Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

30.06.2025\~р.\~ТОВ «Юніт\~Капітал» звернулось\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованостіу розмірі 117084, 48 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 16.07.2023 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір № 726056225 про надання кредиту у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до договору, відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 24900, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав. 28.11.2018 р. між первісним кредитором та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. В подальшому сторони підписали реєстр прав вимоги, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача. 27.05.2024 р. між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01. В подальшому сторони підписали реєстр прав вимоги, за яким від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача. 14.03.2025 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 140325-У. Відповідно до реєстру боржників від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» до позивача перейшло право вимоги на загальну суму 117084, 48 грн. Відповідно, загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви становить 117084, 48 грн, в тому числі: 24900, 00 грн заборгованість по тілу кредиту та 92184, 48 грн заборгованість по відсоткам. Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. Справу передано головуючому судді 03.07.2025 р. 09.07.2025 р. надійшли відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. У період з 10.07.2025 р. до 15.07.2025 р. головуючий суддя перебувала в нарадчій кімнаті у справі № 743/319/25. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15.07.2025 р. було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Проведення судового засідання призначено на 13.08.2025 р. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.08.2025 р. розгляд справи відкладено на 04.09.2025 р. з метою повторного виклику відповідача. 04.09.2025 р. справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням судді у відпустці, згідно з наказом від 04.09.2025 р. № 35-В. Позивач та відповідач у судове засідання не з`явилися. Повідомлені про день, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідач повідомлена в тому числі шляхом розміщення оголошення на вебсайті Судова влада України. Ухвалою Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 22.09.2025 р. ухвалено у справі провести заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. 16.07.2023 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір № 726056225 про надання кредиту у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до п. 2.1 договору, відповідачу було надано грошові кошти у розмірі 24900, 00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту. Відповідно п 7.3 кінцева дата повернення кредиту 15.08.2028 р. Згідно з п. 8.3.1, 8.3.2 за період від дати видачі кредиту до 15.08.2023 проценти нараховуються за процентною ставкою 193, 45 відсотків річних, у разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2 договору дії щодо продовження дисконтного періоду один або декілька разів, за період з наступного дня після 15.08.2023 проценти нараховуються за ставкою 383, 25 відсотків річних, що на день укладення договору становить 1, 05 відсотків в день від суми кредиту за кожен день користування ним. Відповідно до п. 8.4 після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087, 70 відсотків річних. 28.11.2018 р. між первісним кредитором та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01 ( а. с. 147-153). В подальшому сторони підписали реєстр прав вимоги, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача. 27.05.2024 р. між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу № 27/0524-01 (а. с. 121-127). В подальшому сторони підписали реєстр прав вимоги, за яким від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача. 14.03.2025 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 140325-У (а. с. 103-109). Відповідно до реєстру боржників від ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» до позивача перейшло право вимоги на загальну суму 117084, 48 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, загальна сума заборгованості, на момент подання позовної заяви становить 117084, 48 грн, в тому числі: 24900, 00 грн заборгованість по тілу кредиту та 92184, 48 грн заборгованість по відсоткам (а. с. 93-95). Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зважає на таке. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України передбачає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. На підставі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях цивільного законодавства, які регулюють зобов`язальні правовідношення та положеннях Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015 р. № 675-VIII (далі - Закон) електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. ч. 7, 12 ст. 11 Закону договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ст. 12 Закону, в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис. Отже, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Будь - яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач не надав, так само як і не надав жодних доказів належного виконання умов кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (стаття 1078 ЦК України). Зважаючи на викладене вище, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню у повному обсязі. Виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. Що стосується судових витрат, то слід звернути увагу на таке. Відповідно до акта прийому передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно Договору № 17/03/25-02 від 17.03.2025 р. встановлено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу становить 7000, 00 грн. Відповідно до ч. 4.\~ст.\~137\~ЦПК\~України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатських робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20.09.2018 р. суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. З урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи,

Outcome: approved