Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] з вимогами: шлюб, зареєстрований 17.06.1998 Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 750, розірвати. На обґрунтування позову зазначено, що з 17.06.1998 [PERSON] перебуває в шлюбі з [PERSON] , від шлюбу мають спільного повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки, з 2016 року сторони не спілкуються, спільне господарство не ведуть, збереження сім`ї неможливе та суперечить їх інтересам. Ухвалою суду від 15.07.2025 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Відповідачка [PERSON] \~29.07.2025\~подала відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~зазначила,\~що не\~погоджується із\~позовними вимогами\~ [PERSON] ,\~вважає,\~що позовні\~вимоги позивача\~передчасні,\~вона має\~намір зберегти\~сім`ю, просила надати строк на примирення. Позивач [PERSON] 22.08.2025 подав до суду відповідь на відзив, в якій наполягав на розірванні шлюбу між ним та відповідачкою без надання терміну примирення. Відповідачка [PERSON] 28.08.2025 подала заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, в яких зазначила, що мотиви позивача щодо розірвання шлюбу між ними незрозумілі, відносини між ними дещо напружені, між ними виникають конфлікти на побутовому підґрунті, однак, рішення позивача про розірвання шлюбу є передчасним, непорозуміння, які виникають між ними носять тимчасовий характер. Позивач [PERSON] до суду не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] до суду не прибула, подала заяву про розгляд справи без її участі, просила врахувати її заперечення викладені у відзиві на позовну заяву та у запереченнях на відповідь на відзив позивача. Відповідно до частини 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Даними свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого (повторно) Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавській області Управління державної реєстрації Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, підтверджується, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.06.1998. (а. с. 13) Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч.1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. За приписом ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як роз`яснення у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Передбачене ч. 1 ст. 111СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 7 ст. 240 ЦПК України). Під час розгляду справи по суті суд сприяє примиренню сторін (частина сьома статті 211 ЦПК України). Ухвалою від 15.09.2025 судом відмовлено у задоволенні заяви відповідачки про надання строку для примирення подружжя, оскільки це є правом а не обов`язком суду. Відповідно до встановлених обставин примирення між подружжя є неможливим та суперечитиме моральним засадам суспільства. Таким чином, судом установлено, що сім`я сторін фактично розпалася, існує лише формально і зберегти її неможливо, оскільки тривалий час подружжя не підтримує шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство й відносини між ними перестали бути сімейними, позивач має стійке волевиявлення спрямоване на припинення сімейних відносин, тобто їх розірвання. Відповідачкою не доведено жодними доказами, що збереження сім`ї є можливим та що нею з моменту подання позову про розірвання шлюбу (липень 2025 року) приймались міри щодо примирення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу з урахуванням викладених обставин є неможливим, суперечить інтересам позивача, а відтак шлюб необхідно розірвати. Оскільки позивач не вимагав відшкодування судових витрат, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved