Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом та свої вимоги мотивує тим, що відповідачі є матір`ю та батьком [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що дитина народилась не в лікарні, а в антисанітарних умовах, але у зв`язку з ускладненнями після пологів [PERSON] доставили до лікарні КНП «Роменська ЦРЛ» Роменської міської ради. Перебуваючи у лікарні [PERSON] звернулась з заявою про тимчасове влаштування дитини до Будинку дитини строком 3 місяці, [PERSON] , як батько проти цього не заперечував. 13 лютого 2025 року позивачка [PERSON] разом з відповідачами забрала [PERSON] . 17 лютого 2025 року службою у справах дітей Степанівської селищної ради сім`ю відповідачів визнано такими, що перебувають у складних життєвих обставинах і родину взято під соціальний супровід. В квітні 2025 року відповідачі залишили малолітнього сина і зникли у невідомому напрямку. На даний час, батьки [PERSON] , не цікавиться станом здоров`я та розвитку, не піклуються про малолітню дитину, не вживають жодних заходів щодо повернення дитини, а тому позивачка просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягувати з них аліменти на утримання дитини в розмірі по 1/4 частини щомісячного доходу з кожного, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивачка не з`явилася, направивши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, направили відзиви в яких позовні вимоги визнають частково, не заперечують проти задоволення позовних вимог в частині позбавлення батьківських прав, проте вказують, що сплачувати аліменти не мають можливості . Представник третьої особи - Служба у справах дітей Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області також до суду не з`явився, направивши висновок про доцільність позбавлення батьківських прав та заяву про розгляд справи без її участі. Позиція суду Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні докази приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Фактичні обставини справи, встановлені судом Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] та рідною бабусею [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження та свідоцтв про одруження ( а.с. 13-16, 78-80) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , в графі батько зазначено [PERSON] , в графі мати - [PERSON] (а.с. 17) Згідно витягу з реєстру територіальної громади Степанівської територіальної громади [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 18) Згідно заяви про тимчасове влаштування дитини в Будинок дитини [PERSON] , через складні життєві обставини, просила залишити [PERSON] у Будинку дитини строком до 3-х місяців (а.с. 20-21) Згідно Наказу служби у справах дітей Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області № 08-ОД від 18 квітня 2025 року вирішено [PERSON] , 2025 року народження, як дитину яка залишилась без батьківського піклування, тимчасово влаштувати до сім`ї бабусі - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ), стром 6 місяців (а.с. 23) З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ч. 5 ст. 126 КУпАП (а.с. 27-30) Згідно рішення Сумського районного суду Сумської області від 04 грудня 2024 року [PERSON] вже позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] ( а.с. 34-37) Згідно рішення виконкому Степанівської селищної ради Сумського району Сумської області № 251 від 29 травня 2025 року затверджено висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Степанівської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відносно [PERSON] , [INFO] (а.с.40-45) Нормативно-правове обґрунтування У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Між тим, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративного стягнення, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Саме лише твердження позивача про те, що відповідачка знаходиться за кордоном та не займається вихованням дитини не є належним підтвердженням систематичної винної поведінки відповідача та ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Проживання матері окремо від дитини не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав. Обов`язковим елементом ухилення від виконання батьківських обов`язків, як підстава позбавлення батьківських прав, що передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року і набула чинність для України 27.09.1991 року, визначає, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в якнайкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при позбавленні батьківських прав суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Крім того, у даному рішенні Європейським судом звернуто увагу, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування є одним із доказів, який відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України оцінюється у взаємному зв`язку з іншими доказами у справі. Відповідно до ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Подібний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року справа № 742/710/19. Висновки суду Перевіривши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, вважаю позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частин другої, третьої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] не цікавиться станом здоров`я та розвитком свого сина [PERSON] , [INFO] , не надають йому ніякої матеріальної допомоги, взагалі не приділяють йому ніякої уваги. Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з тим, що відповідачі повністю втратили контакт з сином, суд вважає, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини і таким відношенням до нього, відповідачі порушують права та інтереси малолітнього [PERSON] , [INFO] . Таким чином, оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що у ході розгляду справи встановлено беззаперечні докази повного відсторонення відповідачів [PERSON] та [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього [PERSON] , [INFO] , а тому їх слід позбавити батьківських прав відносно останнього. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів необхідно стягнути судовий збір

Outcome: approved