Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "КЛТ Кредит" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором №9446 від 18.04.2024 у розмірі 70 875,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 18.04.2024 між ТОВ "КЛТ "Кредит" та відповідачем укладено кредитний договір №9446, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 7000 грн. строком на 365 днів (до 18.04.2025) шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ КБ "Приватбанк", зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % від суми кредиту за кожен день користування (912,5 % річних). Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України "Про електронну комерції". Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у результаті чого станом на 09.06.2025 виникла прострочена заборгованість у розмірі 70875,00 грн., з яких: 7000,00 грн. - заборгованість за кредитом та 63875,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками за період з 18.04.2024 по 18.04.2025. Ухвалою суду від 27.06.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач, у встановлений ухвалою суду про відкриття провадження строк, відзиву на позовну заяву не подав. Так як учасники справи заперечень щодо можливості судового розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін не висловили, тому з урахуванням положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, дослідивши та перевіривши наявні у справі докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 18.04.2024 між ТОВ "КЛТ Кредит" та [PERSON] (позичальником) в інформаційно-комунікаційній системі на сайті https://kltcredit.com.ua, відповідно до Закону України "Про електронну комерцію", було укладено кредитний договір №9446. На умовах, встановлених цим договором, товариство зобов`язується надати позичальникові грошові кошти в розмірі 7000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в строки, визначені цим договором (п. 1.1 договору). Мета отримання кредиту споживчі цілі (п. 1.2 договору) Процентна ставка за користування кредитом становить 2,5 % від суми кредиту за кожний день (річна процентна ставка становить 912,50 %) користування кредитом. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою (п. 1.3 договору). Строк надання кредиту становить 365 днів, зі сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку № 1 до цього договору (п. 1.4 договору). Відповідно до п. 1.8 договору, Товариство здійснює переказ суми кредиту на електронний платіжний засіб № [NUMBER] , що належить позичальникові. Переказ суми кредиту здійснюється товариством через платіжний сервіс FONDY або іншим способом. Відповідно до п. 1.10 договору продовження строку надання кредиту вказаного в п. 1.4 договору не передбачено. Сума кредиту та проценти за користування кредитом підлягають сплаті позичальником шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок товариства, зазначений у п. 8 цього договору у строки відповідно до графіку визначеному у додатку № 1 (п. 4.1 договору). Відповідно до п. 4.2 договору нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються щоденно, з дня його надання позичальнику (дня перерахування коштів на електронний платіжний засіб позичальника), до дня повернення суми кредиту, визначеної у п. 1.1 цього договору (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства зазначений у п. 8 договору) включно. Нарахування та сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Пунктом 7.1 договору передбачено, що цей договір набуває чинності з моменту підписання його сторонами та діє до 18.04.2025. Відповідно до п. 7.2 договору цей договір складено в електронному вигляді українською мовою, підписано позичальником з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором та кваліфікованого електронного підпису із кваліфікованою електронною позначкою часу та/або кваліфікованої електронної печатки з кваліфікованою електронною позначкою часу уповноваженою особою товариства. Договір створений та збережений в ІКС товариства, перетворений електронними засобами у візуальну форму. Згідно з інформаційним повідомленням (додаток № 3 до кредитного договору №9446 від 18.04.2024), [PERSON] , як споживач фінансових послуг, зазначив власні контактні номери телефонів, за якими може здійснюватись взаємодія між ним та ТОВ "КЛТ Кредит": 380950311001 ТОВ "КЛТ Кредит" перерахувало 7000 грн. на картку № [NUMBER] , за договором №9446 від 18.04.2024, що підтверджується квитанцією платіжного сервісу FONDY №785530521 від 18.04.2024. Відповідно до детального розрахунку заборгованості (щоденні нарахування та погашення) за кредитним договором №9446 від 18.04.2024, заборгованість [PERSON] станом на 09.06.2025 складає 70875,00 грн., з яких: 7000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 63875,00 грн. прострочена заборгованість по несплаченим процентам за користування кредитом. Проценти нараховані за ставкою 2,50 % за період з 18.04.2024 по 18.04.2025. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію", згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 вказаного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Так, судом встановлено, що між сторонами було укладено електронний кредитний договір №9446 від 18.04.2024, шляхом підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором 439178. Таким чином відповідач погодилась з умовами кредитного договору. Отримання відповідачем кредиту підтверджується квитанцією платіжного сервісу про перерахунок 7000 грн. на електронний платіжний засіб № [NUMBER] вказаний відповідачем у кредитному договорі. Проте, отримавши кредитні кошти за вказаним договором, відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання, не повернув у передбачений договором строк тіло кредиту. Тому зважаючи на умови укладеного договору, у відповідача виник обов`язок повернення тіла кредиту в повному обсязі. Щодо вимог позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за відсотками у розмірі 63875,00 грн., слід зазначити наступне. Згідно з позовом та долученими розрахунками непогашена заборгованість відповідача за кредитним договором №9446 від 18.04.2024 у виді відсотків за користування кредитними коштами, станом на момент закінчення строку кредитування 18.04.2025 становить 63875,00 грн. 22.11.2023 року прийнято Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" № 3498-IX (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон № 3498-IX), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування" (п. п. 6 п. 5 Розділу І Закону N 3498-IX) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України "Про споживче кредитування" (п. п. 13 п. 5 Розділу І Закону № 3498-IX). Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування", тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: - протягом перших 120 днів - 2,5 %; - протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 18.04.2024 року денна ставка має бути не більше 2,5 %, - з 16.08.2024 року - денна ставка не більше 1,5 %, - з 14.12.2024 року - денна ставка не більше 1 %. Відповідно до п. 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-IX, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Outcome: partial