Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

За позовом позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість у розмірі 79794 гривні 94 копійки за кредитним договором №\~ 500729365 від 05 листопада 2022 року, обґрунтовуючи у позові свою позицію тим, що відповідно до укладеного договору від наведеної дати відповідачем отримано кредитні кошти. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором №\~500729365 від 05 листопада 2022 року і має прострочену заборгованість, яка станом на 24 лютого 2025 року становить 79794 гривні 94 копійки й складається з наступного: 47598 гривень 82 копійки заборгованість за тілом кредиту; 32196 гривень 12 копійок заборгованість за відсотками по кредиту. Представник позивача за довіреністю, адвокат Цимбал Вадим Ігорович, у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про час і місце судового засідання, подав до суду через систему «Електронний суд» заяву про необхідність розгляду справи за його відсутності, відсутність заперечень проти заочного розгляду справи (а. с. 49). Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, був повідомлений належним чином про дату, час і місце судового засідання через оголошення на веб-сайті Семенівського районного суду Чернігівської області, який входить до веб-порталу Судової влади (а. с. 64), відзиву не подав, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав, про причини неявки суд не сповістив. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, на підставі наявних у справі даних та доказів вважає, що позов підлягає задоволенню повністю через те, що між позивачем та відповідачем виникло зобов`язання, яке підтверджується даними копії кредитного договору (роздруківки на а.\~с. 8 13), згідно якого кредитодавець (позивач) зобов`язався надати грошові кошти (кредит) позичальникові (відповідачеві) у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідач не виконав умови вказаного договору, порушивши умови, на яких базуються договірні зобов`язання сторін (а. с. 9 на звороті), своєчасно не повернувши за договором кошти банку, внаслідок чого на підставі ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України позов слід задовольнити повністю на всю заявлену позивачем суму, яка у повному обсязі доводиться наданим позивачем розрахунком (роздруківка на а. с. 7). Оскільки позов підлягає повному задоволенню, відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд убачає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним при подачі позову судовий збір в розмірі 2422 гривні 40 копійок (роздруківка меморіального ордера на а. с. 1). Розглядаючи поставлене у позовній заяві питання представника позивача, адвоката Цимбала Вадима Ігоровича, яким підписано позовну заяву, про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6863 гривень 90 копійок, проаналізувавши надані на його обґрунтування документи, суд приходить до наступного. Суд погоджується, що відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Також суд відзначає, що у позовній заяві зроблені правильні посилання на ч. 1 ст. 131-2 Конституції України, за змістом якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура, а також на те, що відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Воднораз, суд наголошує, що право на компенсацію витрат не є безумовним і залежить від належного доведення факту понесення таких витрат та їх розміру відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України. Так, представником позивача надано Договір про надання послуг № 1006 від 28.01.2025, укладений між позивачем, акціонерним товариством «СЕНС БАНК», та Адвокатським об`єднанням «СмартЛекс» (роздруківка електронного примірника на а. с. 36 39; при цьому, суд зауважує, що наданий екземпляр цього Договору є неповним, позаяк містить прогалини тексту від пункту 3.4. по пункт 6.6. і що там наведено суду невідомо), довіреність на представництво інтересів позивача адвокатом Цимбалом Вадимом Ігоровичем (роздруківка з електронного файлу на паперовому носії на а. с. 40), копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, видане на Цимбала Вадима Ігоровича (роздруківка електронного примірника на а. с. 41). Однак, при наявних у справі даних та доказах, суд встановив наступні критичні недоліки в доказовій базі щодо розміру та підстав понесення витрат на професійну правничу допомогу. Зокрема, згідно з п. 3.3.2 та п. 3.3.3 наданого Договору № 1006 від 28.01.2025 року, Виконавець (Адвокатське об`єднання «СмартЛекс») зобов`язаний надавати Замовнику (акціонерному товариству «СЕНС БАНК») підписані Акти прийому-передачі наданих послуг згідно форми Додатку № 5 до Договору (до речі зразок додатку Додатку № 5 до Договору, який має становити його невід`ємну частину, суду не надано). До цього ж пункт 3.3.4 Договору прямо вказує на те, що підписаний Сторонами Акт прийому-передачі наданих послуг є підставою для проведення розрахунків за надані Послуги. Втім, представником позивача, адвокатом Цимбалом Вадимом Ігоровичем, до суду не надано жодного Акта прийому-передачі наданих послуг. В той же час, з даних позовної заяви убачається невідповідність заявленого розрахунку умовам Договору № 1006 від 28.01.2025 року. Представник позивача заявляє розрахунок: 375,00 грн + 225,00 грн + 79794,94 грн ? 7,85% = 6863,90 грн. Однак, згідно з п. 3.3.1 Договору № 1006 для розрахунку комісійної винагороди Замовник повинен надати Виконавцю Звіт про результати погашеної Заборгованості Боржників згідно з формою Додатку № 4. Такого звіту суду не надано. Більш того, не надано достатніх доказів, що сума 79794 гривень 94 копійки дійсно стягується з боржника на користь позивача саме завдяки діям виключно адвоката, а не в результаті допомоги інших осіб. За матеріалами даної справи також спостерігається відсутність платіжних документів в ключі підтвердження витрат на означену правничу допомогу. Відповідно до п. 3.3.5 Договору № 1006 \~ \~ \~ \~винагорода виплачується у національній грошовій одиниці України шляхом безготівкового перерахування Замовником на поточний рахунок Виконавця, вказаний в Договорі, протягом 10 (десяти) календарних днів від дати підписання Сторонами Акту прийому-передачі наданих послуг та на підставі наданого Виконавцем рахунку. Рахунок вручається уповноваженому представнику Замовника під розпис в паперовому вигляді або надсилається Замовнику в електронному вигляді через сервіс електронного документообігу. Проте, представником позивача не надано доказів, якими можуть бути: рахунки-фактури на оплату послуг; платіжні доручення/інструкції про перерахування коштів; банківські виписки про рух коштів; меморіальні ордери тощо. Крізь призму викладеного також видно, що представником позивача, адвокатом Цимбалом Вадимом Ігоровичем, у позовній заяві допущене некоректне застосування судової практики. Представник позивача посилається на постанови Верховного Суду від 20.11.2018 року у справі № 910/23210/17 та від 13.08.2019 року у справі № 908/1654/18, зауважуючи, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Однак, суд зазначає, що такі правові позиції Верховного Суду застосовуються виключно у випадках, коли сторона надала повний комплект доказів понесення витрат. У даній же справі суд не зменшує розмір гонорару, а констатує повну відсутність належних та достатніх доказів його нарахування та сплати. Відтак подальші посилання представника позивача на постанови Верховного Суду від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19, від 03.02.2021 у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 у справі № 753/1203/18, від 14.09.2022 у справі № 295/190/20 щодо можливості стягнення витрат незалежно від їх фактичної сплати також є некоректними. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Проте, наданий Договір № 1006 від 28.01.2025 як єдиний документ, що безпосередньо стосується правничої допомоги, до того ж, як зазначалося вище, ще й не в повному форматі, свідчить лише про вступ його сторін у правовідносини, але не підтверджує: факт надання послуг у конкретній справі; конкретний обсяг виконаних робіт; розмір фактично наданих послуг; факт сплати або виникнення обов`язку сплати винагороди. Верховний Суд у своїй усталеній практиці зазначав, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16). Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги, документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку, а також детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Воднораз відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що представником позивача не виконано вимог процесуального закону щодо документального підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі. Неприсутність належних доказів обсягу виконаної адвокатом роботи та її вартості унеможливлює встановлення судом фактичного розміру понесених таких витрат та їх обґрунтованості. З урахуванням наведеного, суд не знаходить підстав для стягнення з відповідача заявленої за позовом грошової компенсації витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6863 гривні 90 копійок через відсутність належного документального підтвердження їх понесення.

Outcome: approved