Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи До Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням навчання про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням навчання до досягнення 23 років у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для відповідного віку. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що сторони перебували у шлюбі з 17.12.2005 до липня 2021, у шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Посилається на те, що позивач сплачував аліменти на утримання спільної доньки сторін до досягнення дитиною 18 років. На даний час [PERSON] навчається у закладі вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» на 1 курсі, заочна форма, ступеня вищої освіти «Бакалавр», термін навчання до 30.07.2028 року, стипендію не отримує, навчається за контрактом. Позивач посилається на тяжкий майновий стан, зазначає, що відповідач приховує своє місце роботи, добровільно надавати допомогу не хоче, разом з тим вказує, що майновий стан відповідача у справі дозволяє йому сплачувати аліменти на дитину, яка досягла 18 років та продовжує навчання. Відповідачем заяви по суті справи до суду не подано. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 22.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причину неявки не повідомив, заяви по суті справи не надав. Судом отримано рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення № 6630300004364 та № 0610249311394 АТ «Укрпошта» (Ф.119) із довідкою Ф.20 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», надіслані за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Зазначеними поштовими відправленнями відповідач повідомлявся про дату, час та місце проведення судових засідань відповідно до ст. 128 ЦПК України. Отже, відповідач в судове засідання на розгляд справи не з`явився, причини неявки не повідомив, заяву до суду про розгляд справи без його участі та відзив не надав. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно заяви, позивач не заперечував проти заочного розгляду даної справи. За таких обставин, суд дійшов висновку та постановив ухвалу від 17.09.2025 про проведення заочного розгляду цивільної справи. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.11.2006, [PERSON] народилась [INFO] , батьком дитини є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , актовий запис № 409 від 08.11.2006 вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Котовськ Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Відповідно до витягів з реєстру Подільської територіальної громади № 2022/000168974 від 26.07.2022 та № 2022/000160938 від 25.07.2022 позивач [PERSON] та дитини сторін [PERSON] , [INFO] , мають спільну зареєстровану адресу місця проживання: [ADDRESS] . Дочка сторін [PERSON] на даний час навчається у закладі вищої освіти «Відкритий міжнародний університет розвитку людини «Україна» на 1 курсі, заочна форма, ступеня вищої освіти «Бакалавр», термін навчання до 30.07.2028, стипендію не отримує, навчається за контрактом, що підтверджується довідкою зазначеного закладу освіти № 03.01.01/19-5973 від 11.10.2024 року. Рішенням Котовського міськрайонного суду від 21.04.2022 у справі № 505/2343/21, яке набуло законної сили 23.05.2022, ухвалено рішення про розірвання шлюбу, між сторонами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано 17.12.2005 у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Котовськ Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 378. Вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23.08.2023, справа № 505/3389/23, кримінальне провадження № 12023166180000307, [PERSON] , відповідача у цій справі, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, тобто у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 25215/2119-31/4 від 19.11.2024, наданим старшим державним виконавцем Подільського районного відділу Державної виконавчої служби у Подільському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Сітарчук О.О., заборгованість у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа у справі № 505/2344/21, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] щомісячних аліментів в розмірі 3 000 грн, за період липня 2021 року станом на 29.10.2024 складає 118 064 грн. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем та відповідачем є відносини, які пов`язані зі стягненням аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням навчання (сімейні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін, способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку. Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам Ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у цивільному процесі можливий за умови, що такі права, свободи чи інтереси справді порушені, а позивач використовує цивільне судочинство саме для такого захисту, а не з іншою метою. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача. Тож під час розгляду справи суд має з`ясувати чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором, чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права/інтересу позивача, чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права / інтересу у спірних правовідносинах. Проте, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, але є ефективним та не суперечить закону (а закон або договір зі свого боку не визначають іншого ефективного способу захисту), то порушені право чи інтерес позивача підлягають захисту обраним ним способом. Разом з тим, неправильно обраний спосіб захисту зумовлює прийняття рішення про відмову в задоволенні позову незалежно від інших встановлених судом обставин. Так, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України), обов`язок доказування покладається на сторони (ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК) і збирання доказів у цивільних справах за загальним правилом не є обов`язком суду (ч. 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ж ч. 3 вказаної статті, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до п. 20 постанови Пленума Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися, після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: - досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; - продовження ними навчання; - потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; - наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, судом встановлено обставину досягнення дочкою позивача віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження навчання позивачем. Разом з тим, позивачем не доведено належними та допустимими доказами потребу у матеріальній допомозі, наявність у батька (відповідача) можливості надавати таку допомогу. Зазначена позивачем обставина у позовній заяві, про спроможність батька сплачувати аліменти, не доведені у судовому засіданні, докази щодо наявності такої обставин позивачем не надано. Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли підтвердження в судовому засіданні, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Враховуючи викладене вище, суд вважає недоведеними доводи позивача про порушення прав чи інтересів позивача у спірних правовідносинах, які б підлягали судовому захисту, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Розподіл судових витрат Зважаючи на те, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору, судовий збір не сплачувався, судові витрати слід компенсувати за рахунок держави, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed