Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин між нею та рідною сестрою [PERSON] , посилаючись на втрату документів. В обґрунтування вимог заявником зазначено, що вона народилася в Тюменській області Сладківський район, д. Станичне, батьками її були [PERSON] та [PERSON] . Вона двічі перебувала у шлюбі: перший раз із [PERSON] , другий раз із [PERSON] . Її сестра народилася там же, перебувала в шлюбі з [PERSON] . Через втрату свідоцтва про укладення першого шлюбу заявника, де відповідно було змінено її дівоче прізвище, неможливо підтвердити факт їх спорідненості із сестрою, що перешкоджає укладенню договору дарування нерухомого майна між ними. Тому з метою реалізації права на розпорядження своїм майном, оскільки неможливо підтвердити факт родинних відносин через укладення та розірвання першого шлюбу заявника в Тюменській області, просить задовольнити вимоги. Ухвалою суду від 04 серпня 2025 року прийнято до розгляду заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами окремого провадження, призначено по справі судове засідання. Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, на вимогах наполягає. Заінтересована особа [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, вимоги визнає та підтвердила, що вона та заявник є рідними сестрами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Як установлено судом та підтверджується письмовими доказами, згідно копії паспорта заявника, [PERSON] народилася [INFO] в с. Станичне Тюменської області, Росія. Згідно наданої копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народилася [INFO] в с. Станичне Тюменської області, Росія, її батьками являються [PERSON] та [PERSON] Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15 липня 1979 року, [PERSON] , [INFO] змінила дошлюбне прізвище на « [PERSON] », однак свідоцтво про укладення та розірвання попереднього шлюбу заявника, не збереглося. Згідно копії паспорта заінтересованої особи, [PERSON] народилася [INFO] в с. Станичне Тюменської області, Росія. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 27.09.1980, дошлюбне прізвище [PERSON] - « [PERSON] ». При цьому збереглося свідоцтво про народження [PERSON] , де батьками її являються [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частинами першою, другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Стосунки між подружжям не є родинними. Виходячи з вимог Цивільного кодексу України та Сімейного кодексу України поняттями «родичі», «родинні стосунки» охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Аналогічна позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 30 липня 2018 року у справі №737/120/18. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Так, згідно підпункту 174.2а.1 пункту 174.2 та пункту 174.6 ст. 174 Податкового кодексу України, об`єкти дарування, зазначені в пункті 174.1 цієї статті, подаровані платнику податку іншою фізичною особою членами сім`ї дарувальника першого та другого ступенів споріднення оподатковуються за нульовою ставкою податку на доходи фізичних осіб. Тобто, для застосування нульової ставки податку на доходи фізичних осіб має бути підтверджена спорідненість дарувальника та обдаровуваної. Таким чином, встановлення факту родинних відносин заявника із заінтересованою особою необхідно для застосування нульової ставки оподаткування при укладенні договору дарування належного їй майна. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Положеннями частини першої статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, воно не пов`язане з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе, тому заява підлягає задоволенню. Судові витрати відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України не відшкодовуються.

Outcome: approved