Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

В провадженні судді Березівського районного суду Одеської області [PERSON] перебувала на розгляді цивільна справа №494/1697/22 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення страхового відшкодування. Відповідно до розпорядження №230 від 24.10.2023 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ вбачається, що вказана справа підлягає повторному розподілу між суддями у зв`язку з відставкою судді [PERSON] . На підставі викладеного 24.10.2023 року канцелярією суду проведено повторний автоматизований розподіл даної судової справи та визначено суддю Березівського районного суду Одеської області Римар І.А. Ухвалою суду від 27.10.2023 року справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання. У своїй позовній заяві позивач посилається на те, що 19.02.2020 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки ВАЗ р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок вказаної ДТП пасажир автомобіля [PERSON] , [INFO] від отриманих тілесних ушкоджень помер. 19.02.2020 року за фактом вказаної ДТП внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12020160000000120 за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України. 12.06.2020 року досудове розслідування закінчено та обвинувальний акт відносно [PERSON] направлено до суду для розгляду. Позивач зазначила, що являється матір`ю загиблого [PERSON] , тому у зв`язку зі смертю останнього їй спричинено значну та непоправну шкоду, що виразилась у заподіянні моральної шкоди та втраті годувальника. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія автомобіля марки ВАЗ р.н. [NUMBER] була застрахована у Акціонерному товаристві «Страхова компанія «Країна», поліс № АО1170017 за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який діяв на момент настання ДТП. Шкоду позивачу завдано внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, тому відповідальність за заподіяну шкоду настала у володільця джерела підвищеної небезпеки незалежно від наявності вини. Станом на дату подання позову відповідач не виконав свого обов`язку та не вчинив відшкодування шкоди матері загиблого у досудовому порядку. 21.08.2020 року представник позивача на адресу відповідача надсилав заяву про виплату грошового відшкодування, моральної шкоди та виплати належної матері загиблого. Матеріалами кримінального провадження встановлено, що шкоду потерпілому [PERSON] завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. Відповідач безпідставно не виплатив страхове відшкодування матері загиблого у ДТП. Обов`язок страховика відшкодувати заподіяну [PERSON] шкоду не залежить від результатів розгляду кримінальної справи у зв`язку з тим, у володільця джерела підвищеної небезпеки настає безвинна відповідальність за шкоду, заподіяну при експлуатації наземного транспортного засобу. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «СК «Країна» на свою користь страхове відшкодування заподіяної моральної шкоди у розмірі 56676.00 грн. та страхове відшкодування у зв`язку зі смертю потерпілого у розмірі 143324.00 грн. 31.03.2023 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому вказав, що не погоджується з обставинами та правовими підставами позову. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу була застрахована згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО/1170017 в АТ «СК «Країна». 26.08.2020 року отримано повідомлення про ДТП та дві заяви на виплату страхового відшкодування. 30.09.2022 року АТ «СК «Країна» направлено представнику позивача лист про надання додаткових документів, необхідних для прийняття рішення про здійснення чи відмову у здійсненні страхового відшкодування, також повідомлено щодо призупинення строку для прийняття страховиком рішення. Страховик, за змістом чинного законодавства, не відшкодовує шкоду, а здійснює виплату страхового відшкодування. Представник відповідача вказав, що страховик не має правових підстав для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та його виплати до дати, коли стане відомо про набрання рішенням в кримінальній справі законної сили, тому вважає, що права та законні інтереси позивача жодним чином не порушено, рішення суду в кримінальній справі за фактом дорожньо-транспортної пригоди є обов`язковим. Представник відповідача вважає безпідставним стягнення шкоди, заподіяної смертю годувальника, так як позивачем не надано документи, що підтверджують розмір пенсії, наданої утриманцю внаслідок втрати годувальника, не надано доказів, які б підтверджували перебування [PERSON] на утриманні потерпілого, її доходи за попередній календарний рік, розмір пенсії, наданої внаслідок втрати годувальника. Зважаючи на вищевказане представник відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі (а.с.67-71 том 1). 04.05.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, вказала, що вважає доводи, викладені у відзиві на позов представником відповідача, необґрунтованими та безпідставними. Зазначила, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела, тому сам факт наявності незавершеного кримінального провадження по факту ДТП та відсутності доказів вини особи, яка керувала транспортним засобом не свідчить про передчасність вимог позивача. Страховику надано всі наявні документи, оскільки цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу була застрахована у відповідача у встановленому законом порядку, тому у зв`язку з настанням страхового випадку, обов`язок відшкодувати шкоду у зв`язку зі смертю потерпілого лежить на АТ «СК «Країна». Звернувшись з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та заявами про виплату грошового відшкодування, [PERSON] надала можливість відповідачу самостійно здійснити розслідування страхового випадку, відсутність вироку суду відносно [PERSON] не звільняє відповідача від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. У загиблого [PERSON] з близьких родичів залишилась лише непрацездатна матір, з якою він проживав та утримував її, тому позивач має право на отримання страхового відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого. Просила позов задовольнити у повному обсязі (а.с.94-98 том 1). 18.05.2023 року на адресу суду надійшли заперечення (на відповідь на відзив) в якому просять відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав зазначених у ньому (а.с.101-102 т.І) Ухвалою суду від 15.04.2024 року витребувано від Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області належним чином оформлену довідку форми ОК-5 відносно [PERSON] , [INFO] . Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року в Україні введено воєнний стан, який продовжено до 05.11.2025 року. Ухвалою суду від 18.12.2024 року провадження по справі зупинено до набрання законної сили рішення суду по справі №494/632/20. Ухвалою суду від 10.04.2025 року відновлено провадження по справі та призначено до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні 22.09.2025 року позов підтримав у повному обсязі та наполягав на його задоволенні. \~ \~ \~ \~Представник відповідача у судовому засіданні 22.09.2025 року з позовом не погодився, просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Заслухавши учасників по справі, дослідивши матеріали справи, вивчивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно із\~ст.\~2\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК України), завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 76-77 ЦПК України). Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6\~статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із\~ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 19.02.2020 року о 16:14 год. на автодорозі С-160614 Вікторівка-Гуляївка-Лисенкове між с. Вікторівка та Мар`янівка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія [PERSON] , який керував автомобілем ВАЗ 2101 д.н.з. [NUMBER] , внаслідок якої загинув [PERSON] , про що свідчить довідка про дорожньо-транспортну пригоду №3020083657088523 від 21.08.2020 року (а.с.17-18 том1). Свідоцтвом про смерті серії [NUMBER] виданим 26.02.2020 року підтверджується, що [INFO] помер [PERSON] (а.с.20). Згідно довідки про причину смерті від [INFO] [PERSON] помер внаслідок травматичного субарахноїдального крововиливу (а.с.21). Станом на дату настання дорожньо-транспортної пригоди, а саме 19.02.2020 року транспортний засіб марки ВАЗ 2101 державний знак [NUMBER] був застрахований в АТ «СК «Країна» (а.с.19). На момент смерті [PERSON] до кола осіб першого ступеня споріднення по відношенню до загиблого відноситься його мати [PERSON] , про що свідчить інформація про коло осіб першого ступеня споріднення по відношенню до загиблого від 12.08.2020 р. (а.с.22). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 28.02.2020 року матір`ю [PERSON] є [PERSON] , а батьком [PERSON] (а.с.23-24). Свідоцтвом про смерть від 18.04.2003 року серії [NUMBER] підтверджується, що батько [PERSON] , [PERSON] помер (а.с.25). Згідно довідки виданої ГУ пенсійного фонду України в Одеській області від 26.08.2020 року вбачається, що позивач являється пенсіонером та отримує пенсію (а.с.31). [PERSON] перебувала на утриманні свого сина [PERSON] , який надавав їй матеріальну допомогу, оскільки її дохід бу менший, ніж необхідні витрати, про що свідчить акт про засвідчення факту перебування на утриманні, посвідчений секретарем Березівської міської ради 09.09.2020 року (а.с.33). Позивач 20.08.2020 року зверталась до ПАТ «СК «Країна» з повідомленням про дорожньо-транспорту пригоду та з заявами про виплату страхового відшкодування (а.с.34-37). Відповідно до\~ч.1 ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова (регламентна) виплата у зв`язку із смертю потерпілої фізичної особи здійснюється, якщо смерть потерпілої фізичної особи настала протягом одного року з дня дорожньо-транспортної пригоди та є прямим її наслідком. Згідно з ч.2 ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачено, що страховик, а у випадках, передбачених\~частиною першою\~та\~пунктом 3\~частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, у разі смерті потерпілої фізичної особи здійснює страхову (регламентну) виплату у зв`язку із втратою годувальника кожній особі, яка відповідно до\~Цивільного кодексу України\~в частині\~відшкодування шкоди,\~заподіяної смертю\~потерпілого,\~та з\~урахуванням положень\~Сімейного кодексу\~України має\~право на\~таке відшкодування,\~у розмірі,\~що розраховується\~відповідно до\~Цивільного кодексу\~України в\~частині відшкодування\~шкоди,\~заподіяної смертю\~потерпілого. Страхова\~(регламентна)\~виплата у\~зв`язку із\~втратою годувальника\~кожній особі,\~яка має\~право на\~таку виплату,\~здійснюється у\~формі ануїтету\~-\~рівномірними послідовними\~щомісячними виплатами,\~якщо іншу\~періодичність виплат\~не узгоджено\~особою,\~яка має\~право на\~таку страхову\~(регламентну)\~виплату,\~і страховиком\~(МТСБУ),\~протягом дії\~такого права\~та не\~підлягає подальшому\~перерахунку. Загальний\~мінімальний розмір\~страхової (регламентної)\~виплати особам,\~які перебували\~на утриманні\~одного померлого,\~за весь\~період її\~отримання не\~може становити\~менше 36\~розмірів мінімальної\~місячної заробітної\~плати,\~встановленої законом\~на дату\~настання страхового\~випадку. Страхова виплата у зв`язку із смертю потерпілої фізичної особи у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом третім цієї частини, за письмовими зверненнями осіб, які мають право на отримання відшкодування у зв`язку із втратою годувальника, здійснюється одноразово. Згідно ч.3 ст. 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~, страховик, а у випадках, передбачених\~частиною першою\~та\~пунктом 3\~частини другої\~статті 43\~цього Закону,\~-\~МТСБУ,\~відшкодовує моральну\~шкоду,\~заподіяну смертю\~потерпілої фізичної\~особи,\~її чоловіку\~(дружині),\~батькам (усиновлювачам)\~та дітям\~(усиновленим). Загальний розмір таких страхових (регламентних) виплат зазначеним особам стосовно одного померлого становить 25 розмірів мінімальної місячної заробітної плати, встановленої законом на дату настання страхового випадку, і виплачується таким особам у рівних частинах. Відповідно до ч. 1 і ч. 2\~ст.\~1187\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України), джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом п. 1 ч. 2\~ст. 1167 ЦК України,\~моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди, передбаченої ч. 2\~ст. 1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5\~ст. 1187 ЦК України). Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено\~ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. При цьому слід враховувати, що особливі правила\~ст. 1187 ЦК України\~діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду, як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим, відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під непереборною силою слід розуміти, зокрема, надзвичайні або невідворотні за даних умов події (п. 1 ч. 1\~ст. 263 ЦК України), тобто ті, які мають зовнішній характер. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Відповідачем не доведено суду, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч. 5\~ст. 1187 ЦК України). Аналіз наведених норм\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~дає підстави для висновку, що у відносинах з обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів законодавець при виплаті таких складових страхового відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, а саме шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, як сама шкода, так і відшкодування моральної шкоди, розмежовує осіб, які мають право на таке відшкодування, а також порядок такого відшкодування і його розмір. При цьому спільним чинником, який повинен враховуватися при його виплаті (стягненні в судовому порядку) є те, що його розмір визначається в мінімальних заробітних платах у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, а також те, що сукупний розмір усіх відшкодувань не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, здійснюється на умовах, встановлених\~статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених\~законом\~на день настання страхового випадку. Згідно з частиною першою\~статті 1200 ЦК України\~у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Разом з тим відповідно до пункту 4 частини 1\~статті 1200 ЦК України,\~шкода відшкодовується одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років. [PERSON] - мати померлого [PERSON] звернулася до АТ\~«СК\~«Країна» із заявою про виплату страхового відшкодування, однак АТ\~«СК\~«Країна» заперечує право позивачки на отримання страхового відшкодування посилаючись на відсутність вироку суду у кримінальній справі. Зокрема судом не приймаються аргументи відповідача про недоведеність факту, що позивачка була на повному утриманні померлого, одержувала від померлого допомогу, що була для неї постійним і основним джерелом засобу до існування, оскільки згідно\~ст. 1200 ЦК України\~передбачено, що в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають не тільки непрацездатні особи, які були на його утриманні, але і ті які мали на день його смерті право на одержання від нього утримання. Тобто\~законом\~не обмежено коло осіб, які мають право на відшкодування шкоди лише утриманцями загиблого, а допускається право на отримання такого відшкодування навіть особами, які не були утриманцями, але мали право на таке утримання. Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується, що саме на момент дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] являлась пенсіонеркою, проживала разом з сином та перебувала на його утриманні, а відтак суд погоджується з стороною позивача, що в неї виникло право на отримання відшкодування шкоди, завданої смертю сина на підставі пункту 4 частини 1\~статті 1200 ЦК України. Порядок відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров`ю потерпілого, визначено у\~статті 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених\~статтею 1200 ЦК України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених\~законом\~на день настання страхового випадку. Згідно із ч. 2\~ст. 1168 ЦК України\~моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Враховуючи те, що [PERSON] була матір`ю загиблого, тому має право на відшкодування моральної шкоди, завданою смертю [PERSON] . Відповідно до\~ст. 23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Встановлені судом обставини на переконання суду призвели до спричинення позивачам моральної шкоди, яка виразилася в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку із смертю сина внаслідок ДТП, що сталася 19.02.2020 року. Однак, у даному випадку, моральна шкода підлягає відшкодуванню не залежно від наявності вини. Отже, з урахуванням\~ст. 25 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд погоджується з розрахунком сторони позивача та вважає, що з АТ «Страхова компанія «Країна» на користь позивача за шкоду, заподіяну смертю сина підлягає стягнення страхове відшкодування заподіяної моральної шкоди та страхове відшкодування, у зв`язку зі смертю потерпілого.

Outcome: approved