Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

У квітні 2025 року адвокат Тагієва Тетяна Василівна в інтересах [PERSON] та [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просила: - визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частки квартири, загальною площею 42,6 кв.м., житловою площею 18,00 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частки квартири, загалною площею 42,6 кв.м., житловою площею 18,00 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постановою Київського апеляційного суду від 18 липня 2022 року ухвалено рішення, яким зокрема визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] майно, придбане за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а саме однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 42,6 кв.м., придбану у 2007 році на ім`я [PERSON] , вартістю 168 470 грн. Позивачі звернулися із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки цієї квартири після смерті їх матері [PERSON] , однак 14 жовтня 2024 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ващенко В.В. відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом у зв`язку з відсутністю документа, який посвідчує право власності спадкодавця на 1/2 частки нерухомого майна та право власності на зазначене нерухоме майно не зареєстроване на ім`я спадкодавця, а зареєстровано за іншою особою. За таких обставин позивачі не можуть оформити спадщину після смерті матері, а тому звернулися з вказаним позовом до суду. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 квітня 2025 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В. 05 травня 2025 року на запит суду у порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 12 червня 2025 року, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Олени копію спадкової справи № 4/2017 після померлого [PERSON] , який помер [INFO] , та у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ващенка Віталія Володимировича копію спадкової справи № 12/2018 після померлої [PERSON] , яка померла [INFO] . 23 травня 2025 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Коновалової Олени Олександрівни надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . 02 червня 2025 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ващенка Віталія Володимировича надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] . Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 12 червня 2025 року відкладено підготовче судове засідання на 10 липня 2025 року та залучено як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ПАТ АКБ «Аркада». Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 10 липня 2025 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 09 вересня 2025 року. Відповідач та третя особа у судові засідання не прибули, явку уповноважених представників не забезпечили, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідач відзив на позов не подала. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, заслухавши пояснення учасників справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов таких висновків. [INFO] померла мати позивачів [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 29 липня 2018 року серії [NUMBER] . До складу спадщини увійшли всі права та обов`язки [PERSON] , що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, в тому числі право на 1/2 частки квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] за життя 28 грудня 2017 року склала заповіт як розпорядження на випадок своєї смерті, про те, що все її майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному. Цей заповіт посвідчений 28 грудня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Адаменком О.І., зареєстрований за № 139 Як слідує з матеріалів справи, позивачі в шестимісячний строк особисто звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ващенка Віталія Володимировича із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 02 листопада 2018 року. Позивачі зазначали, що за час свого життя [PERSON] в період з січня 2007 року по 23 січня 2017 року включно проживала без реєстрації шлюбу з [PERSON] , який помер [INFO] . За час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу вони придбали майно: однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 42,60 кв.м. Вказана квартира була придбана у 2007 році на ім?я [PERSON] , що підтверджується Договором про участь у Фонді фінансування будівництва від 27 липня 2007 року, Договором про іпотечний кредит № 54629 від 12 лютого 2008 року, Договором № 54629 про уступку майнових прав від 12 лютого 2008 року, Іпотечним договором №?54629 від 12 лютого 2008 року. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності, виданим на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 22 січня 2010 року № 70-С/КІ. [INFO] помер [PERSON] , заяви про прийняття спадщини після смерті якого подали його донька - [PERSON] , а також [PERSON] . Після смерті [PERSON] [PERSON] звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус КМНО Коновалова О.О., приватний нотаріус КМНО Ващенко В.В., ПАТ АКБ «Аркада» про встановлення факту проживання однією сім`єю, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на 1/2 частину майна, що є спільною сумісною власністю. У зв`язку із смертю [INFO] [PERSON] , ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 25 березня 2020 року у справі № 753/12786/17 залучено до участі у даній справі як правонаступників померлої [PERSON] її спадкоємців - [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року у цій справі позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , що є правонаступниками [PERSON] , задоволено частково. Встановлено факт проживання [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , померлої [INFO] , як чоловіка та жінки без шлюбу в період з січня 2007 року по [INFO] включно. У решті позовних вимог відмовлено. 18 липня 2022 року постановою Київського апеляційного суду рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року в частині вимог про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя скасовано та постановлено в цій частині нове рішення, яким визнано спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] майно, придбане за час проживання однією сім?єю без реєстрації шлюбу: житлове приміщення - однокімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 42,60 кв.м., придбану у 2007 році на ім?я [PERSON] , вартістю квартири - 168 470 гривень 00 копійок. В частині вимог визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , рішення Дарницького районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року залишено без змін. Не погодившись з рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 25 листопада 2021 року та постановою Київського апеляційного суду від 18 липня 2022 року, [PERSON] звернулася з касаційною скаргою на вищевказані рішення та постанову. 10 квітня 2023 року постановою Верховного Суду касаційну скаргу залишено без задоволення, постанову Київського апеляційного суду від 18 липня 2022 року в частині позовних вимог про визнання майна спільною сумісною власністю залишено без змін. 14 жовтня 2024 року позивачі звернулися до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ващенка Віталія Володимировича із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за заповітом на 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] . 14 жовтня 2024 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ващенко Віталій Володимирович виніс постанови № 73/02-31, № 74/02-31, якими відмовив позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті їх матері - [PERSON] , у зв`язку з тим, що відсутній документ, який посвідчує право власності спадкодавця зазначене вище нерухоме майно та право власності на зазначене нерухоме майно не зареєстровано на ім?я спадкодавця, а зареєстровано за іншою фізичною особою Таким чином, як зазначають позивачі у зв`язку з відсутністю документа, який посвідчує право власності спадкодавця [PERSON] на 1/2 частку нерухомого майна, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , вони позбавлені можливості у встановленому законом порядку реалізувати своє право на спадкування зазначеного вище нерухомого майна після смерті їх матері - [PERSON] , а звернулися до суду з позовом про визнання в порядку спадкування за заповітом за кожним права власності на 1/4 частки у вказаній квартирі. Як встановлено частиною першою статті 15, частиною першою, другою статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості реалізувати своє цивільне право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (такий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17. Відповідно до положень статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною п`ятою статті 11 ЦК України визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Як передбачено частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що на момент смерті [PERSON] їй на праві спільної сумісної власності належала 1/2 частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Згідно з статтею 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина друга статті 1220 ЦК України). У частині п`ятій статті 1268 ЦК України передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Як слідує з матеріалів справи, позивачі прийняли спадщину після смерті своєї матері [PERSON] і є єдиними спадкоємцями померлої. Статтею 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Згідно пунктом 4.12 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Пунктами 4.15, 4.16 пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 570/997/19, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. За обставинами цієї справи спадщина, до складу якої входить нерухоме майно, належить позивачам з часу відкриття спадщини, що зобов`язує їх отримати свідоцтво про право на спадщину, здійснити його державну реєстрацію, однак позивачі позбавлені можливості оформити спадщину та реалізувати свої права та обов`язки у зв`язку з відсутністю у них належним чином оформленого документа, який засвідчує право власності на спадкове майно, внаслідок державної реєстрації цього майна за [PERSON] . Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом наведеної вище норми права державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Зазначене узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, та Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18. Враховуючи, що право на нерухоме майно виникло у спадкодавця на підставах, передбачених законом, однак позивачі як спадкоємці позбавлені можливості оформити право на спадщину на це майно, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог і визнання за позивачами в порядку спадкування права власності на 1/4 частини квартири за адресою: [ADDRESS] за кожним. Відповідно до частини другої, шостої статті 141 ЦПК України судовий збір за подання позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь держави, оскільки позивачі звільнені від його сплати відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved