатації транспортного засобу «Renault Logan» д/н [NUMBER] , особою відповідальність якої застрахована. Полісом № 217388791 передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих у розмірі 160000 грн. та франшизу 2500 грн. (а.с. 17). Положеннями ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Стаття 27 Закону України "Про страхування" передбачає, що до страховика, який здійснив виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 9.4. ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Полісом № 217388791 передбачено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілих у розмірі 160000,00 грн. та франшизу 2 500,00 грн. За змістом абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхове відшкодування завжди зменшується на розмір франшизи. Позивач листом від 27.01.2025 року звернувся до відповідача з проханням у добровільному порядку сплатити на користь товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Віді-страхування" суму франшизи у розмірі 2500 грн. (а.с. 18-19). Між тим, відповідачем не здійснено відшкодування завданої шкоди в повному обсязі. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 2500 грн., а тому позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позову, то на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2422,40 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору (а.с. 6). Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved