Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Представник позивачки, який діє в інтересах [PERSON] , свої остаточні позовні вимоги (а.с. 36-39) мотивує тим, що [PERSON] є власницею частки квартири [ADDRESS] , яку успадкувала після смерті [INFO] її сина [PERSON] . Інша частина спірної квартири належить невістці позивачки [PERSON] 1/4 частки та онукам [PERSON] частки, [PERSON] 1/4 частки. За даними технічного паспорту спірна квартира складається з трьох житлових кімнат жилою площею 12,2 кв.м, 7,6 кв.м. та 17,0 кв.м., коридору площею 10,7 кв.м., туалету площею 1,0 кв.м., ванної - 2,6 кв.м, кухні площею 7,5 кв.м., кладової площею лоджії -1,70 кв.м., балкону -0, 72 кв.м. Позивачка - [PERSON] після смерті сина не має можливості користуватися належною їй частиною квартири, тому що Відповідачка змінила замки в квартиру та перешкоджає їй мати доступ до квартири Вона неодноразово зверталась до Відповідачки з пропозицією щодо спільного користування зазначеним майном, але вона відмовляється та ігнорує всі пропозиції та вимоги. З цього приводу Позивачка 15 березня 2024 року зверталася із заявою до поліції, в якій вказувала, що [PERSON] чиняться перешкоди у користуванні належною їй частиною квартири. Визначення порядку користування житловим приміщенням фактично необхідно Позивачу для того, щоб обидва власники мали можливість виконувати свої обов`язки щодо здійснення користування, розпорядження та володіння власністю у рівних частках. Вказане є правом позивача, як співвласника. Тому просить суд: 1)Усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення [PERSON] до квартири [ADDRESS] та передачі їй ключів від квартири. 2) Визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] , наступним чином:- виділити у користування [PERSON] житлову кімнату №2, площею 12,2 кв. м. з лоджією №І площею 1,70 кв. м.- виділити у користування [PERSON] житлову кімнату №5 площею 7,6 кв.м. з балконом №ІІ площею 0,72 кв. м. та житлову кімнату №6 площею 17,0 кв.м.- у спільному користуванні сторін залишити: кухню №7 площею 7,5 кв. м., ванну №4 площею 2,6 кв.м., туалет №3 площею 1,0 кв.м., кладову №8 площею 1,0 кв.м. та коридор №1 площею 10,7 кв.м. залишити в спільній власності сторін. 4. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по справі, а саме 15 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 2422,40 грн. судового збору. Відповідачка вимоги фактично не визнала, у судовому засіданні її представник адвокат Вакула В.М. зазначив, що дійсно позивачка та її діти є спадкоємцями за законом та отримали спадщину по частини спірної квартири після померлого [PERSON] , який був чоловіком та батьком двох дітей, а також частину успадкувала у власність його мати- позивачка. Однак, ніякі перешкоди у користуванні власністю з боку колишньої невістки не чиняться, позовні вимоги є надуманими, якщо вона бажає, то немає заперечень щодо проживання у цій квартирі свекрухи. Разом з цим, не погоджується із визначеними позивачкою порядком користування спільним житлом, так як у кімнаті, яку вона просить виділити, проживають її онучки, а також не доведено, що площа кімнати відповідає частці у праві спільної часткової власності, і ця кімната є самою великою за розміром з лоджією. Також особисто відповідачка- [PERSON] вважає, що кімната колишній свекрусі повинна бути виділена площею, яка буде відповідати її частці у праві спільної часткової власності. Зараз в кімнаті №2, площею 12,2 кв. м. з лоджією проживають доньки. Представник Управління «Служби у справах дітей» Сумської міської ради у судове засідання не з`явився. У судовому засіданні позивачка та її представник свої вимоги підтримали в повному обсязі та додатково пояснили, що офіційна реєстрація звернення до органів поліції засвідчує факт конфлікту та свідчить про реальне створення перешкод у здійсненні права власності Позивачкою, зокрема, у формі недопуску до користування квартирою. Більш того, ключі від квартири були передані Позивачці представником Відповідача лише в судовому засіданні, що само по собі підтверджує, що до цього моменту Позивачка не мала доступу до квартири. Після смерті її сина та оформлення права на спадщину на частину квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , Відповідачка (невістка Позивачки) в односторонньому порядку:- змінила замки у вхідних дверях квартири; відмовила у допуску Позивачки до належного їй на праві власності нерухомого майна;- ігнорувала усні звернення позивачки про спільне користування квартирою, посилаючись на те, що «немає відповідного рішення суду». Позовні вимоги жодним чином не порушують прав дітей, оскільки неповнолітні [PERSON] та [PERSON] є співвласниками спірної квартири, а позовні вимоги [PERSON] не стосуються права власності. Квартира має три житлові кімнати, Позивачка просить виділити у користування лише одну кімнату, яка за площею не перевищує її частку у праві власності. Інші дві кімнати залишаються у користуванні Відповідача та її дітей. Слід відмітити, що [PERSON] [INFO] - старша донька Відповідачки, хоча і зареєстрована в спірній квартирі, проте не є її співвласником, не проживає в спірній квартирі та фактично перебуває за межами України (у Республіці Польща). Вказують, що чинне законодавство України не вимагає будь-якого додаткового обґрунтування мети проживання у житлі, оскільки власник не зобов`язаний пояснювати, чому хоче реалізувати право на проживання у власному житлі. Право співвласника квартири на визначення порядку користування нею не залежить від наявності у нього іншого житла. На сьогоднішній день, Позивачка проживає в іншій квартирі з сином, невісткою та двома малолітніми дітьми. Ця квартира є малою за площею і не відповідає мінімальним житловим стандартам для такого складу сім`ї. Позивачка бажає реалізувати своє право власності на частину спірної квартири, шляхом проживання у ній, проте протиправні дії Відповідачки. Кімната, яку Позивачка просить виділити в користування, відповідає її частці. Аргументи щодо балкону також безпідставні, так як доступ до балкону можливий лише через цю кімнату; інші кімнати також мають вихід на балкон, тому права інших співвласників не порушуються. (а.