Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

23.07.2025 р. позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він з відповідачем мають спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] . Починаючи з січня 2019 року позивач та відповідач проживають окремо через припинення сімейних стосунків. Дочка проживає разом із позивачем і знаходиться на його утриманні та вихованні. Відповідач постійно погрожує забрати дитину від нього та добровільно визначити її місце проживання не бажає. У зв`язку із тим, що дитині краще буде проживати з позивачем, він просив задовольнити позов та визначити місце проживання дитини разом з ним та залишити доньку на його самостійному утриманні та вихованні (а.с.2-4). 30.07.2025 р., суд відкрив провадження у справі та з урахування обставин справи вирішив розглянути справу у порядку загального позовного провадження (а.с.23). 19.08.2025 р. до суду надійшов відзив від відповідача [PERSON] , у якому вона заперечувала проти позову, посилаючись на те, що у майбутньому вона планує, щоб дитина проживала разом з нею (а.с.33). 20.08.2025 р. суд закрив підготовче судове засідання. Сторони, під час підготовчого засідання будь-яких клопотань не заявляли та нових доказів не долучали (а.с.35). У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав, що у ньому викладені. Представник третьої особи заявила, що виходячи виключно з інтересів дитини вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] з батьком. Дослідивши подані сторонами докази, заслухавши пояснення учасників справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності із ч. 1 ст. 160 Сімейного кодексу України (далі СК України) місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що у кожній справі такого типу вирішальним чинником є врахування найкращих інтересів дитини (наприклад, рішення у справі «Ельсгольц проти Німеччини» від 13.07.2000 р. п. 48). У рішенні по справі «М.С. проти України» від 11.07.2017 р. Європейський суд з прав людини констатував порушення статті 8 Конвенції з прав людини та основоположних свобод при обставинах, коли на національному рівні було застосовано презумпцію на користь матері без вивчення і оцінки подальших обставин для забезпечення найкращих інтересів дитини. Таким чином суд розгляне цю справу лише виходячи з якнайкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є позивач і відповідач (а.с.8), які, судячи з пояснень позивача, які не заперечувались відповідачем, фактично припинили сімейні відносини та стали проживати окремо один від одного з січня 2019 року. \~ \~ \~ \~З досліджених у судовому засіданні довідок з місця проживання та ліцею слідує, що позивач проживає разом з дочкою [PERSON] у Бориспільському району Київської області у квартирі на території котеджного містечка і дочка навчається у 4-му класі Бориспільського ліцею (а.с.12-13). \~ \~ \~ \~Позивач займається підприємництвом і має стабільний дохід (а.с.16-17). \~ \~ \~ \~З довідки служби у справах дітей Глухівської міськради від 14.02.2022 р. слідує, що відповідач з сім`єю не проживає з початку 2019 року, спільного господарства не ведуть участі у вихованні дитини не приймає, а дитиною у повній мірі опікується батько (а.с.18). \~ \~ \~ \~З дослідженого у судовому засіданні висновку органу опіки і піклування слідує, що сторони не проживають спільно з січня 2019 року. З оголошенням евакуації на території м. Глухова від 03.09.2024 р., позивач разом з дитиною виїхали до Бориспільського району Київської області. З вересня 2024 року дитина перейшла навчатися до місцевої школи. Мати дитини з сім`єю тривалий час не проживає, дитину не відвідує, участі у вихованні не приймає. Під час індивідуальної бесіди сама дитина висловила бажання проживати із батьком, а матір вже давно не бачила. Служба у справах дітей вважає, що інтересам дитини буде відповідати, якщо вона буде проживати разом із батьком (а.с.14-15). \~ \~ \~ \~Відповідно до зазначеного вище висновку, складеного за результатами вивчення умов життя сторін, слідує, що дитина має комфортні умови проживання у квартирі позивача, до якого має більшу прихильність. Будь-яких відомостей про те, що дитина, проживаючи з батьком, має незадовільні умови проживання чи розвивається недобре, суду не надані. Відтак суд\~визнає,\~що позивач створив для дитини належні житлово-побутові умови, забезпечує харчування, навчання, медичний догляд та інші життєво необхідні потреби. Суд звертає увагу, що зараз дитині дев`ять років і якщо не визначити місце проживання дитини із позивачем, суд впевнений, що це порушить стабільність повсякденного життя дитини й відносини, що склалися. Отже, враховуючи стабільність повсякденного життя дитини, що склалася, її умови проживання, особисту прихильність дитини до позивача, подальшу можливість визначення способів участі у вихованні дитини, суд погоджується із висновком служби у справах дітей і вважає, що найкращі інтереси дитини на цей день потребують залишенню того становища, яке існує на даний час. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак у ситуації, що склалася, фактичне утримання дитини забезпечується виключно батьком. Тому суд вважає за необхідне визнати, що дитина перебуває на самостійному утриманні та вихованні батька, що відповідає як фактичним обставинам справи, так і найкращим інтересам дитини. Отже, суд доходить висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком та залишення її на самостійному утриманні та вихованні батька є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та у відповідності до статті 15 ЦК України, статті 161 СК України,

Outcome: approved