Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що із 26 січня 2008 року позивач [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . За час їх спільного проживання у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір?ю і спору щодо місця проживання якого у сторін немає. Зазначає, що спільне життя між сторонами не склалося в силу різних причин: втрата взаємних почуттів, різні погляди на життя, постійні сварки, непорозуміння. З 01 січня 2025 [PERSON] та [PERSON] проживають окремо, спільне господарство між ними не ведеться. Вказує, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Враховуючи викладене, просить шлюб між сторонами розірвати, після розірвання шлюбу залишити [PERSON] прізвище [PERSON] , стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати. Позивач [PERSON] та її представник Гордієнко Ю.П. в судове засідання не з`явилися, представник надав до канцелярії суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги позивач та його представник підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, шляхом опублікування на офіційному вебсайті судової влади України тексту оголошення про виклик відповідача. Причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. Відповідачу надано строк для подачі відзиву, однак останній своїм правом не скористався, відзиву до суду не надіслав. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до висновку, що позовні вимоги\~\~позивача [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 січня 2008 року, що підтверджено оригіналом свідоцтва про шлюб (а.с.7). Від шлюбу подружжя має спільного неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Сторони разом не проживають та шлюбних відносин не підтримують. Відповідно до ст. 56 Сімейного кодексу України (далі СК України) кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя між сторонами не склалося в силу різних поглядів на сімейне життя,відсутності взаємоповаги та підтримки, кожен з подружжя живе окремим життям і своїми інтересами. З огляду на викладене, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам одного з подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України). Позивач не просила відновлювати їй дошлюбне прізвище - « [PERSON] », тому після розірвання шлюбу надалі іменується прізвищем, отриманим після реєстрації шлюбу з відповідачем « [PERSON] ». В позовній заяві представник позивача прохає вирішити питання про розподіл судових витрат. Згідно п. 1 ч. 3\~ст.133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Представник позивача до клопотання про розгляд справи без їх участі з позивачем додав договір про надання правничої допомоги від 14 січня 2025 року, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та квитанцію №08/08 від 08.08.2025, згідно з якими розмір витрат на правничу допомогу (гонорар) становить 6\~000 грн. Також з відповідача відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~підлягає стягненню 1211,20 грн. понесених позивачем судових витрат.

Outcome: approved