Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

13 червня 2025 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області, в якому просить визнати за позивачами право спільної сумісної власності на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі договору міни від 12 жовтня 1996 набули у приватну власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . Договір було посвідчено старшим державним нотаріусом Першої сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сердюк Н.І. та зареєстрований в реєстрі за № 5236. Право власності на вказану квартиру було зареєстроване Сєвєродонецьким БТІ 24 лютого 1997 року за реєстровим № 269. У зв`язку із повномасштабним вторгненням 24 лютого 2022 року РФ на територію України, м. Сєвєродонецьк (нині Сіверськодонецьк) Луганської області - є тимчасово окупованим, що змусило позивача виїхати на територію України, що підконтрольна українській владі. Звернувшись до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про державну реєстрацію речових прав на належне їм нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав позивач отримали рішення про відмову в проведенні реєстраційних дій від 25.07.2024 № 74269505. Вказаним рішенням позивачам було відмовлено у проведенні реєстраційних дій у зв`язку з неподанням заявником чи неотримання державним реєстратором у порядку, визначеному законом, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем в електронній формі чи документів із паперових носіїв інформації, що містять відомості про зареєстровані речові права до 1 січня 2013 року. Відповідачем не підтверджено реєстрацію права власності у зв`язку з відсутністю паперових носіїв та перебування приміщення БТІ на окупованій території. Через відсутність зареєстрованого права власності на майно позивачів - останні позбавлені можливості навіть заявити свої права на отримання компенсації від пошкодження такого майна. Іншого способу захисту права власності позивача, ніж як звернення із даним позовом, на даний момент не існує, тому просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 червня 2025 року провадження у справі відкрите, ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження. 11 липня 2025 року закрите підготовче провадження та справу призначено до розгляду. Представник позивачів в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивачів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлені судом. Відповідно до частини четвертої статті 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до частини другої статті 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши підстави позову, докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом по справі встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта позивача; [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта позивача;[PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру від 16.08.2022 № 1133404-2022. Згідно договору міни від 12.10.1996 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] набули у приватну спільну сумісну власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . Договір було посвідчено старшим державним нотаріусом Першої сєвєродонецької державної нотаріальної контори Сердюк Н.І. та зареєстрований в реєстрі за № 5236. Право власності на вказану квартиру було зареєстроване Сєвєродонецьким БТІ 24 лютого 1997 року за реєстровим № 269 (а.с. 18). Згідно копії технічного паспорту на квартиру вбачається, що квартира [ADDRESS] - це двокімнатна квартира, загальна площа дорівнює 45,1 кв.м, житлова площа - 30,1 кв.м. (а.с. 19-20) Відповідно до розпорядження начальника Сєвєродонецької міської військової адміністрації Сєвєродонецького району Луганської області № 47ВА від 19 січня 2024 року, вул. Гагаріна в м. Сєвєродонецьк Луганської області була перейменована на [ADDRESS] (а.с. 21,22) Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.04.2025 № 421417633 право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] у зазначеному реєстрі не зареєстроване (а.с. 23). Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту цифрової трансформації та забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради Гакало О.М. від 25 липня 2024 року № 74269505 позивачам було відмовлено у проведенні реєстраційних дій через те, що відповідачем не підтверджено реєстрацію права власності у зв`язку з відсутністю паперових носіїв та перебування приміщення БТІ на окупованій території (а.с. 24). Відповідно до вимог статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено вимогами статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 317 ЦПК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно частиною першою статті 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини першої статті 328ЦПК Україниправо власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Разом з тим, Верховний Суд України у постанові від 18.02.2015 по справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Крім того, у постанові Верховного Суду України від 07.10.2015 у справі № 6-1622цс15 вказується, що відповідно до частини п`ятої статті 11 ЦК України цивільні права і обов`язки можуть виникати з рішення суду лише у випадках, встановлених актами цивільного законодавства. Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України). Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, утому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Пункт 5 ППВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз`яснює, що якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , право власності зареєстроване у встановленому законом порядку станом на 1996 рік. В той же час на сьогоднішній день за відсутності відповідних підтверджень зареєстрованого права власності відповідним БТІ - позивач позбавлена можливості, як зареєструвати своє право власності у встановленому законом порядку на сьогодні так здійснити інші дії, стосовно майна, що їй належить, а тому позовні вимоги позивача - підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved