Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

У грудні 2024 року [PERSON] звернулася до Ірпінського міського суду Київської області із цією позовною заявою. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10.02.2025 вказану справу передано за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області. Звертаючись до суду з цим позовом, в обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що [INFO] помер [PERSON] . Позивачка та [PERSON] із 1984 року проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, вели спільне господарство. Шлюб не реєстрували в органах ДРАЦС, оскільки не вбачали у цьому необхідності. Планували зареєструвати шлюб на сорокову річницю спільного проживання, але не встигли, оскільки чоловік помер. Позивачка стверджує, що у період спільного проживання з [PERSON] вони разом вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, купували разом продукти, побутові речі, зробили ремонт в будинку, піклувалися один про одного, спільно їздили на відпочинок, провідували родичів та разом їздили до них на свята. Родичі, близькі та батьки чоловіка сприймали їх як подружжя. Інших зареєстрованих шлюбів за період їхнього спільного проживання вони не мали. Після смерті [PERSON] позивач неодноразово зверталась до Пенсійного фонду України із заявою щодо проведення перерахунку її пенсії та переведення її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Однак, рішенням від 08.08.2024 відповідач відмовив [PERSON] у перерахунку пенсії, зазначивши в обґрунтування прийнятого рішення ту обставину, що, згідно зі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія в разі втрати годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Крім того, причиною такої відмови зазначено відсутність у позивачку документа, який засвідчує родинні стосунки. З огляду на це їй рекомендовано звернутися до суду. Позивач зазначає, що метою встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу з [PERSON] , а також її перебування на його утриманні є намір реалізували свої пенсійні права щодо отримання права на призначення пенсії у разі втрати годувальника. Крім цього, у межах розгляду цієї справи позивач просить суд визнати наявність у неї права на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з цим позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження на 17.03.2025. 17.03.2025 у зв`язку з неявкою учасників справи та неможливістю вирішення судом поданих представником позивача клопотань розгляд справи відкладено на 07.04.2025. Ухвалою суду від 07.04.2025 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Савельєвої Г.В належним чином завірену копію матеріалів спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Розгляд справи відкладено на 05.05.2025 до отримання витребуваних судом доказів. Ухвалами суду від 05.05.2025 року задоволено клопотання представника позивача адвоката Литвиненко О.Л. про участь у розгляді справи у режимі відеоконференції; продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів у справі. Розгляд справи відкладено на 26.05.2025 у зв`язку з ненаданням суду витребуваних доказів. Ухвалою суду від 26 травня 2025 року задоволено клопотання представника позивача та витребувано у Головного управління Пенсійного фонду Київської області відомості про перебування [PERSON] на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України Київській області, відомості про розмір пенсії, яку отримував [PERSON] . Ухвалою суду від 28 травня 2025 року залучено до участі у справі як співвідповідача [PERSON] . Розгляд справи відкладено на 30.06.2025. 23.06.2025 року на виконання вимог ухвали суду від 07.04.2025 приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Савельєва Галина Василівна надала копію спадкової справи №25/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] . 23.06.2025 року представник [PERSON] - адвокат Дзюрило А.Р. подала до суду клопотання про вступ у справу як представника. 26.06.2025 на виконання вимог ухвали суду від 26.05.2025 Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області надало відомості про перебування [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області. Крім того, надало відомості про розмір пенсії, яку отримував [PERSON] , з дати постановки на облік і по день смерті. 29.06.2025 року до суду надійшла заява представника [PERSON] - адвоката Дзюрило А.Р., за змістом якої адвокатка зазначила про те, що [PERSON] не заперечує стосовно встановлення судом факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу позивача та її брата [PERSON] . Також зазначила, що позивач дійсно проживала з її братом однією сім`єю без укладення шлюбу з 1984 року і до моменту його смерті. Щодо перебування позивачки на утриманні [PERSON] зазначила, що це питання має бути вирішене судом на основі поданих позивачкою доказів, а тому покладає його вирішення на розсуд суду. Також на розсуд суду покладає вирішення питання щодо визнання права позивачки на призначення їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника. 30.06.2025 року до суду надійшла заява представника [PERSON] - адвоката Дзюрило А.Р., у якій висловлено ставлення позивача до заявленого позивачем позову та заявлено прохання про розгляд справи за участі відповідачки та її представника. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 30 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті на 30.07.2025 року. 30.07.2025 розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача до 15.09.2025. 