Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

У липні 2025 року позивачка [PERSON] звернулась в порядку цивільного судочинства до Оболонського районного суду міста Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 01 червня 2018 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Також відповідач усиновив сина позивачки [PERSON] , [INFO] . У зв`язку з припиненням шлюбних відносини між [PERSON] та [PERSON] , позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між сторонами справи. Позивачка стверджувала, що на сьогодні малолітні [PERSON] та [PERSON] мешкають з нею та перебувають на повному її утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. З цих підстав позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення [PERSON] до суду з позовом і до досягнення старшою дитиною повноліття. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 31 липня 2025 року прийнято до провадження позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 12 вересня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Калініченко О.В. про зупинення провадження у цивільній справі № 756/11444/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів до набрання законної сили рішенням Оболонського районного суду міста Києва у цивільній справі № 756/14214/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про скасування усиновлення та внесення змін до актового запису про народження дитини. Відповідач та його представник відзив на позовну заяву [PERSON] до суду не подали. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності та відсутності його довірителя. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися, про причини неявки в судове засідання суд не повідомили, заяву про розгляд справи за його їхньої відсутності до суду не подали. Заява про розгляд клопотання про зупинення провадження у справі за відсутності відповідача та його представника не є тотожною заяві про розгляд справи за відсутності сторони відповідача. За таких обставин та за відсутності заперечень позивачки та її представника, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до такого висновку. 01 червня 2018 року між [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON] було укладено шлюб (а. с. 6). [INFO] в [PERSON] народився син [PERSON] . Батьком дитини є відповідач у справі [PERSON] . Наведені обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а. с. 15). Відповідно до ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого ст. 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 232 СК України усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року у справі № 756/2544/21, яке набрало законної сили, задоволено заяву [PERSON] про усиновлення дитини. Усиновлено малолітнього [PERSON] , [INFO] , відповідачем у справі [PERSON] (а. с. 46-50). Судом встановлено, що на сьогодні малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , мешкають з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач [PERSON] у добровільному порядку регулярної матеріальної допомоги, достатньої для належного забезпечення потреб дітей та їх розвитку, не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Одноразова сплата коштів на утримання дітей у сумі 10000,00 грн не може вважатись належним виконання відповідачем [PERSON] обов`язку щодо надання регулярного утримання, достатнього для належного забезпечення потреб малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та їх розвитку. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України). Такий обов`язок сімейним законодавством України покладено також і на усиновлювачів щодо неповнолітніх дітей, які були ними усиновлені. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиктвого мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліиментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] є чоловіком працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров`я відповідачем суду не надано. У матеріалах справи відсутня інформація, що у відповідача є інші діти, окрім [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , також не наведено доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. За приписами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , має становити 1/3 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дітей їх мати [PERSON] , є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дітей, їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позов [PERSON] пред`явлено 30 липня 2025 року, відтак аліменти суд присуджує саме з цього дня. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність позов [PERSON] задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30 липня 2025 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 1211,20 грн в дохід держави. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved