Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси 08.07.2025 року надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дітей. В обґрунтування позову зазначено, що 15.04.2006 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб. За час перебування у шлюбі у подружжя народилися спільні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Оскільки з вересня 2024 року позивач з відповідачем не проживає разом, їх спільні діти проживають із [PERSON] та знаходяться на її повному утримані. [PERSON] не може працювати, так як доглядає за малолітньою дитиною, [PERSON] , [INFO] , іншого джерела доходу, окрім соціальних виплат по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, [PERSON] не має. [PERSON] не в змозі самостійно утримувати їх з відповідачем спільних дітей та повністю забезпечити необхідні витрати. Позивачка вважає доцільним стягувати з відповідача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій у розмірі 16\~000 грн. до повноліття [PERSON] , а потім 15\~000 грн. на [PERSON] . Крім того просить стягнути додаткові витрати у зв`язку з лікуванням на [PERSON] у розмірі 400 грн щомісячно та 3\~000 грн. кожні 6 місяців до повноліття дитини. Матеріали позову суддя отримала 09.07.2025 року. Відповідно до Єдиного державного\~демографічного реєстру,\~відповідь № 1555502\~від 09.07.2025\~року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 03.05.2018 року за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до Єдиного державного демографічного реєстру, відповідь № 1555511 від 09.07.2025 року, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 03.05.2018 року за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 14.07.2025 року по справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання на 25.08.2025 року. До суду 11.08.2025 року від представника [PERSON] - адвоката Жмурко С.Л. надійшов відзив, згідно якого просила задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на двох дітей в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходу/заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а з 22.10.2026 року 1/4 частину від всіх видів доходу/заробітку на утримання [PERSON] , [INFO] , але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. У додаткових витратах відмовити у зв`язку з недоведеністю. До суду 12.08.2025 року від представника [PERSON] - адвоката Жмурко С.Л. надійшло клопотання про долучення доказів. У судове засідання 25.08.2025 року з`явився представник [PERSON] адвокат Воронков В.О. У зв`язку з першою неявкою представника відповідача розгляд справи відкладено на 09.09.2025 року. У зв`язку з оголошенням повітряної тривоги у м. Одесі та Одеській області розгляд справи, призначений на 09.09.2025 року, відкладено на 17.09.2025 року. У судове засідання 17.09.2025 року з`явився представник [PERSON] адвокат Воронков В.О., пояснив, що у сторін від шлюбу ж дві доньки, просить позов задовольнити у повному обсязі, у відповідача є стабільний дохід. Молодшій дитині потрібне ортопедичне взуття та ліки проти алергії, а тому також просить стягнути додаткові витрати на її утримання. [PERSON] у судове засідання не з`явився, 15.09.2025 року надав заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав в частині стягнення аліментів в частці від доходів. Дослідивши матеріали справи, вислухавши сторін, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 15.04.2006 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції, про що складений відповідний актовий запис № 335, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 5) Під час шлюбу у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 1018 (а.с. 6), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , актовий запис № 4590 (а.с. 7). Сторонами не заперечується, що діти проживають з матір`ю та знаходиться на її утриманні. Позивачка посилається в позові на ті обставини, що самостійно не в змозі в достатньому обсязі забезпечити дітям належний рівень життя, необхідний їм для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, а тому звернулася до суду з позовом щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей та додаткових витрат, оскільки відповідач є працездатною особою. Щодо наявності доходу відповідача: суд встановлено, що у період січня 2024 року по червень 2025 року, то згідно Довідки про доходи від 01.08.2025 , [PERSON] працює у ГУ НП в Одеській області, отримує доходи заробітну плату, загальна сума доходу 792\~105,51 грн.(а.с.61). Таким чином має постійний дохід. Суд бере до уваги відзив відповідача (а.с. 45-47), за яким відповідач згоден на стягнення аліментів на обох дітей в розмір 1/3 частини від усіх видів доходів, та часткове визнання позову. Кожна дитина має як базові потреби, так і може мати окремі потреби, які можуть бути зумовлені станом її здоров`я, видом навчання, позашкільного дозвілля (яке, до речі, обирають і батьки також) тощо. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 81СК України перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затверджується Кабінетом Міністрів України. Аналіз положень СК України, зокрема положень статті 81, частини третьої статті 181, частини другої статті 182, статті 183 СК України, свідчить про те, що законодавець ототожнює поняття "заробітку" та "доходу", передбачаючи можливість стягнення на користь дитини мінімального рекомендованого розміру аліментів з обох джерел отримання грошових коштів. Аналогічна ситуація відображена і в положеннях ЦК України, який також ототожнює поняття "заробітку" та "доходу", зокрема у відносинах щодо відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. Таким чином, законодавець гарантував можливість захисту прав та фактичного задоволення інтересів найменш захищених категорій осіб. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У ст. 8\~Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 7 ст. 7\~СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада\~1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею ст. 51 Конституції України гарантовано, а ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного й соціального розвитку Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці\~від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» встановлено з 1 січня 2025 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривень. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок обох батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. При цьому, суд виходить із першочергового та ключового питання захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина має тоді, коли утримується обома батьками та отримує надійне стабільне матеріальне утримання як збоку матері, так і збоку батька для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Так, якщо платник аліментів має постійний і стабільний дохід, суд призначає його сплату у частці від доходу.\~Розмір частки залежить від кількості дітей (наприклад, 1/4 на одну дитину, 1/3 на двох, 1/2 на трьох і більше), але не може бути меншим за 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.\~Суд також враховує матеріальне становище платника та дитини, наявність інших дітей та інші істотні обставини.\~ Враховуючи те, що відповідач має постійний і стабільний дохід, суд вбачає можливим стягнути аліменти у вказаній позивачкою твердій грошовій сумі. Оскільки представник відповідача визнав, що така сума майже відповідає 1/3 частки від його доходів. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Тлумачення частини першої статті 182 та частини п`ятої статті 183 СК України свідчить, що обмеження щодо розміру аліментів, передбачене частиною п`ятою статті 183 СК України встановлено виключно для справ, що розглядаються у порядку наказного провадження, яке призначене для стягнення грошових сум незначного розміру. Постанова ВС від 16 червня 2021 року у справі № 308/9827/19 (провадження № 61-3155св21) Враховуючи викладене,\~оцінивши належні\~докази, з урахуванням частково визнання позову відповідачем,

Outcome: partial