15.09.2025 розгляд справи відкладено за клопотанням представника [PERSON] до 22.09.2025. Позивач у судовому засіданні підтримала вимоги позову з підстав, що у ньому зазначені. В обґрунтування доводів позовних вимог покладалась на думку свого представника. Представник позивача ? адвокат Литвиненко О.Л. у судовому засіданні підтримала позов з підстав, що зазначені у ньому та надала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просила задовольнити позовні вимоги повністю. В обґрунтування позову зазначила про те, що позивач та [PERSON] із 1984 року проживали однією сім`єю як чоловік та дружина, однак не реєстрували шлюб в органах ДРАЦС. При цьому вони весь цей час вели спільне господарство, разом робили ремонти у помешканнях, де спільно проживали, разом відпочивали та відвідували родичів. Вони сприймали один одного як подружжя. За цей період часу жоден з них не мав інших шлюбів. Після смерті [PERSON] позивачка звернулась до управління Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із втратою годувальника. За наслідками розгляду цієї заяви позивачці відмовлено у здійсненні перерахунку з підстав відсутності доказів перебування у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Представник позивача пояснила, що позивач та [PERSON] із 1984 року разом проживали та були зареєстровані у гуртожитку. Пізніше [PERSON] отримав квартиру в м. Ірпені. Ця квартира була зареєстрованим місцем його проживання. У цій квартирі [PERSON] та позивачка разом робили ремонт, купували разом у квартиру речі та проживали там однією сім`єю. Пізніше [PERSON] придбав половину будинку у м. Гостомелі. З цього часу він з позивачкою проживав разом у цьому будинку. Всі роки спільного проживання з [PERSON] позивачка перебувала на його утриманні та постійно отримувала від нього допомогу, яка була основним джерелом її існування. З 2009 року позивачка перебуває на обліку в УПФУ та отримує мізерну пенсію у розмірі 2000,00 грн. Покійний [PERSON] теж був пенсіонером, розмір його значно перевищував розмір пенсії позивачки. Крім цього, перебуваючи на пенсії, він працював. Вказане свідчить про те, що його дохід значно перевищував розмір доходу позивачки, а також про те, що позивачка перебувала на утриманні свого чоловіка. Також представник позивача зазначила, що позивачка та [PERSON] разом як подружжя відвідували його батьків. Коли почалось повномасштабне вторгнення, вони разом переїхали до батьків [PERSON] , були зареєстровані за адресою їхнього помешкання як ВПО та деякий час спільно там проживали. Позивачка і [PERSON] спілкувались з ріднею чоловіка, яка сприймала їх як подружжя. Про вказані обставини свідчать подані до позовної заяви світлини із родинних свят, на яких позивачка зображена поруч із померлим [PERSON] . У зв`язку з наміром здійснити перерахунок пенсії позивачці необхідно встановити у судовому порядку факт проживання з [PERSON] однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та факт перебування на її утриманні. На запитання суду представник позивача пояснила, що вказані обставини, крім показань свідків, підтверджуються наявними у матеріалах справи актами депутатів за 2018, 2024 роки; копіями паспортів, які містять відомості про реєстрацію в гуртожитку з 1984 року; відомості медичної карти позивачки щодо місця її проживання та перебування на обліку тощо. Про рівень доходу позивачки та померлого [PERSON] свідчать довідка форми ОК-5 та повідомлення УПФУ. Крім цього, представник позивача уточнила, що померлий [PERSON] на праві власності мав два житла (квартиру і будинок). Оскільки і позивачка і [PERSON] мали пільги по сплаті комунальних послуг, тому комунальні послуги за квартиру у м. Ірпені сплачував [PERSON] , а за будинок сплачувала позивачка. Представник відповідача Головного управління пенсійного фонду України в Київській області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подала. Представник [PERSON] ? адвокат Дзюрило А.Р. у судовому засіданні визнала позов частково та зазначила, що її клієнтка не заперечує проти задоволення позову у частині встановлення факту спільного проживання її брата [PERSON] та позивачки, водночас у неї відсутні відомості стосовно того чи перебувала позивачка на утриманні її брата, тому не може спростувати чи підтвердити цей факт. У вирішенні питання щодо наявності у позивачки права на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника покладалась на розсуд суду. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , повідомив про те, що він знає позивачку як дружину свого покійного товариша. Знає сім`ю позивачки та [PERSON] більше 30 років, оскільки разом з покійним працював в органах міліції. Свідок стверджував, що [PERSON] завжди називав [PERSON] дружиною і він навіть не знав, що вони не були розписані. Про цю обставину йому стало відомо вже після смерті товариша. Також зазначив, що він разом з [PERSON] ходили на рибалку та часто розмовляли і він називав її дружиною. Вона готувала йому «судочки» на роботу, бо він на пенсії продовжував працювати. Після смерті [PERSON] він возив [PERSON] по справах, пов`язаних із похованням. На запитання представника позивача свідок пояснив, що [PERSON] ніколи не говорив йому, що вони з [PERSON] просто разом живуть. Він постійно говорив, що вони чоловік і дружина. Також він ніколи не говорив йому про іншу жінку. Він був у шоці, коли довідався, що вони не перебували у зареєстрованому шлюбі. Господарства вони не мали, але все постійно робили спільно. Вони завжди були сім`єю. Разом їздили на базар, разом робили закупи, разом проводили ремонти, про все один у одного питали поради. [PERSON] отримував пенсію та працював. [PERSON] готувала йому їжу на роботу. Вона ніде не працювала, не бачив щоб вона була десь на роботі. Вони були нормальною сім`єю. Сестру померлого за всі ці роки бачив двічі: першого разу вона приїздила до [PERSON] в гості, вдруге побачив її на похороні. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , вказала, що вона знає позивачку близько 15 років, вони товаришували сім`ями. [PERSON] разом зі своїм чоловіком проживали дружно, все робили разом. Свідок систематично бувала у них в гостях 1-2 рази на місяць, а кожного дня спілкується по телефону. Знає, що в цій сім`ї все було сумісне. [PERSON] отримував більше грошей, але все у них було у сукупності. Він завжди говорив, що [PERSON] - його кисень для життя. Вони все разом купували і для ремонту також. Він її кохав. Ніхто не знав, що вони не були розписані. Бачили всі, що вони - сім`я. Вони один для одного були сенсом життя і були завжди разом. Він працював у міліції, був розумною людиною. Вона працювала майстром-перукарем і в 50 років вийшла на пенсію. Всі покупки вони завжди робили разом. У них часто бували гості. На запитання представника позивача свідок пояснила, що де б вони не були, вони за столом завжди були разом, були як одне ціле. Гарна пара, всі милувались. Про інших чоловіків чи жінок точно знаю, що їх не було. [PERSON] завжди називав її [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , [INFO] , вказала, що вона знає позивачку з 1991 року, знайомі з того часу як разом отримали квартири та стали сусідами. Свідок вказала, що [PERSON] і [PERSON] жили як чоловік і дружина. Вони постійно були всюди разом. Наприклад, на Великдень, на «гробки», разом готували. [PERSON] - чорнобилець, афганець. У нього часто боліли ноги, то бачила його на лавочці під під`їздом і він казав, що чекає [PERSON] , поки вона піднялась у квартиру. Потім [PERSON] купив пів будинку і забрав [PERSON] із собою. Вона там жила до дня його смерті. Свідок часто приїздила до них у гості. [PERSON] господиня і дуже добре готує. У них у хаті завжди було дуже весело. Вони постійно разом жили. Разом на машині їздили за закупами. [PERSON] готувала [PERSON] їжу на роботу. Раніше вона працювала, не знаю до якого часу, але останні роки вона не працювала. [PERSON] давав їй гроші і вони все разом купували. [PERSON] їй сама говорила про це. [PERSON] завжди вітала [PERSON] зі святами, купувала йому гарні речі. [PERSON] також її вітав. [PERSON] розказувала які подарунки він їй дарував. На запитання представника позивача свідок пояснила, що ніколи не бачила рідну сестру [PERSON] . Свідок приїздила до [PERSON] і [PERSON] нечасто, але сестру ніколи не бачила. Про іншу жінку [PERSON] ніколи розмови не було. Він постійно жив з [PERSON] . Заслухавши учасників справи, які з`явилися у судове засідання, свідків, перевіривши фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини, суд встановив таке. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] , про що 16.04.2024 Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) склав відповідний актовий запис № 232 (а.с.10). Згідно з відомостями витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 26602872 від 10.09.2024, відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 15683922 від 10.09.2024, [PERSON] за життя набув на праві власності на 61/100 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.19). За життя [PERSON] був документований пенсійним посвідченням серії № [NUMBER] , виданим 07.10.2002 року, вид пенсії - інвалідність, 2 група війни (ЧАЕС), термін - з 01.09.2002 по довічно (а.с.13). Згідно з довідкою про склад сім`ї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги № 2555 від 11.11.2016, виданою «Управлінням житлово-комунального господарства «Гостомель», [PERSON] прописана за адресою: [ADDRESS] , склад її сім`ї - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.22). Відповідно до акту від 05.09.2018 року, складеного депутатом Гостомельської селищної ради IIV скликання Коваленком Русланом Васильовичем за вимогою громадянки [PERSON] , у присутності сусідів-свідків, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , але фактично проживає з 2016 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] (а.с.23). Згідно з довідкою № 5 від 05.03.2022, виданою Старостою Ясногородського старостинського округу Ларисою Свиридюк, [PERSON] перебуває на території старостинського округу Романівської селищної ради на період військового стану та пройшов реєстрацію за адресою: [ADDRESS] (а.с.28). Згідно з довідкою № 6 від 05.03.2022, виданою Старостою Ясногородського старостинського округу Ларисою Свиридюк, [PERSON] перебуває на території старостинського округу Романівської селищної ради на період військового стану та пройшла реєстрацію за адресою: [ADDRESS] (а.с.28). Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1805-5001186329 від 19.04.2022, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] (а.с.27). Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1805-5001186151 від 19.04.2022, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактичне місце проживання: [ADDRESS] (а.с.27). Відповідно до акту від 25.04.2024, складеного депутатом Ірпінської міської ради Київської області Пащинським О.С., [PERSON] , [INFO], поховала свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , за власний рахунок (а.с.24). Відповідно до акту від 02.05.2024, складеного депутатом Ірпінської міської ради Київської області Пащинським О.С., [PERSON] , [INFO], та [PERSON] , [INFO], проживали разом, дружина знаходилась на утриманні чоловіка (а.с.25). Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого від 10.09.2024, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Ірпінський міський центр первинної медико-санітарної допомоги «Ірпінської міської ради Київської області», [PERSON] , [INFO], знаходиться від наглядом сімейного лікаря з 2018 року, проживала за адресою: [ADDRESS] з чоловіком [PERSON] (а.с.26). Згідно із листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №1000-0210-8/104594 від 18.06.2024, [PERSON] повідомлено про те, що, відповідно до частини 1 статі 36 Закону 1058, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний для призначення пенсії по ІІІ групі інвалідності. Також, відповідно до підпункту 3 пункту 2.3 розділу ІІ Порядку подання оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, передбачено наявність документів, які засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником. За відсутності цих документів підстави для призначення пенсії відсутні (а.с.16). Рішенням про відмову у перерахунку пенсії від 08.08.2024 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області відмовило [PERSON] у переведенні з пенсії за віком на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, оскільки відсутній документ який засвідчує родинні стосунки (свідоцтво про шлюб) (а.с.18). Нормативно-правове обґрунтування. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Рівність сторін передбачає, що кожній стороні має бути надана можливість представляти справу та докази в умовах, що не є суттєво гіршими за умови опонента. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Згідно з ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до частини першої статті 36 СК України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із подружжя ; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що подружжя вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Подібна позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі №524/10054/16 (61-21748св18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України). Згідно з частиною першою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, тощо визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25 листопада 2005 року (далі - Порядок). Згідно з пунктом 2.3. Порядку до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Також надаються такі документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (підпункт 3 пунктом 2.3. Порядку). За документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, а також рішення суду (пунктом 2.16 Порядку). Отже, для переходу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника заявнику необхідно подати, зокрема документи, які засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Висновки суду. Заслухавши учасників справи, які з`явились у судове засідання, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам в цілому та кожному доказу окремо, суд встановив наступні обставини та дійшов до таких висновків. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. За частиною другою статті 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною першою статті 316 ЦПК України визначено, що заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Такий висновок викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21. Отже, встановлення певних фактів має на меті підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд вправі встановлювати лише такі факти, які за своїми ознаками є юридичними фактами. Об`єктом судового захисту у цьому випадку є охоронюваний законом інтерес, тобто обставини, від встановлення наявності або відсутності яких у особи може виникнути, змінитися або припинитися певне суб`єктивне право. У справі, яка розглядається, суд встановив, що позивач звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а також факту перебування її на утриманні чоловіка. Позивач вказує, що встановлення цих юридичних фактів їй необхідне для переходу з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника ? чоловіка [PERSON] . Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення (Постанова ВП ВС у справі № 161/853/19 від 08.11.2019). При цьому, заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення, чинне законодавство не передбачає іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу суд зазначає таке. Відповідно ч. 2, 4 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з усталеною судовою практикою у цій категорії справ, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з господарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Конституційний Суд України у рішенні від 03.06.1999 за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміну «член сім`ї») визначив, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт тощо. Згідно із ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Згідно із частинами 1, 2 статті 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення в них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини 1 статті 36 цього Кодексу, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них прав та обов`язків. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарством є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями віднесення до кола членів однієї сім`ї є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважним причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки осіб, які об`єдналися для спільного проживання. (Постанова Верховного Суду від 23 квітня 2020 року по справі № 686/8440/16-ц). Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені правові висновки суду узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі№522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16. Суд встановив, що зібрані та досліджені судом у цій справі належні та достатні докази достовірно та об`єктивно вказують на те, що позивач у період з 1984 року по день смерті [PERSON] проживала разом з ним однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Враховуючи викладене, а також те, що для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу як жінки та чоловіка, про який просить позивач та який породжує юридичні наслідки, чинне законодавство не передбачає інший порядок його встановлення, суд вважає наявними правові підстави для задоволення цієї вимоги позову. Щодо встановлення факту встановлення факту перебування на утриманні чоловіка суд зазначає таке. Статтею 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що при вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні. Згідно зі ст. 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували яку-небудь пенсію, мають право перейти на нову пенсію. Отже, факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, має значення для переходу на пенсію в разі втрати годувальника, яку може бути призначено за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть, коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то необхідно встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу і що померлий виконував обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги необхідно з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Суд встановив, що позивач та померлий [PERSON] проживали однією сім`єю як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, перебували на обліку як пенсіонери та отримували пенсію, померлий отримував пенсію, якою забезпечував себе та свою дружину, оскільки розмір його пенсії значно перевищував розмір доходів/пенсії позивача. Також померлий працював і отримував заробітну плату, яка також використовувалась на забезпечення його дружини. Після смерті чоловіка, позивач втратила годувальника. Також суд встановив, що встановлення факту перебування на утриманні чоловіка позивачці необхідне для можливості переходу з одного виду пенсії (за віком) на інший (по втраті годувальника). Отже, цей факт породжує юридичні наслідки, чинне законодавство не передбачає інший порядок його встановлення. Враховуючи те, що основним і постійним джерелом засобів існування для позивачки була допомога з боку її чоловіка, суд прийшов до висновку про те, що факт перебування позивачки на його утриманні є доведеним, тому позов у цій частині підлягає задоволенню. Щодо вимоги про визнання у позивачки права на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника суд зазначає таке. Статтею 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачене право вибору пенсійних виплат. Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Згідно з частиною першою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності. Призначення, перерахунок, поновлення пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, тощо визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25 листопада 2005 року (далі ? Порядок). Згідно з пунктом 2.3. Порядку до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Також надаються такі документи, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (підпункт 3 пунктом 2.3. Порядку). За документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, а також рішення суду (пункт 2.16 Порядку). Отже, для переходу на пенсію у зв`язку з втратою годувальника заявнику необхідно подати, зокрема документи, які засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником. Суд бере до уваги ту обставину, що через відсутність, у тому числі, вказаних документів пенсійний орган відмовив заявниці у переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, а тому вона звернулась до суду з вимогою про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та факту перебування на утримання чоловіка. Водночас суд звертає увагу на те, що відповідно до вказаних приписів чинного законодавства питання призначення пенсії переходу з одного виду пенсії на інший віднесене до відання Пенсійного фонду України та його територіальних органів та вирішується ними в порядку та на підставі наявних у них повноважень та компетенції. Рішення, прийняті вказаними органами за наслідками вирішення питання про наявність чи відсутність у особи права на призначення пенсії чи переведення з одного виду пенсії на інший, підлягають оскарженню у судовому порядку за правилами, передбаченими адміністративним процесуальним законом. Отже, питання наявності чи відсутності у особи права на призначення пенсії чи переведення з одного виду пенсії на інший не підлягає вирішенню судом та не може бути предметом розгляду у суді в порядку цивільного судочинства. За цих обставин суд вважає, що ця вимога позову підлягає залишенню без розгляду. Водночас суд бере до уваги, що після встановлення у судовому порядку фактів, які мають юридичне значення, зокрема для переходу з одного виду пенсії на інший, позивач не зверталась до пенсійного органу щодо вирішення цього питання. Отже, звернення до суду з цією вимогою є передчасним. З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення цього позову частково.

Outcome: partial