Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) звернулась до суду з позовом до [PERSON] ( [INFO] , [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) про збільшення розміру та зміну способу стягнення аліментів. Позовна заява мотивована тим, що 21 червня 2003 року між нею та [PERSON] укладено шлюб. У шлюбі народилася донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11 жовтня 2021 року шлюб між ними розірвано. Вказує, що згідно рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 серпня 2021 року у справі № 711/3517/21 стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 червня 2021 року і продовжувати до досягнення дітей повноліття. 16 грудня 2021 року Придніпровським районним судом м. Черкаси видано виконавчий лист на виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 серпня 2021 року у справі № 711/3517/21. 11 квітня 2022 року Городищенським ВДВС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) відкрито виконавче провадження № 68779330 з примусового виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 серпня 2021 року у справі № 711/3517/21 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В зв`язку з досягненням донькою [PERSON] повноліття з 13 листопада 2021 року аліменти стягуються лише на користь сина. Зазначає, що в зв`язку з тим, що інформація про працевлаштування [PERSON] відсутня, інші відомості про його доходи невідомі, то розмір аліментів, що стягуються на утримання сина, вираховується державним виконавцем Городищенського ВДВС у Черкаському районі Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) виходячи із середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості. Згідно довідки-розрахунку № 8033 від 18.03.2024 року, наданого державним виконавцем, щомісячна сума аліментів на утримання сина, яка підлягала стягненню у 2022 році становила 3079 грн. 50 коп., у 2023 році 3354 грн. 25 коп. Вказує, що такий розмір аліментів не забезпечує належний рівень утримання дитини. У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України та введенням воєнного стану з 24 лютого 2022 року вона була змушена разом з сином [PERSON] виїхати за межі України. Свій прихисток вони віднайшли на території Швейцарської Конфедерації. Зазначені обставини призвели до зростання витрат на утримання неповнолітнього сина. Станом на сьогодні коштів, які сплачує відповідач, не вистачає для покриття потреб дитини у повноцінному харчування, одязі, навчанні, лікуванні. Для забезпечення належного утримання сина щомісячно необхідна сума у розмірі близько 40000 грн. 00 коп. Починаючи з 2018 року відповідач мав трудові контракти у Литовській Республіці. Станом на сьогодні [PERSON] працює за контрактом на посаді водія-автослюсаря на підприємстві UAB «RAIVINA» (Литовська Республіка). Зазначає, що відповідач має у власності двокімнатну квартиру [ADDRESS] , що придбана ним 14.04.2023 року згідно Договору купівлі-продажу, виданого Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук С.О. за № 1849. Вказує, що визначаючи суму аліментів у розмірі 500 євро щомісячно, вона виходить з того, що станом на сьогодні на утримання сина [PERSON] витрачається близько 1000 євро. Зважаючи на той факт, що дитина повинна мати можливість повноцінного фізичного, розумового та духовного розвитку, ця сума дозволить забезпечити дитині гідний рівень матеріального утримання і не буде надмірним обтяженням для батька. Матеріальне становище батька, його фінансова спроможність, стан здоров`я, дозволяє йому виконувати свій обов`язок щодо утримання сина із розрахунку 500 євро на місяць. Мінімальний розмір аліментів на дитину у Швейцарській Конфедерації у країні, в якій, в зв`язку зі збройною агресією російської федерації, вона змушена проживати з сином [PERSON] , у 2024 році становить близько 1000 євро. Вважає, що аліменти належить стягувати саме у тій валюті, в якій виплачено дохід відповідача. Просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 серпня 2021 року у справі № 711/3517/21 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 червня 2021 року і продовжувати до досягнення дітьми повноліття, на тверду грошову суму у розмірі 500 євро щомісячно і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , повноліття., починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили. Судові витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу покласти на відповідача. 03 травня 2025 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання з викликом сторін. 29 травня 2025 року через канцелярію суду адвокат Кучеренко Наталія Вікторівна, яка діє в інтересах відповідача [PERSON] , через канцелярію суду надала Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що з викладеними обставинами в позовній заяві відповідач погоджується частково, а заявлений розмір аліментів повністю не визнається, оскільки, він є суперечливим відносно норм матеріального права та фактичним обставинам. Вказує, що на момент ухвалення рішення Придніпровським районним судом м. Черкаси від 26.08.2021 року у цивільній справі № 711/3517/21 відповідач мав стабільний дохід у розмірі 530 Євро. За три роки його матеріальний стан не змінився, проте, змінився сімейний стан. Він перебуває у фактичних шлюбних відносинах з іншою жінкою, яка проживає у м. Корсунь-Шевченківський. Зважаючи на такі зміни, [PERSON] дійсно придбав 14.04.2023 року квартиру по [ADDRESS] за 17000 доларів США, де має намір проживати. Позивач також придбала собі «довго вартісне» нерухоме майно у м. Черкаси, але виявила бажання проживати на території Швейцарської Конфедерації. Таке рішення вона прийняла без погодження із відповідачем, а тому, і тягар відповідальності має нести самостійно. Позивач має житло у м. Черкаси, де відсутні бойові дії, а також наявні всі можливості забезпечувати дитині всі необхідні інтереси, які будуть сприяти розвитку її особистості. Відповідач сплачує аліменти у розмірі 3500 грн. 00 коп. через органи ДВС. Тому 7000 грн. 00 коп. це достатні кошти для забезпечення потреб неповнолітньої дитини в м. Черкаси. Крім того, відповідач, крім сплати аліментів, додатково перераховує кошти на картковий рахунок своїм дітям, в тому числі, і повнолітній дочці. Сплачувати 500 Євро щомісячно аліменти він не має можливості. 07 червня 2024 року ухвалою суду вирішено звернутися із судовим дорученням про надання правової допомоги до компетентного суду або іншого компетентного органу Литовської Республіки, провадження у справі зупинено до надходження відповіді від іноземного суду на судове доручення. 07 березня 2025 року ухвалою суду поновлено провадження у справі, справу призначено до судового засідання. Адвокат Витріщак Тетяна Іванівна, яка діє в інтересах позивача, в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі та просила його задоволити. Також зазначила, що не заперечує проти того, якщо судом буде стягнуто аліменти в гривневому еквіваленті. Адвокат Кучеренко Наталія Вікторівна, яка діє в інтересах відповідача, в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги визнають частково. Відповідач згідний платити аліменти в розмірі 8000 грн. 00 коп. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Як встановлено в судовому засіданні, що 26 серпня 2021 року рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси по справі № 711/3517/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 червня 2021 року і продовжувати до досягнення дітьми повноліття. Якщо після досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на іншу дитину, аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припала на дитину, яка досягла повноліття. Як вбачається із матеріалів справи, на виконанні у Городищенського відділу ДВС служби у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебуває на виконанні Виконавчий лист № 711/351/21 виданий 16.12.2021 Придніпровським районним судом м. Черкаси про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дітей: дочки [PERSON] [INFO] , сина [PERSON] [INFO] , у розмірі 1/3 усіх доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04.06.2021 року. Рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. (Постанова про відкриття виконавчого провадження по ВП № 68779330 від 11.04.2022 року). В судовому засіданні встановлено, що доньці [PERSON] , [INFO] , вже виповнилося 18 років, тобто, вона досягла повноліття і стягнення аліментів на її утримання припинилося. Розмір аліментів та спосіб їх стягнення, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.. Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Також, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до Постанови пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. В судовому засіданні встановлено, що 06 грудня 2024 року ухвалою Клайпедського районного суду Литовської республіки зобов`язано Державну податкову інспекцію при Міністерстві фінансів Литовської Республіки надати суду наявні дані та відомості про нарахований та отриманий дохід [PERSON] (громадянина України), за період з 01 червня 2021 року до 20 грудня 2024 року (включно). 17 грудня 2024 року ухвалою Клайпедського районного суду Литовської республіки зобов`язано Державну податкову інспекцію при Міністерстві фінансів Литовської Республіки надати суду наявні дані та відомості про нарахований та отриманий дохід [PERSON] (громадянина України), [INFO] , особистий код: [NUMBER] , РНОКПП: [NUMBER] , за період з 01 червня 2021 року до 06 січня 2025 року (включно). Згідно листа Державної податкової інспекції Каунаського повіту, [PERSON] (особистий код [NUMBER] ) отримав наступний дохід: з 01.01.2021 року по 31.12.2021 року 24771,59 (22929,47) євро; з 01.01.2022 року по 31.12.2022 року 17544,14 (15576,56) євро; з 01.01.2023 року по 31.12.2023 року 28591,18 (26240,88) євро. Цим же листом Державна податкова інспекція Каунаського повіту повідомила, що дані про доходи [PERSON] за період з 01.01.2024 року до 18.12.2024 року не надані в зв`язку з тим, що треті особи мають надати інформацію про такі виплати до 15.02.2025 року. Довідкою про державне соціальне страхування, виданою Клайпедським відділом Державного фонду соціального забезпечення на запит від 16.12.2024 року підтверджено, що у період з 01.06.2021 року до 06.12.2024 року [PERSON] (особистий код [NUMBER] ) отримував дохід у Литовській Республіці. Зокрема, у 2024 звітному періоді був працевлаштований та отримував дохід у ЗАТ «Манвеста» та ЗАТ «Крадіс». У середньому щомісячний дохід [PERSON] складав 1300 євро. На думку суду вищезазначені відомості свідчать про майновий стан відповідача [PERSON] , оскільки зазначені відомості надані згідно з інформацією Державної податкової інспекції Каунаського повіту, а тому є офіційними відомостями про доходи відповідача. Позивач в своїй позовній заяві зазначає, що в зв`язку з введенням воєнного стану в Україні з 24 лютого 2022 року вона була змушена разом з сином [PERSON] виїхати за межі України, свій прихисток вони віднайшли на території Швейцарської Конфедерації, в зв`язку з чим зросли витрати на утримання неповнолітнього сина. На думку суду, розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно є не достатніми для нормального забезпечення утримання дитини. Відповідач є молодою, працездатною людиною, офіційно працює в Литовській Республіці. На думку суду відповідач в змозі сплачувати аліменти у більшому розмірі. Позивач в позовній заяві просить змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з відповідача 500 Євро щомісячно і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , повноліття. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) зазначено, що «гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Сторони, якими можуть бути як резиденти, так і нерезиденти - фізичні особи, які перебувають на території України, у разі укладення цивільно-правових угод, які виконуються на території України, можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. Відсутня заборона на укладення цивільних правочинів, предметом яких є іноземна валюта, крім використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави, за винятком оплати в іноземній валюті за товари, роботи, послуги, а також оплати праці, на тимчасово окупованій території України. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті». Адвокат Витріщак Тетяна Іванівна в судовому засіданні не заперечувала проти стягнення аліментів в гривневому еквіваленті. Таким чином, позовні вимоги про зміну та зміну розміру аліментів є обґрунтованими та підлягають до задоволення, проте, на думку суду, заявлений розмір аліментів є завищеним, та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в розмірі 12000 грн. 00 коп., щомісячно. Враховуючи вищевикладене,\~надані суду\~письмові докази\~та їх\~належна правова\~оцінка,\~суд дійшов\~висновку про\~наявність обґрунтованих\~підстав для\~зміни розміру\~аліментів,\~які стягуються\~з [PERSON] \~на користь\~ [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 червня 2021 року і продовжувати до досягнення дітьми повноліття, - на тверду грошову суму у розмірі 12000 грн. 00 коп., щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішення суду і до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня набрання законної сили рішення суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішення законної сили. Відносно позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до частини першої статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. У частині першій статті 59 Конституції України закріплено право кожного на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України таке право є гарантованою Конституцією України можливістю фізичної особи одержати юридичні (правові) послуги (абзац другий пункту 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000). Це право є одним із конституційних, невід`ємних прав людини і має загальний характер; реалізація права на правову допомогу не може залежати від статусу особи та характеру її правовідносин з іншими суб`єктами права; вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати; конституційне право кожного на правову допомогу за своєю суттю є гарантією реалізації, захисту та охорони інших прав і свобод людини і громадянина, і в цьому полягає його соціальна значимість (абзаци третій, четвертий, п`ятий підпункту 3.1, абзац перший підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009). Кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Для надання професійної правничої допомоги діє адвокатура. Забезпечення права на захист від кримінального обвинувачення та представництво в суді здійснюються адвокатом, за винятком випадків, установлених законом. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом (стаття 10 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 червня 2016 року). Пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність - це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Відповідності до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності). До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. (ч.ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України). Частиною 6 ст. 137 ЦПК України визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витратна оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до матеріалів справи, на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката під час розгляду даної справи, суду надано: Ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Витріщак Тетяною Іванівною на підставі договору про надання правової допомоги № б/н від 06 лютого 2024 року у Придніпровському районному суді м. Черкаси. Витяг з Договору «Про надання правничої допомоги» від 06 лютого 2024 року, укладеного між адвокатом Витріщак Тетяною Іванівною та [PERSON] . Відповідно до п. 3.1. Договору, за послугу представництво інтересів Клієнтки у місцевому загальному суді у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру аліментів, зміну способу стягнення аліментів Клієнтка сплачує Адвокатці винагороду в розмірі 15000 грн. 00 коп. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру аліментів, зміну способу стягнення аліментів станом на 19.04.2024 року, з якого вбачається, що відповідно до Договору про надання правничої допомоги від 06 лютого 2024 року сторони погодили, що за послугу представництво інтересів Клієнтки у місцевому загальному суді у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення розміру аліментів, зміну способу стягнення аліментів Клієнтка сплачує Адвокатці винагороду в розмірі 15000 грн. 00 коп. Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат позивача в цивільній справі про визначення розміру аліментів, зміну способу стягнення аліментів становить: аналіз фактичних обставин справи, аналіз судової практики 1000 грн. 00 коп.; складення та направлення адвокатських запитів 1000 грн. 00 коп.; складання позовної заяви 4500 грн. 00 коп.; складення клопотань про витребування доказів 2000 грн. 00 коп.; участь адвокатки у судових засіданнях у цивільній справі 6500 грн. 00 коп. Всього: 15000 грн. 00 коп. Квитанцію до прибуткового касового ордеру № 10/24, з якої вбачається, що адвокатом Витріщак Тетяною Іванівною прийнято від [PERSON] 8000 грн. 00 коп. Підстава: Договір про надання правничої допомоги від 06 лютого 2024 року. Квитанцію до прибуткового касового ордеру № 17/24, з якої вбачається, що адвокатом Витріщак Тетяною Іванівною прийнято від [PERSON] 7000 грн. 00 коп. Підстава: Договір про надання правничої допомоги від 06 лютого 2024 року. У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Суд враховує, що відповідачем [PERSON] не доведено неспівмірності витрат на правову допомогу та не заявлено клопотання про зменшення розміру судових витрат. Враховуючи викладене вище, оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують понесення витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15000 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. складеного між замовником [PERSON] та виконавцем ФОП [PERSON] , про те, що Виконавцем були проведені такі роботи (надані такі послуги): переклад з литовської мови на українську мову. Загальна вартість робіт (послуг) 21000 грн. 00 коп. Сторони претензій одна до одної не мають. А тому, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню витрати з перекладу в розмірі 21000 грн. 00 коп. Згідно положень ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави. На підставі вищевикладеного те

Outcome: approved