Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-20 00:00:00

Представник позивача Гедзь О.В. звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором позики №1369811 від 20.04.2021 року у розмірі 13776,81 грн., а також витрат на правову допомогу в розмірі 3500,00 грн. і судового збору в сумі 2422,40 грн. Позов мотивований тим, що 20.04.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений договір позики №1369811, який був підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор, для підписання договору позики Відповідно до умов договору позики позивач взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит, на наступних умовах: сума кредиту 4100 грн., строк кредитування 30 днів, зі сплатою процентів 1,99% які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту. Позивач стверджує, що ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договором позики, перерахувавши суму позики на банківську картку відповідача. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань відповідно до умов укладеного договору кредиту шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів». Відповідач не повернув кошти, отримані за договором позики ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів». 26.10.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ "Фінансова компанія управління активами" відступлено право вимоги до [PERSON] за вказаним договором, а 03.04.2023 ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №030423-ФК від 03.04.205 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги за договором кредиту № №1369811 від 20.04.2021 року на загальну суму 13858,56 грн. Відповідач [PERSON] просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав повінстю (а.с.82). Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20.04.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та відповідачем був укладений договір позики №1369811, який був підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор, для підписання договору кредиту №1369811 від 20.04.2021 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів, яким він скористався для укладення договору. Відповідно до умов договору позики ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит, на наступних умовах: сума кредиту 4100 грн., строк кредитування 30 днів, зі сплатою процентів 1,99% які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» свої зобов`язання виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договором кредиту. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного договору кредиту шляхом прийняття виконання зобов`язання ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів», а саме, отримавши кредитні кошти. Матеріали справи не містять доказів повернення кредитних коштів, оплати за користування кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 12 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно ч. 3 ст.11 Закону «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 26.10.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ "Фінансова компанія управління активами" укладено договір факторингу №2610 від 26.10.2021 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги за договором кредиту №1369811 від 20.04.2021 року на загальну суму 13858,56 грн. 26.10.2021 року між ТОВ "Фінансова компанія управління активами" та ТОВ "Фінпром Маркет" укладено договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги за договором кредиту №1369811 від 20.04.2021 року на загальну суму 13858,56 грн. Відповідно реєстру боржників до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року, ТОВ "Фінпром Маркет" набуло права грошове вимоги до відповідача в сумі 13858,56 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 4120 грн.; 9738,56 грн. сума заборгованості за відсотками. Згідно з ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, суд встановив, що відповідач порушив визначені умови договору і не повернув суму кредиту, а також не виконував інші грошові зобов`язання, передбачені кредитним договором. В подальшому право вимоги за зазначеним договором перейшло до ТОВ "Фінпром Маркет". У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що договір кредиту №1369811 від 20.04.2021 року укладений у спосіб, визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо його укладення із зазначенням умов, який не порушує вимоги Закону України "Про захист прав споживачів"; порядок надання та повнота наданої інформації відповідає вимогам Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Суд встановив, що відповідачем грошові кошти за кредитним договором отримані, але в порядку та на умовах договорів не повернуті, розрахунки заборгованості відповідачем не спростовані, доказів помилковості чи неправильності наданих позивачем розрахунків, а також належного виконання зобов`язань за кредитним договором не надано. На час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] ю в рахунок погашення заборгованості сплатив 100 грн., отже залишок невідшкодованої заборгованості становить 13776,81 грн. і право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до позивача ТОВ "Фінпром Маркет". На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ "Фінпром Маркет" є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки суд задовольняє позов, а відповідач позов визнав, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних із правничою допомогою адвоката у розмірі 3500,00 грн., то суд встановив наступне. Матеріали справи містять договір про надання правової допомоги, укладений між ТОВ "Фінпром Маркет" та адвокатом Ткаченко Юлією Олегівною від 01.11.2024 року та акт прийому-передачі наданих послуг від 26.06.2025 року, відповідно до якого адвокатом були надані юридичні послуги, за які виконавець прийняв від замовника гонорар у розмірі 3500,00 грн. Верховний Суд у постанові від 03.02.2021 року (справа № 554/2586/16-ц) констатує, що при обчисленні гонорару слід керуватися зокрема умовами укладеного між замовником і адвокатом договору про надання правової допомоги (частина друга статті 137 ЦПК України, частина друга статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). При цьому розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (ВП ВС у постанові від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц). Суд вважає, що склад та розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим та підтвердженим у розмірі 3500,00 грн., відповідають критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, ціною позову, значенням справи для сторони. Клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу від відповідача до суду не надходило; суд, враховуючи принцип диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанова ОП КГС ВС від 03.0.2019 у справі № 922/445/19). На підставі викладеного та

Outcome: approved