Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом, у якому, з урахуванням уточненої позовної заяви від 27.04.2021\~р. (т.\~1, а.\~с.\~145 148), яка ухвалою від 07.09.2021\~р була прийнята до розгляду (т.\~1, а.\~с.\~166), просить встановити факт її спільного проживання без шлюбу з [PERSON] у період з серпня 2001\~р. по 04.03.2006\~р., визнати частину житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , об`єктом права спільної власності колишнього подружжя, виділивши їй 1/2 частку від частини 22/100 ідеальних часток житлового будинку та господарських споруд, та [PERSON] 1/2 часку від частини 22/100 ідеальних часток житлового будинку та господарських споруд, та визнати за нею право власності на 1/2 частку від частини 22/100 ідеальних частин житлового будинку та господарських споруд, визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя земельну ділянку з кадастровим №\~1810400000:01:002:0096, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] , виділивши їй 1/2 частку, та визнати за нею право власності на цю земельну ділянку. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] почала спільно проживати з [PERSON] з серпня 2001\~р. у частині житлового будинку, який належав [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.1984\~р. (22/100 часток). [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.03.2006\~р. 25.05.2006\~р. рішенням Бердичівської міської ради Житомирської області №\~25 [PERSON] надано дозвіл на прибудову до житлового будинку розміром 8\~м х 8\~м для обладнання житлової кімнати, кухні, санвузла, тамбура і коридору. У 2008\~р. будівництво було завершено та прибудову житловий будинок з господарськими спорудами, було здано в експлуатацію. У подальшому [PERSON] приватизував земельну ділянку, на якій знаходиться спільний будинок. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.08.2017\~р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] створює [PERSON] перешкоди у користуванні спільним будинком. [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що будинок за адресою: [ADDRESS] , належить йому, так як він придбав його та будував до реєстрації шлюбу з [PERSON] , жодних дій щодо цього будинку [PERSON] не робила, саме він вкладав кошти у будинок. Судом з`ясовано, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.1984\~р. належать 22/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 01.11.2017\~р. №\~1497 Комунального підприємства "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради, витягом від 24.03.2005\~р. з Реєстру прав власності не нерухоме майно (т.\~1, а.\~с.\~18, 61) та матеріалами реєстраційної справи на вказаний будинок. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.03.2006\~р., що встановлено заочним рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.08.2017\~р. у справі №\~274/1174/17, яке за даними Державного реєстру судових рішень набрало законної сили 01.09.2017\~р., яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (т.\~1, а.\~с.\~17). Відповідно до\~пункту 1\~частини першої\~статті 57\~Сімейного кодексу\~України особистою\~приватною власністю\~дружини,\~чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу. Таким чином 22/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , є особистою приватною власністю [PERSON] , так як були набути ним у власність до реєстрації шлюбу з [PERSON] , а саме на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.1984\~р. Рішенням Виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 25.05.2006\~р. №\~295 (а не рішенням Бердичівської міської ради Житомирської області №\~25, як зазначає [PERSON] в уточненої позовної заяви від 27.04.2021\~р.) дозволено [PERSON] до належної йому частини будинку по [ADDRESS] , зробити прибудову розміром 8,0\~м х 8,0\~м для обладнання житлової кімнати, кухні, санвузла, тамбура і коридору (т.\~1, зворотній бік а.\~с.\~35). З пояснень допитаної як свідок [PERSON] та показань свідків випливає, що після ухвалення рішення Виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 25.05.2006\~р. №\~295 до 22/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , які належали [PERSON] , було здійснено прибудову. Проти цієї обставини [PERSON] не заперечує. З акту поточних змін б/д вбачається, що станом на 21.02.2009\~р. до житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 25.05.2006\~р. №\~295 прибудовано житлову прибудову (т.\~1, а.\~с.\~53), тобто цю прибудову прибудовано до 22/100 часток житлового будинку, належних [PERSON] . Між тим, ця прибудова не входить до складу 22/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , останні, як встановлено вище, є особистою приватною власністю [PERSON] , а тому вони не можуть бути визнані об`єктом права спільної власності [PERSON] та [PERSON] , через що, в свою чергу, з них не може бути виділено [PERSON] 1/2 частку, так як за положеннями статей 364 та 370 Цивільного кодексу України частка може бути виділена лише з майна, що є у спільній (сумісній або часткові) власності. Враховуючи викладене, Суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимоги про визнання частини житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] , об`єктом права спільної власності [PERSON] та [PERSON] , виділення [PERSON] 1/2 частки від частини 22/100 ідеальних часток житлового будинку та господарських споруд, та [PERSON] 1/2 часку від частини 22/100 ідеальних часток житлового будинку та господарських споруд, та визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частку від частини 22/100 ідеальних частин житлового будинку та господарських споруд. Суд відмовляє і у задоволенні позову в частині вимоги про визнання об`єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] земельної ділянки з кадастровим №\~1810400000:01:002:0096, надану для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: [ADDRESS] , виділення [PERSON] 1/2 частку, та визнання за [PERSON] права власності на цю земельну ділянку, так як зважаючи на зміст уточненої позовної заяви від 27.04.2021\~р., ця вимога є похідною від вимог, наведених у попередньому абзаці, у задоволенні яких відмовлено (похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги (абзац другий частини першої статті 188 Цивільного процесуального кодексу України)). При цьому Суд зазначає, що матеріали справи вказують на те, що прибудова до 22/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , які належали [PERSON] , яка була здійснена у період орієнтовно з червня 2006\~р. по лютий 2009\~р., тобто під час перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, зважаючи на положення частини першої статті 60 Сімейного кодексу України (Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу)), є їхньою спільною сумісною власністю (але, зважаючи на положення статті 331 Цивільного кодексу України, за умови прийняття її експлуатацію та проведення державної реєстрації права власності на неї, в іншому випадку [PERSON] та [PERSON] вважаються власниками матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва прибудови). Між тим, [PERSON] не заявлено вимоги про поділ цієї прибудови (матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва прибудови), а Суд в силу положень частини першої статі 13 та частини другої статті 264 Цивільного процесуального кодексу України розглядає справу в межах заявлених [PERSON] вимог та при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог. Суд також відмовляє у задоволенні позову в частині вимоги про встановлення факту спільного проживання [PERSON] без шлюбу з [PERSON] у період з серпня 2001\~р. по 04.03.2006\~р., так як встановлення цього факту без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між ними склалися та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю, і що набуте у цей період одним із них майно є їхньою спільною сумісною власністю (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12.12.2019\~р. у справі №\~490/4949/17 (провадження №\~61-46210св18), посилання у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/Review/86400911). Тобто обраний [PERSON] спосіб захисту її прав та інтересів є неналежним, належним способом захисту є вимога про встановлення факт проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] без реєстрації шлюбу, проте такий факт може бути встановлено судом лише з 01.01.2004\~р. (після набрання чинності Сімейного кодексу України ), оскільки Кодекс про шлюб та сім`ю України не передбачав юридичних наслідків для чоловіка та жінки, які проживали разом без реєстрації шлюбу. До 01.01.2024\~р. спори про поділ майна осіб, які живуть однією сім`єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі, вирішувалися згідно з частиною першою статті 17 Закону України "Про власність" (висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.04.2019\~р. у справі №\~163/754/17 (провадження № 61-14555св18), посилання у Єдиному державному реєстрі судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/Review/81425684).

Outcome: dismissed