Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з даним позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) з моменту подачі позову до суду і до досягнення дочкою повноліття. Свої вимоги обгрунтовує тим, що від укладеного між сторонами 13.07.2012р. шлюбу в них мається спільна малолітня дочка [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюб між подружжям не розірвано, але починаючи з 05 липня 2025 року їх шлюбні стосунки фактично припинені, вона з дочкою проживають окремо. Самостійно вона не вспромозі забезпечити належний рівень життя, необхідний для повноцінного розвитку дитини. Однак відповідач, будучи здоровим і працездатним, отримуючи дохід та маючи транспортний засіб, матеріальну допомогу на утримання дочки в необхідному обсязі не надає, сплачуючи кошти на свій розсуд у розмірі, що є значно нижчим, ніж визначений чинним законодавством. У зв`язку з цим, вона й змушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка була належним чином та своєчасно повідомлена про дату, час і місце розгляду справи за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (ч.6-8 ст.128 ЦПК України), а також додатково за вказаною у заяві адресою електронної пошти, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа, але своїм правом на участь у судовому засіданні не скористалась, про причини неприбуття не повідомила, засобами поштового зв`язку надіслала заяву від 19.08.2025р., у якій просить розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує і наполягає на їх задоволенні. Відповідач відзиву на позов не подав, у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі й не заперечував проти їх задоволення. Пояснив, що отримує доход від щомісячного грошового забезпечення як військовослужбовця в сумі близько 21000 грн та певні кошти від здачі в оренду двох земельних паїв. Тому стягнення з нього аліментів на дитину в запропонованому позивачкою розмірі не буде для нього занадто обтяжливим. Неприбуття в судове засідання належним чином сповіщеної позивачки в даному випадку у відповідності до положень ст.223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку. За змістом положень ст.141, 180 СК України обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, належний рівень матеріального забезпечення дитини покладається на обох батьків. У ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» гарантовано, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно з «Конвенцією про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ч.1 ст.182 СК України. Крім того, згідно з ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини; мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. У судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач з 13 липня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано за рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 01 вересня 2025 року, проте воно ще не набрало законної сили (справа №730/1114/25). Від даного шлюбу сторони є батьками малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка згідно довідки Анисівського старостинського округу Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області №264 від 06.08.2025р. проживає з матір`ю без реєстрації в [ADDRESS] . Позивачка ніяких відомостей про джерела своїх доходів та стан здоров`я не надала, своїм правом на участь у судовому засіданні та подання додаткових доказів не скористалась. Відповідач у судовому засіданні повідомив про отримання доходу, достатнього для сплати ним аліментів на утримання дочки в запропонованому позивачкою розмірі. Одночасно суд переконався, що таке визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує прав, свобод чи законних інтересів інших осіб (ч.4 ст.206 ЦПК України). Також суд зважує на ту обставину, що положення СК України надають винятково одержувачу аліментів право вибору способу їх стягнення. Позивачка в заяві клопоче про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини саме в частці від доходу, що є її диспозитивним правом і суд не вправі самостійно змінювати обраний нею спосіб. При цьому, запропонований позивачкою до стягнення розмір аліментів знаходиться у межах вимог наказного провадження. Таким чином, зважаючи на ці обставини, неподання відповідачем відзиву на позов та його визнання в судовому засіданні, з огляду на вищевказані вимоги законодавства, виходячи з положень ст.181-184 СК України, суд вважає за можливе вимоги позивачки задовольнити й стягувати з [PERSON] на ім`я [PERSON] на утримання їх дочки [PERSON] щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше встановленого чинним законодавством мінімального розміру на дитину відповідного віку, що буде відповідати найкращим інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, вищезазначені аліменти слід стягувати з відповідача на ім`я позивачки на утримання їх малолітньої дочки [PERSON] з 22 липня 2025 року (дата подання позову згідно поштового штемпеля на конверті). Зважаючи на звільнення позивачки від сплати судового збору при подачі позовної заяви в даній категорії справ (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»), у відповідності до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню 1211,20 грн судового збору. Водночас вимога п.3 прохальної частини позову [PERSON] про стягнення з [PERSON] витрат за надання правової допомоги в розмірі 5000 грн є необгрунтованою і не підлягає задоволенню, оскільки позивачкою всупереч положенням ст.12, 81, 137 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження надання їй такої правової допомоги, обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. На підставі викладеного,

Outcome: approved