Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом до відповідачів в якому просив стягнути з [PERSON] \~та [PERSON] борг за спожитий природний газ за об`єктом нерухомості, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» суму основного боргу (заборгованості за споживчий природний газ) в розмірі 33968,61 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачами по об`єкту, що знаходиться за вищевказаною адресою в період з лютого 2021 по лютий 2025 включно спожито природний газ на загальну суму 67937,21 грн., вартість якого залишилася не оплаченою споживачами. Позивач, як суб`єкт ринку газу, з 01.11.2018 р. здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам які використовують його для власних потреб на підставі постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг № 880 від 04.07.2017 «Про видачу ліцензії з постачання природного газу …» на території України. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Позивач посилається у позові на постанову Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) №2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам», згідно якої договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання відповідно до ст.ст. 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Зазначено про Правила постачання природного газу, затверджені постановою НКРЕКП\~№2496\~від 30.09.2015\~року та ст.ст. 6, 7, 9 Закону України «Про житлово комунальні послуги» і позивач зобов`язаний постачати природний газ споживачам які використовують його для власних потреб, а споживачі зобов`язанні здійснювати оплату за отриманий природній газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву - приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою. Споживачем [PERSON] постачальнику була надана заява приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 10.02.2025. Споживачем [PERSON] постачальнику була надана згода співвласника на укладання Договору про постачання природного газу побутовим споживачам від 10.02.2025. Відповідно до розпорядження КМУ від 22.07.2020 № 917 ТОВ "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України" визначено постачальником «останньої надії». Відповідно до положення пункту 1 розділу VI Правил постачальник «останньої надії» здійснює постачання природного газу споживачам на умовах договору постачання природного газу, який укладається з урахуванням вимог цього розділу та має відповідати Типовому договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженому постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2501 (далі Типовий договір №2), який є публічним, а його умови однаковими для всіх споживачів. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» укладається з урахуванням вимог статтей 205, 633, 634, 641, 642 ЦК України шляхом публічної оферти постачальника «останньої надії» та її акцептування споживачем через факт споживання газу за відсутності іншого постачальника. Договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» не потребує двостороннього підписання. Таким чином, відповідачі приєдналися до договору постачання природного газу постачальником «останньої надії» (ТОВ «ГК «Нафтогаз України») шляхом акцептування договору із позивачем через факт споживання газу. Позивач зазначає, що виходячи з вищевикладеного, відсутність укладеного між постачальником та споживачами письмового договору на постачання природного газу не є підставою для відмови судом у задоволені позовних вимог. Таким чином, відповідно до норм чинного законодавства, споживачі зобов`язані оплатити житлово комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Визначення об`ємів (обсягів) споживання природного газу проводиться Оператором ГРМ (Кропивницькою філією ТОВ «Газорозподільні мережі України») згідно Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494. Для визначення фактичного об`єму споживання (розподілу) природного газу приймаються дані лічильника газу Оператора ГРМ. Об`єм (обсяг) спожитого відповідачами природного газу передається Оператором ГРМ в інформаційну платформу оператора газотранспортної системи (ТОВ «Оператор ГТС України») Iplatforma, та в подальшому імпортується постачальником білінгову систему «Газоліна» та використовується останнім для розрахунку вартості спожитого природного газу. Зазначено , що Витяг з білінгової системи «Газоліна» - «Фінансовий стан» у вигляді роздруківки по особовому рахунку відповідача [PERSON] додано до позову. Отже, постачальник проводить нарахування вартості спожитого споживачами природного газу виключно на підставі даних виключно на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого споживачами природного газу. В порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу [PERSON] було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ № 119/4.2.1-17859-2024/205715073 від 03.04.2024, яка залишилася незадоволеною. Заперечення щодо сплати боргу відповідачами не надано. Борг не сплачено. Позивачем в період з лютого 2021 по лютий 2025 (включно) було поставлено відповідачам природний газ на загальну суму 67937,21 грн., вартість якого не сплачена, про що свідчить виписка з особового рахунку фінансового стану. Оскільки споживачі не в повному обсязі сплачували нараховані суми за спожитий природний газ, це свідчить про неналежне виконання відповідачами своїх зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений договором строк. Ухвалою суду від 14.05.2025 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи здійснювати за правилами\~спрощеного позовного\~провадження без виклику\~учасників справи\~у відповідності\~до ч.\~5 ст. 279 ЦПК України. Розгляд справи здійснюється на підставі ст.\~279\~ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Згідно ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ознайомившись з позовною заявою, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 202 ЦК\~України,\~правочином є\~дія особи,\~спрямована на\~набуття,\~зміну або\~припинення цивільних\~прав та\~обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до\~п.2\~ч.1\~ст.\~208\~ЦК України,\~у письмовій\~формі належить\~вчиняти: правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Згідно з ст. 638 ЦК України ,\~договір є\~укладеним,\~якщо сторони\~досягли згоди\~з усіх\~істотних умов\~договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч.1 ст. 526, ч.1 ст. 527, ч.1 ст. 530 ЦК України:\~зобов`язання\~має виконуватися\~належним чином\~відповідно до\~умов договору\~та вимог\~цього Кодексу,\~інших актів\~цивільного законодавства,\~а за\~відсутності таких\~умов та\~вимог -\~відповідно до\~звичаїв ділового\~обороту або\~інших вимог,\~що звичайно\~ставляться;\~боржник зобов`язаний\~виконати свій\~обов`язок,\~а кредитор\~ прийняти\~виконання особисто,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом,\~не випливає\~із суті\~зобов`язання\~чи звичаїв\~ділового обороту;\~якщо у\~зобов`язанні\~встановлений строк\~(термін)\~його виконання,\~то воно\~підлягає виконанню\~у цей\~строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором, що передбачено ст. 901 ч. 1 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно із ст. 68 ЖК України, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги": індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до\~ч.1\~ст.\~9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги",\~споживач здійснює\~оплату за\~спожиті житлово-комунальні\~послуги щомісяця,\~якщо інший\~порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до\~ч.ч.\~1-2\~ст.\~12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач). Пунктами 1.1-1.3 Постанови Національної\~комісії,\~що здійснює\~державне регулювання\~у сферах\~енергетики та\~комунальних послуг\~"Про\~затвердження Типового\~договору постачання\~природного газу\~побутовим споживачам"\~N\~2500\~від 30.09.2015\~року визначено, що цей Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Договір) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила постачання), та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Цей Договір є договором приєднання, що укладається з урахуванням вимог статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на невизначений строк у порядку, передбаченому Правилами постачання. Фактом укладення цього Договору є включення Постачальником Споживача до свого Реєстру споживачів постачальника на інформаційній платформі оператора газотранспортної системи на підставі заяви-приєднання, поданої Споживачем в установленому законодавством порядку. Згідно ст.\~13\~ч.\~2\~Закону України\~"Про\~ринок природного\~газу" споживач\~зобов`язаний,\~зокрема: 1)\~укласти договір\~про постачання\~природного газу; 2)\~забезпечувати своєчасну\~та повну\~оплату вартості\~природного газу\~згідно з\~умовами договорів; 3)\~не допускати\~несанкціонованого відбору\~природного газу; 4)\~забезпечувати безперешкодний\~доступ уповноважених\~представників оператора\~газотранспортної системи,\~оператора газорозподільної\~системи до\~вузлів обліку\~природного газу\~та з\~метою встановлення\~вузлів обліку\~газу; 5) припиняти (обмежувати) споживання природного газу відповідно до вимог законодавства та умов договорів. Відповідно до абз. 3-4 п.2 розділу ІІІ "Порядок постачання природного газу побутовим споживачам "Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг N 2496 від 30.09.2015 року, передбачено, що за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Типовий договір постачання природного газу постачальником «останньої надії» є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу споживачу постачальником «останньої надії». Цей Договір\~є договором\~приєднання. При укладенні цього Договору зі споживачем ураховуються вимоги статей 205, 633, 634, 641, 642 ЦК\~України та\~укладення відбувається\~шляхом публічної\~оферти постачальника\~та її\~акцептування споживачем\~через факт\~споживання газу\~за відсутності\~іншого постачальника. Цей\~Договір вважається\~укладеним зі\~споживачем з\~дня,\~визначеного на\~інформаційній платформі\~оператора газотранспортної\~системи (далі\~-\~Оператор ГТС)\~днем початку\~постачання природного\~газу споживачу\~в Реєстрі\~споживачів постачальника «останньої надії» відповідно до\~Кодексу