Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та судових витрат. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 27.07.2018 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] отримала від [PERSON] в борг грошові кошти, в сумі 82000 доларів США, зі сплатою 2% від суми позики, які зобов`язалась повернути до 27.07.2020. На підтвердження укладеного договору позики [PERSON] видала [PERSON] розписку. Відповідачка частково виконала зобов`язання, в сумі 13700 грн., які були зараховані позивачем як, щомісячні платежі за користування чужими коштами, за період з 27.07.2018 по 27.07.2020. Крім того, у додаткових поясненнях представник позивача вказав, що при здійсненні розрахунку суми заборгованості позивачем не було враховано сплату відповідачкою 13.06.2020 платежу на суму 1640 доларів США. Водночас, у повному обсязі свої зобов`язання відповідачка не виконала, в зв`язку з чим, просить стягнути з відповідачки суму основного боргу, в розмірі 82000 доларів США, проценти за договором позики 24460 доларів США та 20 процентів річних від простроченої суми, в розмірі 79464 доларів США, згідно ст.625 ЦК України, як вказано в розписці. Позивач та його представник адвокат Нижник Г.І. в судове засідання не з`явились, проте від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, при цьому представник позивача надав заяву, в якій просив не вирішувати питання щодо стягнення витрат на правову допомогу адвоката, оскільки на час розгляду справи, позивач не сплатив обумовлену суму винагороди адвоката. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, проте надала до суду заяву, у якій просила провести розгляд справи за її відсутності, при цьому зазначила, що не заперечує факту отримання грошових коштів від [PERSON] , вона частково погасила суму боргу, в розмірі 14900 доларів США і просила врахувати дану суму при винесенні рішення. Крім того, через важке фінансове становище, просила відстрочити виконання рішення суду. Дослідивши матеріали справи, заяви представника позивача, відповідачки, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 27.07.2018 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого [PERSON] отримала від [PERSON] в борг грошові кошти, в сумі 82000 доларів США, зі сплатою 2 % річних від суми позики, щомісячно до 27 числа, які зобов`язалась повернути до 27.07.2020. На підтвердження укладеного договору позики [PERSON] видала [PERSON] розписку. (а.с.7). Судом також встановлено, що відповідачка здійснила часткову сплату коштів за договором позики. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або диспозитивно безоплатним правочином. Згідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Таким чином, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не тільки факту укладення правочину, а й передання грошової суми. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду України 24 лютого 2016 року у справі №6-50цс16. Також, у постанові Верховного Суду від 31 березня 2023 року (справа № 191/2151/20) вказано, що за своєю суттю договір чи розписка про отримання у позику грошових коштів є документами, якими підтверджується як умови домовленості сторін та зміст зобов`язань, так і засвідчується отримання позичальником від позикодавця погодженої сторонами грошової суми. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Схожі за змістом правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Отже, судом було встановлено, що між позивачкою та відповідачем було укладено договір позики, який підтверджує передачу відповідних грошових коштів, в сумі 82000 доларів США позивачем відповідачці. Частиною першою статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За змістом частини першої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою\~статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. У частині першій\~статті 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що [PERSON] взяті на себе зобов`язання за договором позики від 27.07.2018 не виконала у повному обсязі, у зв`язку з чим залишилась непогашена сума позики, у розмірі 185924 доларів США, з яких: сума основного боргу становить 82000 доларів США, проценти за договором позики 24460 доларів США та 20 процентів річних від простроченої суми, в розмірі 79464 доларів США, згідно ст.625 ЦК України, як це узгоджено сторонами. Таким чином, суд дійшов висновку, що з відповідачки на користь позивача слід стягнути суму основного боргу в розмірі 82000 доларів США та проценти за договором позики 24460 доларів США. В той же час, вимога позовної заяви про стягнення з відповідачки 20 процентів річних від простроченої суми, в розмірі 79464 доларів США, згідно ст. 625 ЦК України, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. За вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас, згідно п.15 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності 04.07.2020, у разі прострочення позичальником у період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби COVID-19, або/та у тридцятиденний строк після дня завершення дії такого карантину виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від обов`язків сплатити на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку, штраф, пеню за таке прострочення. Згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). \~ \~ \~ \~Таким чином, з урахуванням наведених вище вимог Закону, позов підлягає частковому задоволенню. Заявлене відповідачкою клопотання про розстрочення виконання судового рішення, не заслуговує на увагу суду, адже таке суперечить приписам ст. 435 ЦПК України, оскільки вирішення судом питання про відстрочення, чи розстрочення виконання судового рішення, можливе лише після його ухвалення та набрання ним законної сили. Беручи до уваги, що позов задоволено частково, то в силу вимог ч.10 ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача пропорційно задоволеній частині вимог, тобто в розмірі 56,89 % від сплаченої суми судового збору. Також суд вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову, заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили, або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: partial