с.63-65) Ухвалою суду від 17.09.2025 року було закрито провадження у справі позовом представника позивача Петрищева Олександра Олександровича, який діє в інтересах [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Управління «Служби у справах дітей» Сумської міської ради про усунення перешкод в користуванні квартирою, визначення порядку користування квартирою в частині позовних вимог про усунення перешкоди в користуванні власністю шляхом вселення [PERSON] до квартири [ADDRESS] та передачі їй ключів від квартири. Допитана в якості свідка сторона по справі- відповідачка [PERSON] суду повідомила, що з позивачкою має неприязні відносини, не заперечує, що остання має право на частку у даній квартирі і має право користуватися нею, але не тією кімнатою, яку вона просить щоб їй виділив суд. Заслухавши пояснення сторін, представника, свідка як сторони, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.02.2025 року, виданого державним нотаріусом Сумської міської державної нотаріальної контори, позивачка [PERSON] є власницею частки квартири [ADDRESS] , яку успадкувала після смерті [INFO] її сина [PERSON] . Інша частина спірної квартири належить невістці позивачки відповідачці [PERSON] 1/4 частки та онукам [PERSON] частки, [PERSON] 1/4 частки. (а.с. 14-15). Фактично у даному житлі проживає відповідачка із неповнолітніми дітьми, що не оспорюється сторонами, а також вони зареєстровані за цією адресою. (а.с. 56) Позивачка [PERSON] фактично проживає за адресою [ADDRESS] та в ній зареєстрована разом із молодшим сином, двома неповнолітніми дітьми та невісткою. (а.с. 13) Після смерті старшого сина- [PERSON] , між його сім`єю, яка залишилася проживати у квартирі [ADDRESS] та його матір`ю почали виникати конфлікти та непорозуміння з приводу проживання, користуватися спільним майном, що не заперечується самими сторонами, а також підтверджується зверненням позивачки до поліції 15.03.2025 року, тобто між ними жодної домовленості щодо користування приміщеннями у вказаній квартирі досягнуто не було. (а.с.22) Відповідно до наданої копії технічного паспорту, спірна квартира складається з трьох житлових кімнат жилою площею 12,2 кв.м, 7,6 кв.м. та 17,0 кв.м., коридору площею 10,7 кв.м., туалету площею 1,0 кв.м., ванної - 2,6 кв.м, кухні площею 7,5 кв.м., кладової площею лоджії -1,70 кв.м., балкону -0, 72 кв.м. (а.с.17-20) Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст.ст. 358 ч.ч.1,2, 391 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи обставини справи, а також наявність спору щодо користування квартирою, виходячи з завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, наявні достатні правові підстави для встановлення між [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~яка діє\~в інтересах\~неповнолітніх дітей\~ [PERSON] та\~ [PERSON] порядку користування квартирою. Поряд з цим, виділення у відособлене користування кожному із співвласників частини квартири, яка б відповідала їх часткам, в даному випадку є неможливим. Однак, у судовому засіданні позивачка зазначила достатньо переконливі доводи з приводу виділення їй у користування саме кімнаті [ADDRESS] , площею 12,2 кв. м. з лоджією №І площею 1,70 кв. м і суд погоджується з ними, а відповідачці з дітьми, які є одного полу, залишається у користуванні дві інші кімнати з балконом, відповідно у спільному користуванні осіб залишаються коридор, кухня, кладова, ванна та туалет, оскільки є приміщеннями загального користування, а тому підлягають спільному користуванню всіма мешканцями квартири, розміщення та зберігання там своїх речей повинно вирішуватися за їхньою взаємною згодою. Тобто, такий порядок користування квартирою є найбільш доцільним та таким, що в повній мірі враховує баланс інтересів всіх співвласників. Тому позов слід задовольнити. При цьому, доводи відповідачки та її представника про те, що площа кімнати 12,2 кв. м. з лоджією не будуть відповідати розміру частки позивачки у праві спільної часткової власності не заслуговують на увагу, так як є голослівними, на підтвердження цього не надано жодного доказу. Згідно ст.141 ЦПК Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що позов задоволено повністю, то з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 2422,40 грн. судового збору, який вона сплачувала під час подачи позову до суду за дві вимоги, одна із яких в ході розгляду справи фактично була задоволена відповідачкою, у зв`язку з чим позивач від неї відмовився. \~ \~ \~ \~ \~У відповідності\~до ст.137\~ЦПК витрати,\~пов`язані з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Зокрема, 24.03.2025 року між адвокатом Петрищевим О.О. та [PERSON] був укладений договір № 24/03 про надання правової допомоги, визначений у п.4 розмір гонорару 15000 грн. Як убачається із акту приймання-передачі адвокатських послуг, 16.09.2025 року позивакою була здійснена оплата на вказану суму. (а.с.7, 86, 88)Тому, враховуючи вищевказані положення закону, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 15 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, беручи до уваги і положення ч.3 ст.142 ЦПК, а саме якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Outcome: approved