Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

28.10.2024 позивач [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Полтави із позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить: - визначити, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5310136700:16:003:0208, загальною площею 886 кв.м. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , становить 11/50, припинивши її право спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2024 справа розподілена судді Грошовій Н.М. Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 26.11.2024 позовна заява прийнята до розгляду, відкрите провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, призначене у справі підготовче судове засідання. 26.12.2024 до суду надійшли відзиви на позовну заяву від відповідачки [PERSON] та відповідачки [PERSON] , у яких відповідачки визнали позовні вимоги та не заперечували проти їх задоволення. Ухвалою суду від 29.01.2025 закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті. На підставі\~Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26\~лютого 2025\~року №\~4273-IX,\~з 25.04.2025\~змінене найменування\~Ленінського районного суду міста Полтави на Подільський районний суд міста Полтави. 14.05.2025 від представника позивачки адвоката Черчик Т.В. до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої позивачка просить: - визначити, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку кадастровий номер 5310136700:16:003:0208, загальною площею 886 кв.м. з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] , становить 11/25, припинивши її право спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку. Ухвалою Подільського районного суду м. Полтави від 06.06.2025 постановлено рішення повернутися на стадію підготовчого провадження, прийняти до розгляду заяву від 14.05.2025 про збільшення позовних вимог. У зв`язку з достроковим закінченням відрядження судді Грошової Н.М. до Подільського районного суду м. Полтави, на підставі розпорядження керівника апарату від 17.07.2025 № 198 проведений повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями. На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.07.2025, справа передана головуючому судді Ткачуку Ю.А. Ухвалою суду від 18.07.2025 справа прийнята до провадження судді Ткачука Ю.А., призначене підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 12.09.2025 відмовлено у прийнятті зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Сидоренко Ю.Ю., про визначення частки майна, що перебуває у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивачка та її представниця адвокат Черчик Т.В. в підготовче судове засідання не з`явились. 28.07.2025 від представниці позивачки до суду надійшла заява, у якій представниця позивачки просила провести підготовче засідання без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. 28.07.2025 до суду надійшов відзив відповідачки [PERSON] у якому відповідачка [PERSON] щодо визначення розміру частки [PERSON] в розмірі 11/25 не заперечувала, просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала та не заперечувала проти їх задоволення. 28.07.2025 надійшов відзив відповідачки [PERSON] у якому відповідачка повністю визнала заявлені вимоги і не заперечувала проти їх задоволення. Просила розглядати справу без її участі. У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Відповідно до приписів частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього ЦПК України. Згідно ч. 1\~статті 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина четверта статті 206\~ЦПК України). Враховуючи, що відповідачі визнали позов, суд з огляду на приписи частини другої\~статті 200 ЦПК України вважає\~за можливе провести розгляд справи та ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Буленко М.М. 14.08.2001, зареєстрованого в реєстрі за № 1487, [PERSON] та [PERSON] придбали в рівних частках 11/25 частин жилого будинку з частиною надвірних будівель, розташованого на земельній ділянці площею 837 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно з даними реєстраційного напису на правовстановлювальному документі, зазначена в договорі купівлі- продажу 11/25 частина жилого будинку зареєстрована Полтавським бюро технічної інвентаризації на праві власності за [PERSON] , [PERSON] 15.08.2001 за реєстровим № 172 (а.с. 9-10). Відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дробітько В.В. 03.07.2024, зареєстрованого в реєстрі за № 680, [PERSON] подарувала [PERSON] 11/50 часток житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташованого на приватизованій земельній ділянці загальною площею 886 кв.м., кадастровий номер 5310136700:16:003:0208, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.11-12). Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно індексний номер 12052875 від 01.11.2013 та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 12053384 від 01.11.2013, земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 5310136700:16:003:0208, з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 886 кв.м. належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.18-20). [PERSON] померла [INFO] , спадкоємицею її майна є її донька [PERSON] (копія свідоцтва про право на спадщину за законом а.с.15). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав від 03.07.2024, індексний номер 385379088, зареєстроване право спільної власності [PERSON] на 11/50 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , розташованого на приватизованій земельній ділянці загальною площею 886 кв.м., кадастровий номер 5310136700:16:003:0208, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.13-14). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 14.03.2025 № 417823695, за [PERSON] 28.12.2016 зареєстроване право власності на 11/50 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу № 1487 від 14.08.2001, а також 03.07.2024 зареєстроване право власності на 11/50 часток вказаного будинку на підставі договору дарування № 680 від 03.07.2024. Житловий будинок розташований на земельній ділянці кадастровий номер 5310136700:16:003:0208, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площа: 886 кв.м. Також вказана інформація містить дані щодо зареєстрованого права спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.110-111). Отже, судом встановлено, що позивачці належить 11/25 часток (11/50 +11/50) у праві спільної сумісної власності на житловий будинок, за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці за вказаною адресою, кадастровий номер 5310136700:16:003:0208, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площа: 886 кв.м. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. За змістом ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на об`єкт нерухомого майна (житловий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, право власності на який зареєстровано у визначеному законом порядку, або частку у праві спільної власності на такий об`єкт, одночасно переходить право власності (частка у праві спільної власності) або право користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об`єкт, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта, у порядку та на умовах, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Відповідно до ст. 89 Земельного кодексу України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки співвласників жилого будинку.\~\~Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до правової позиції, сформованої Верховним судом України у постанові №6-2с15 від 11.02.2015 року, при відсутності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки при переході права власності на об`єкт нерухомості слід застосовувати положення ч.4 ст.120 3К України з огляду на таке. Аналіз змісту норм ст.120 ЗК України в їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принципи цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ч.4 ст.120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. При цьому при застосуванні положень ст. 120 ЗК України у поєднанні з нормою ст.125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Таким чином, у зв`язку з визнанням за сторонами права власності на відповідні частки у житловому будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який розташований на спірній земельній ділянці, до них переходить право власності на земельну ділянку, на якій розташовані вказані об`єкти нерухомості у частках, що пропорційні їх частці у будинковолодінні. За нормою ст.87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку, виникає, зокрема, при придбанні у власність земельної ділянки двома чи більше особами за цивільно - правовими угодами, при прийнятті спадщини або за рішенням суду. Такого висновку щодо застосування зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47 цс20). Оскільки до позивачки на підставі цивільно-правових договорів перейшло право власності на 11/25 часток у житловому будинку з належними до нього господарськими будівлями і спорудами, який розташований на спірній земельній ділянці, відповідно до неї перейшло й право власності на земельну ділянку, на якій розташовані вказані об`єкти нерухомості у частці, що пропорційна її частці у будинковолодінні, а саме: 11/25 часток. Отже, враховуючи, визнання позову відповідачами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved