Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

В квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказало, що 25.07.2024 р. відповідно протоколу загальних зборів № 1706 перейменовано ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ТОВ «ВІН ФІНАНС». 09.05.2019 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» (ТОВ «Авентус Україна») та [PERSON] (позичальник, відповідач) укладено договір про надання фінансового кредиту № 862810. Відповідно до індивідуальної частини договору № 862810 про надання фінансового кредиту, ТОВ «Авентус Україна», надав відповідачу позику у сумі 7000 грн. строком дії на 30 днів. ТОВ «Авентус Україна» виконав умови договору про надання фінансового кредиту № 862810 від 09.05.2019 року та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 7000 грн., а відповідач належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо повернення суми позики та сплати пені і комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед новим кредитором ТОВ «ВІН ФІНАНС». Відповідно до розрахунку заборгованості, що був складений на дату укладення договору відступлення права вимоги № 1 від 12.04.2018, загальна сума заборгованості відповідача перед новим кредитором складає 20260,90 грн., а саме: сума основного боргу - 5650,00 грн.; сума боргу за процентами - 11898,90 грн.; сума боргу за пенею та штрафами - 2712,00 грн. 12.04.2018 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС») укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. Відповідно до п.2.2 договір факторингу № 1 від 12.04.2018 року - окрім іншого зазначено: у випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги - кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не замінює попередній. 12.09.2019\~року укладено\~додаткову угоду\~№ 25\~та на\~виконання договору\~факторингу підписано\~реєстр прав\~вимоги №\~25\~від 12.09.2019\~року про\~те,\~що на\~умовах вищезазначеного\~договору право\~вимоги до\~ряду боржників\~в тому\~числі до\~ [PERSON] \~за договором\~про надання\~фінансового кредиту № 862810 від 09.05.2019 року перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС»). Оскільки, відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом - то ТОВ «ВІН ФІНАНС» вважає за доцільне користуватись обсягом прав, якими був наділений попередній кредитор, але в межах, що не суперечать нормам законодавства щодо позовної давності. Нараховані на\~суму боргу\~інфляційні втрати\~та 3\~%\~річних входять\~до складу\~грошового зобов`язання\~і вважаються\~особливою мірою\~відповідальності боржника\~за прострочення\~грошового зобов`язання,\~оскільки виступають\~способом захисту\~майнового права\~та інтересу,\~який полягає\~у відшкодуванні\~матеріальних втрат\~кредитора від\~знецінення грошових\~коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Заборгованість відповідача за кредитним договором № 862810 від 09.05.2019 року - 20260,90 грн., сума збитків з урахуванням 3% річних - 1 825,15 грн., сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 8 367,84 грн., а разом заборгованість становить - 30 453,89 грн. З врахуванням наведеного позивач просить: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором № 862810 від 09.05.2019 року у загальному розмірі 30453,89 грн., яка складається з: суми заборгованості 20260,90 грн., суми інфляційних втрат - 8367,84 грн., суми 3% річних - 1825,15 грн., а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві вказав про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Відповідно до\~ст.280\~ЦПК України,\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09.05.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 862810, згідно з умовами якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 5650,00 грн., строком на 30 днів, на умовах строковості, зворотності, платності, та зобов`язався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою. Згідно п.1.3 Договору, сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: 1.3.1. знижена процентна ставка становить 0,90% від суми позики за кожен день користування позикою (328,50% річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору; 1.3.2. стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми позики за кожний день користування позикою (657,00% річних). Позика надається шляхом перерахування Товариством грошових коштів на банківський картковий рахунок, наданий \~ \~ \~ \~ Клієнтом (п.1.5 Договору). Пунктами 4.4, 4.5 Договору сторони передбачили, що у випадку прострочення повернення суми позики, клієнт зобов`язаний сплатити Товариству штраф в розмірі 67,80грн. за кожен день прострочення, починаючи з 4 дня прострочення виконання зобов`язань за Договором. Штрафи за договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення клієнтом зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної клієнтом за цим Договором, і становить 2825грн. Договір про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 862810 було підписано позичальником електронним підписом. Переказ коштів, виданих в рамках вказаного Договору, здійснено шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача (платіжну карту № [NUMBER] ), що підтверджується листом ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 10.02.2025 р., листом ТОВ «Авентус Україна» від 11.02.2025р. 12.04.2018р. між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (після перейменування ТОВ «ВІН ФІНАНС») укладено договір факторингу № 1, на підставі чого відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами. Відповідно до п.2.2 договір факторингу № 1 від 12.04.2018 року разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права і обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру прав вимоги, кожен наступний реєстр прав вимоги є самостійним додатком та не замінює попередній. 12.09.2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено додаткову угоду № 25 та на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 25 від 12.09.2019 року про те, що на умовах вищезазначеного договору право вимоги до ряду боржників, в тому числі до [PERSON] за договором про надання коштів у позику № 862810 від 09.05.2019 року, перейшло до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (ТОВ «ВІН ФІНАНС»). [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 862810, тому утворилась заборгованість в сумі 20260,90 грн., яка складається з: суми основного боргу - 5650,00 грн.; суми боргу за процентами - 11898,90 грн.; суми боргу за штрафом - 2712,00 грн. за період з 12.06.2019р. по 21.07.2019р.. Вказані обставини підтверджуються: договором про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 862810\~від 09.05.2019 року та Додатком №1 до нього; договором факторингу № 1 від 12.04.2018 р.; додатковою угодою № 25 від 12.09.2019р. до договору факторингу; розрахунком заборгованості; реєстром боржників; листом ТОВ «Фінансова компанія «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 10.02.2025 р., листом ТОВ «Авентус Україна» від 11.02.2025р. Згідно\~ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно\~ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно\~ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1\~ст. 625 ЦК України\~зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 612 ЦК України\~передбачено, що боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно ч.1,3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини першої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. За загальними правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, згідно умов Договору про надання коштів у позику на умовах споживчого кредиту № 862810\~від 09.05.2019 року, позичальнику надано кредит в сумі 5650 грн., строком на 30 днів, безготівковим шляхом. Згідно п.1.3 Договору, сторони погодили наступну фіксовану процентну ставку за користування позикою: 1.3.1. знижена процентна ставка становить 0,90% від суми позики за кожен день користування позикою (328,50% річних) у межах строку надання позики, зазначеного в пункті 1.2 цього Договору; 1.3.2. стандартна процентна ставка становить 1,80% від суми позики за кожний день користування позикою (657,00% річних). Пунктом 1.6 Договору передбачено, що у випадку неможливості виконання зобов`язань за Договором у повному обсязі та у встановлений строк, Клієнт має право ініціювати продовження строку користування позикою та зміну дати погашення позики, шляхом здійснення платежу на користь Товариства у розмірі не менше суми нарахованих та несплачених на дату платежу процентів. Після отримання Товариством коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів, заява Клієнта про продовження строку користування позикою вважається поданою. На підтвердження заявлених позовних вимог та розміру заборгованості відповідача за Договором про надання\~коштів у\~позику на\~умовах споживчого\~кредиту №\~862810\~від\~09.05.2019\~року позивачем надано суду розрахунок заборгованості за період з 09.05.2019 р. по 11.09.2019 р., згідно якого позивачем нараховано проценти за стандартною процентною ставкою 11898,90грн. за період з 09.05.2019р. по 06.09.2019р. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 висловила таку правову позицію: «надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондується жодному праву кредитодавця. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати. Отже, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання.» З наведеного слідує, що нарахування процентів може здійснюватися в межах строку кредитування. Як встановлено з матеріалів справи, строк кредитування за Договором про надання\~коштів у\~позику на\~умовах споживчого\~кредиту №\~862810\~від\~09.05.2019\~року був погоджений сторонами та становив 30 днів. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позичальник ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення суми кредиту, позивачем суду не надано. Отже, розмір процентів відповідно до умов договору, та Додатку №1 до нього (Графік платежів) який підлягає стягненню з відповідача, становить 1525,50 грн. Нарахування та стягнення процентів за користування кредитом поза визначеним кредитним договором строком суперечить вимогам Цивільного кодексу України. Таким чином, позивач відповідно до ст.1048 ЦК України має право стягнути з відповідача заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ТОВ «ВІН ФІНАНС» щодо нарахування суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 5650грн., по процентам в розмірі 1525,50 грн., за штрафом за період з 12.06.2019р. по 21.07.2019р. в сумі - 2712,00 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується нарахування позивачем відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України суми збитків з урахуванням 3% річних - 1825,15 грн. з 03.04.2022р. по 31.12.2023р., сума збитків інфляційних втрат за несвоєчасне виконання кредитних зобов`язань - 8 367,84 грн. за період з 03.04.2022р. по 03.04.2025р., суд виходить з наступного. Відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). З огляду на зазначене, суд, враховуючи положення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, вважає що в задоволенні позовних вимог у цій частині, слід відмовити. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку що позовні вимоги слід задоволити частково та стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» заборгованість за кредитним договором №862810 від 09.05.2019 року в сумі 9887,50 грн., з яких : 5650 грн. сума основного боргу; 1525,50 грн. сума боргу за процентами; 2712 грн. сума боргу за штрафом. В задоволенні решти позовних вимог, слід відмовити. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст.ст.133, 137, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, а саме судовий збір в сумі 786,55 грн. (30453,89грн./100 = 304,54грн.; 9887,50/304,54 = 32,47; 2422,40 / 100 х 32,47 = 786,55) та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1623,50грн. (5000 / 100 х 32,47 = 1623,50), які підтвердженні належними доказами, а саме: Договором про надання правової допомоги №33 від 22.03.2024 р. та Додатковою угодою до нього від 22.03.2024р.; Актом про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 02.04.2025р.; детальним описом виконаних робіт (наданих послуг). \~

Outcome: approved