газотранспортної системи, відповідно до умов Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501. Відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг N 2496 від 30.09.2015 року, постачання природного\~газу споживачу\~здійснюється на\~підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. Постачання природного\~газу побутовим\~споживачам здійснюється\~за договором,\~який має\~відповідати типовому\~договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку. Вищевказаними Правилами\~передбачено,\~що заява-приєднання\~-\~письмова заява-приєднання\~споживача до\~умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, складена відповідно до вимог цих Правил. Пунктами 2.1-2.2 Типового договору постачання природного газу постачальником «останньої надії», затвердженого постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2501 передбачено, що за цим Договором Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. Обов`язковою умовою для постачання природного газу Споживачу є наявність у Споживача укладеного в установленому порядку з Оператором ГРМ договору розподілу природного газу або Оператором ГТС договору транспортування природного газу (для прямих споживачів). Пунктом 3.2 вищезазначеного Типового договору передбачено, що підстави для здійснення постачальником постачання природного газу споживачу визначені положеннями Правил постачання. Судом встановлено, що відповідачам належить вищевказаний будинок по частці кожному на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, яке видано 22.04.2016 року, зареєстроване в реєстрі за № 734. На підтвердження зазначеного позивачем до позову додано Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 367311336 від 26.02.2024. Відповідач [PERSON] акцептував Договір, підписавши заяву приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам від 10.02.2025 (копія якої наявна при матеріалах справи, а.с. 13), при цьому 10.02.2025 співвласником відповідачем [PERSON] надано згоду [PERSON] на укладення Договору про постачання природного газу побутовим споживачам з ТОВ «ГК «Нафтогаз України» (а.с. 14). Враховуючи надані позивачем докази судом встановлено, що вищевказаний об`єкт нерухомості належить відповідачам з 2016 року, проте заяву приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам підписано [PERSON] 10.02.2025, однак позивач просить стягнути заборгованість з відповідачів за період з лютого 2021 по лютий 2025, проте слід зазначити, що з лютого 2021 відповідачі фактично споживали природний газ чим акцептували Договір, що відображено у довідці «Фінансовий стан». Судом встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 25.07.2023 року вбачається, що 13.11.2015 року зареєстровано юридичну особу Товариство з обмежено відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України", код ЄДРПОУ 40121452, один з видів економічної діяльності - торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи (основний) . Крім того, з вищевказаної довідки «Фінансовий стан» вбачається, що остання видана по рахунку [NUMBER] на ім`я [PERSON] (адреса: [ADDRESS] ) вбачається, що відповідачем за період з лютого 2021 року по лютий 2025 року об`єм споживання газу за даними оператора ГРМ 8748,00 куб.м., до сплати зазначено 68602,51 грн., сплачено 0,00 грн., субсидія 0,00 грн., сальдо 67937,21 грн. Окрім того, у довідці, крім зазначеного обсягу спожитого газу, зазначено тарифи за вищевказаний період, що підтверджується копією вказаної довідки. Також, у довідці відображено суми оплат. Отже, розмір заборгованості за спожитий природний газ підтверджений сукупністю всіх вищевказаних доказів. Частини 1-4\~ст.\~12\~ЦПК України\~передбачають,\~що цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обов`язків,\~передбачених законом. Кожна\~сторона повинна\~довести обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачі акцептували Договір, підписавши заяву приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам та фактично споживаючи природний газ. Проаналізувавши у сукупності норми законодавства та матеріали справи, суд дійшов висновку, про наявність правовідносин між позивачем і відповідачами з кореспондуючими цим правовідносинам правами та обов`язками. Судом встановлено, що позивач здійснював надання житлово-комунальних послуг відповідачу (газопостачання), а відповідачі отримували і користувалися даними послугами. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Таким чином, зваживши у сукупності наведені вище докази, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази, що свідчать про наявність правових підстав для стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про задоволення позову. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача, а тому стягненню на користь позивача з відповідачів підлягають судові витрати, понесені позивачем та підтверджені наданими квитанціями в сумі 3028,00 грн. При складенні повного рішення, суд застосовує положення другого речення ч.5 ст. 268 ЦПК України та, зокрема, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05.09.2022 у справі 1519/2-5034/11.

Outcome: approved