Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 23 серпня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1031, у зв`язку з чим позивачка змінила своє дівоче прізвище « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позовних вимог зазначила, що шлюбні відносин погіршилися на грунті сімейно-побутових проблем та кардинально протилежних поглядів на сімейне життя, втрачено почуття любові та бажання продовження спільного побуту, фактично шлюбні стосунки повністю припинені, спільного господарства не ведуть. Примирення та збереження сім`ї не можливо і не є доцільним. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 05.05.2025 вказану позовну заяву прийнято до провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу направлялась ухвала суду, копія позовної заяви та доданих до неї документів за зареєстрованою адресою місця проживання, натомість до суду повернувся конверт з поштовим повідомленням «За закінченням терміну зберігання», відзиву або клопотань з процесуальних питань суду не надходило. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі №913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у відповідності із ч. 5 ст. 279\~ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , 23 серпня 2012 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] ,\~про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис № 1031. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.09.2026 виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області. З доводів позивача, викладених у позовній заяві, випливає, що спільне життя у них з відповідачем не склалось, примирення між ними неможливе. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України встановлено, що право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу має один із подружжя. При цьому, статтею 111 Сімейного кодексу України визначено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, яка визначає підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне сімейне життя подружжя не склалось через сімейно-побутові проблеми та кардинально протилежні погляди на сімейне життя, у зв`язку з чим втратили почуття любові та бажання продовження спільного побуту, шлюбні відносини повністю припинені, спільного господарства не ведуть, позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, жодних доказів щодо необхідності збереження шлюбу до суду не надано та судом не встановлено. Зважаючи на викладене, а також враховуючи положення\~ст. 24 СК України, згідно яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд приходить до висновку, що примирення між сторонами і збереження їх сім`ї виключається, тому шлюб між ними має бути розірваний. За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, є не доцільним, шлюб повинен бути розірваний. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Питання щодо розподілу судових витрат вирішується відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved