Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором №490061407 від 01.04.2008 розраховану на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України, за невиконання грошового зобов`язання за рішенням суду, яка станом на 23.02.2022 становить 322346,35 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання рішення суду та не погашає заборгованість за вказаним договором, що є підставою для позивача звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 06.01.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі. Представник позивача\~в судове засідання не з`явився, однак звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до суду також не з`явився, однак, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, причини неявки до суду не повідомив, тому суд, враховуючи повторну неявку відповідача без поважних причин та не подання ним відзиву, розглянув справу заочно, без його участі, оскільки в справі достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін. Розгляд справи здійснюється без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.04.2008 між ЗАТ «Альфа-Банк»\~та [PERSON] було укладено кредитний договір\~№ 490061407, згідно з яким останньому було надано кредит в сумі 8700 доларів США на придбання транспортного засобу «ВАЗ 210994», 2008 року випуску, номінальна процентна ставка 14,5 % річних, дата остаточного повернення 01.04.2013 (а.с. 29). З метою забезпечення виконання зобов`язання за вищевказаним кредитним договором 01.04.2008 між\~ЗАТ «Альфа-Банк»\~та [PERSON] було укладено договір поруки № 490061407-П, відповідно до умов якого поручитель поручається за виконання боржником взятих на себе обов`язків (а.с. 27, 28). 19.08.2009 ЗАТ «Альфа-Банк» було приведено у відповідність до\~Закону України «Про акціонерні товариства»\~назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування в ПАТ «Альфа-Банк» (а.с. 13-26). Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 30.01.2014 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» грошові кошти за вищевказаним кредитним договором в сумі 121852,09 грн. та сплачений позивачем судовий збір в сумі 1218,52 грн. На підставі вказаного судового рішення 16.09.2016 відкрито виконавче провадження №52225137 (а.с. зворот 38-39, 108). 30.11.2022 були внесені зміни до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме - змінено найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Згідно з поданим розрахунком за період з 02.10.2013 по 23.02.2022 загальна сума заборгованості відповідача склала 322346,35 грн., яка складається із: 3 % річних в розмірі 30696,71 грн., інфляційних витрат в розмірі 291649,63 грн. (а.с. 86-88). Статтею 625\~ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання норми ст. 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст. 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та сума 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, адже виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 77-80 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, допустимими є докази, одержані з дотриманням порядку, встановленого законом, достовірними є докази на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування Згідно зі\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, судом враховано, що відповідачем не спростовано розмір заборгованості за кредитним договором, не надано доказів повного або часткового виконання судового рішення, не спростовано розмір заборгованості за\~ст. 625 ЦК України, не надано свого контррозрахунку заборгованості зі сплати 3% річних та інфляційних витрат, підтвердженого відповідними доказами. З огляду на викладене, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 322346,35 грн. Також, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3868,16 грн. (а.с. 9).

Outcome: approved