Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулось в суд із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором №10003598487 від 18.04.2021 року в розмірі 26202,62 грн. В обґрунтування позову посилалось на те, що 18.04.2021р. між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та [PERSON] укладено кредитний договір №10003598487, відповідно до якого позичальнику надано кредит у розмірі 7300 грн зі сплатою процентів за користування кредитом. 05.09.2022р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» уклали договір відступлення прав вимоги №56/ФК-22, згідно з яким ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС», зокрема і до [PERSON] на загальну суму 26202,62 грн, з яких: 7300 грн кредит; 18902,62 грн відсотки. Представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просить слухати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Віхерко Н.О. подала клопотання, в якому зазначила, що [PERSON] є військовослужбовцем, а тому звільнений від сплати відсотків за кредитом. Також просить зменшити витрати на професійну правничу допомогу, вважає розумними витрати в розмірі 4000 грн. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави (тобто положення щодо договору позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України). Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно зі ст.12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання , зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Судом установлено, що 18.04.2021р. між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та [PERSON] з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором укладено договір про споживчий кредит №10003598487, відповідно до якого позичальнику надається кредит у розмірі 7300 грн на строк 30 днів з можливістю його пролонгації, проценти за користування кредитом 1,14% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» перерахувало відповідачу грошові кошти згідно з кредитним договором 18.04.2021р. в сумі 7300 грн на банківську карту № [NUMBER] . 05.09.2022р. ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» уклали договір відступлення прав вимоги №56/ФК-22, згідно з яким ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС», зокрема і до [PERSON] на суму наданого кредиту в розмірі 7300 грн. Зазначені обставини підтверджуються: копією договору про споживчий кредит №10003598487 від 18.04.2021р.; копією інформаційної довідки ТОВ «Платежі онлайн» від 14.12.2022р. про перерахування [PERSON] коштів у сумі 7300 грн; копією договору відступлення прав вимоги від 05.09.2022р. №56/ФК-22 та витягом з реєстру боржників; розрахунком заборгованості ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНВЕСТ ФІНАНС» за кредитним договором. Вирішуючи питання про правомірність нарахування відповідачу процентів за користування кредитом, суд дійшов таких висновків. Згідно з п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції, яка була чинною на час укладення кредитного договору) військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Відповідач є військовослужбовцем, в тому числі під час дії кредитного договору та під час дії особливого періоду, що підтверджується довідкою військової частини [NUMBER] та витягом з послужного списку особової справи. Тому йому згідно з п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» проценти за користування кредитом не нараховуються. Отже, нарахування відповідачу процентів у розмірі 18902,62 грн не відповідає вимогам закону. Тому заборгованість відповідача за кредитним договором становить 7300 грн (сума наданого кредиту). Також позивач просить стягнути з відповідача 9000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу, надану позивачу адвокатом Білецьким Б.М. Так, відповідно до ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);\~\~\~3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У частині третій\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто\~ЦПК України\~передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). На обґрунтування розміру судових витрат на правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги від 01.01.2025р. та копію додаткової угоди до цього договору від 02.04.2025р.; копію акта про підтвердження факту надання правничої допомоги від 02.04.2025р.; копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Суд враховує клопотання представника відповідача про зменшення суми витрат на професійну правничу допомогу та вважає, що зазначений позивачем розмір цих витрат є явно завищеним, оскільки позов є нескладним та поданий у малозначній справі, не потребує допомоги помічників, значних витрат часу та не вимагає великого обсягу аналітичної й технічної роботи, розмір витрат (9000 грн) явно завищений порівняно з ціною позову (26202,62 грн). Тому суд вважає обґрунтованими витрати на професійну правничу допомогу в цій справі 4000 грн. Вирішуючи питання\~про розмір\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу,\~який підлягає\~стягненню з\~відповідача,\~та про\~розподіл судового\~збору,\~суд відповідно\~до ст.141\~ЦПК України\~враховує пропорційність\~задоволених вимог.\~Позов заявлено\~з ціною\~26202,62\~грн,\~а підлягає\~задоволенню в\~сумі 7300\~грн,\~що складає\~27,86%\~(7300\~х 100\~:\~26202,62). Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 674,88 грн судового збору (2422,4 х 27,86%) та 1114,4 грн витрат на професійну правничу допомогу (4000 х 27,86%).

Outcome: partial