Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування Звернувшись до суду із вказаним позовом, представник позивача посилався на те, 31 травня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (первісний кредитор) та відповідачем укладено кредитний договір № 609702041 на суму 12000 грн. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV43MF2. Під час укладення кредитного договору сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. На виконання умов кредитного договору, 31 травня 2021 року первісний кредитор перерахував відповідачу грошові кошти в розмірі 12000 грн. на банківську картку № [NUMBER] хх-хххх-6904, яку відповідач вказав у заявці при укладенні кредитного договору. Оскільки відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, виникла заборгованість у розмірі 14334,55 грн. 28 листопада 2024 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. В подальшому до вказаного договору факторингу укладались додаткові угоди, в тому числі й щодо продовження терміну дії договору факторингу. Між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 172 від 08 лютого 2022 року, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному у реєстрі прав вимоги. 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 30/1023-01. ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» на виконання договору факторингу підписано реєстр прав вимоги № 1 від 30 жовтня 2023 року за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі зазначеному в реєстрі прав вимоги. 29 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено договір факторингу № 29/05/25-Е відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до реєстру боржників від 29 травня 2025 року до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 14334,55 грн. Посилаючись на те, що відповідач жодних дій щодо повернення кредитних коштів не вживає, позивач через свого представника просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № 609702041 від 31 травня 2021 року у розмірі 14334,55 грн., судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. Процесуальні дії у справі Спрощене провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 27 червня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача - фізичної особи. Вказаною ухвалою судді, також задоволено клопотання представника позивача про витребування від АТ «Універсал Банк» доказів. Позиції сторін Представник позивача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся належно кожного разу, згідно позовної заяви просив провести розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся шляхом направлення судових повісток, відповідно вимогам ч. 6 ст. 128 ЦПК України, до електронного кабінету, причин свого неприбуття не повідомляла, будь-яких заяв чи то клопотань не направляла. При цьому, відповідач причин своєї неявки до суду не вказувала, будь-яких заяв, у тому числі й заяв по суті справи, не направляла, про дату, час і місце судового засідання була повідомлений належно в силу положень ч. 6 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування усіх передумов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач двічі повідомлена про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи свого представника не направила, причин його неявки не вказала, відзив на позов не подала, у той час, як позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. За такого, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи У свою чергу, суд, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, виходив із такого. Зокрема, суд установив, що 31 травня 2021 року [PERSON] звернулась до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з заявкою на отримання грошових коштів в кредит, згідно якої просила надати їй кредит в розмірі 12000 грн. строком на 126 днів та зазначила номер банківської карки № [NUMBER] хх-хххх-6904 для зарахування кредитних коштів. В зв`язку з цим відповідачем отримано: алгоритм дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладення кредитних договорів; довідку щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства; порядок дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства з метою акцепту оферти та укладення електронного договору. 31 травня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено договір № 609702041, за умовами якого кредитодавець зобов`язався надати позичнику кредит на суму 12000 грн. на умовах строковості, зворотності платності, а позичник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі. Згідно п. 1.2 договору, кредит надається строком на 126 днів. У відповідності до п. 1.4 договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 251,85 відсотків річних, що становить 0,69 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним. Відповідно до п. 1.5 договору, на умовах, викладених в п. 1.6 договору, до відносин між сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним. Як передбачено п. 1.6 договору, умови нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою застосовуються за умови, що кожен чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного в графіку платежів за цим договором. Сторони погодили, що у разі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим договором умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою починаючи з наступного дня що слідує датою платежу. Відповідно до п. 1.10 договору сторони погодили, що у випадку не повернення будь-якого з платежів, у строки передбачені графіком платежів, кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою, при чому проценти за користування кредитом нараховуються на фактичний залишок суми кредиту. Пунктом 4.1 договору передбачено, що невід`ємною частиною цього договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщено на сайті кредитодавця. Договір № 609702041 від 31 травня 2021 року підписано [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV43MF2. Крім того, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти викладено у паспорті споживчого кредиту. Судом також досліджено Правила надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», в редакції яка діє з 13 травня 2021 року. Відповідно платіжного доручення від 31 травня 2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило переказ грошових коштів в розмірі 12000 грн. з призначенням платежу: переказ коштів згідно договору № 609702041 від 31 травня 2021 року, [PERSON] , для зарахування на платіжну картку № [NUMBER] хх-хххх-6904. Згідно довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 23 травня 2025 року на рахунок/платіжну картку № [NUMBER] хх-хххх-6904 було здійснено переказ коштів в розмірі 12000 грн. на виконання кредитного договору № 609702041 від 31 травня 2021 року, укладеного з [PERSON] . Як вбачається з повідомлення АТ «Універсал Банк» від 21 липня 2025 року на ім`я [PERSON] банком було емітовано платіжну картку № [NUMBER] . На вказаний картковий рахунок за період з 31 травня 2021 року по 05 червня 2021 року було зараховано кошти в сумі 12000 грн. Крім того, АТ «Універсал Банк» надано виписку по картці № [NUMBER] , яка емітована на ім`я [PERSON] за період з 31 травня 2021 року по 05 червня 2021 року, яка містить відомості про зарахування на рахунок відповідача 31 травня 2021 року грошових коштів у розмірі 12000 грн. Судом також встановлено, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладались додаткові угоди до договору № 608702041 від 31 травня 2021 року, а саме 27 травня 2021 року, 24 серпня 2021 року, 07 вересня 2021 року, 21 вересня 2021 року, 05 жовтня 2025 року, 19 жовтня 2021 року, 03 листопада 2021 року, які є ідентичними за своїм змістом та передбачали в зв`язку з неможливістю виконання позичальником умов договору, продовжити строк оплати наступного чергового платежу на чотирнадцять днів. Умовами додаткових умов також передбачався обов`язок позичальника на дату укладення додаткової угоди сплатити фактично нараховані проценти за користування кредитом. Проте, як слідує із матеріалів справи, відповідач умов укладеного договору належним чином не виконала, зокрема, після останнього продовження строку оплати платежів, передбаченого додатковою угодою від 03 листопада 2021 року, жодного платежу за договором з метою погашення кредитної заборгованості не здійснила, внаслідок чого станом на 05 червня 2025 року має заборгованість в розмірі 14334,55 грн. із яких: 7856,33 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 6478,22 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Розмір, порядок нарахування та період нарахування заборгованості [PERSON] також відображено у розрахунках заборгованості за кредитним договором № 609702041 від 31 травня 2021 року та випискою з особового рахунку за вказаним кредитним договором. Крім того, судом встановлено, що 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № 28/1118-01 за умовами якого фактор зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, зазначених цим договором. 31 грудня 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено додаткову угоду № 26 до одговору факторингу № 28/111-01 від 28 листопада 2018 року, якою текст договору факторингу викладено у новій редакції. В подальшому між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено додаткові угоди № 27 від 31 грудня 2021 року, № 31 від 31 грудня 2022 року та № 32 від 31 грудня 2023 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, згідно умов яких сторони погоджували продовжити строк договору, зокрема до 31 грудня 2024 року. Згідно витягу з реєстру прав вимоги № 172 від 08 лютого 2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 609702041 від 31 травня 2021 року в розмірі 14334,55 грн., яка складається з: 7856,33 грн. - тіла кредиту, 6478,22 грн. - заборгованості за відсотками. Умови договору факторингу були виконані обома сторонами про що суд робить висновок із наявних у матеріалах справи акту звірки взаємних розрахунків станом 31 грудня 2022 року зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимоги № 172 від 08 лютого 2022 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28 листопада 2018 року та протоколу узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав згідно реєстру прав вимоги № 172 від 08 лютого 2022 року. Тим самим суд встановив, що ТОВ «Таліон Плюс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 609702041 від 31 травня 2021 року. 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (фактор) та ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) укладено договір факторингу № 30/1023-01 за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 30 жовтня 2023 року ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 609702041 від 31 травня 2021 року в розмірі 14334,55 грн., яка складається з: 7856,33 грн. - тіла кредиту, 6478,22 грн. - заборгованості за відсотками. Умови договору факторингу були виконані обома сторонами про що суд робить висновок із наявних у матеріалах справи платіжної інструкції № 4939 від 31 жовтня 2023 року. Тим самим суд встановив, що ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором № 609702041 від 31 травня 2021 року. Крім того, 29 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (фактор) та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 29/05/25-Е, за умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників,включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право грошової вимоги до [PERSON] , за договором № 609702041 від 31 травня 2021 року в розмірі 14334,55 грн., яка складається з: 7856,33 грн. - простроченого тіла, 6478,22 грн. - прострочених відсотків. Умови договору факторингу були виконані обома сторонами про що суд робить висновок із наявних у матеріалах справи платіжних інструкцій № 243, 245 від 04 червня 2025 року, № 246, 247 від 05 червня 2025 року та № 248 від 06 червня 2025 року. Тим самим суд встановив, що ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за договором, який є предметом цього судового розгляду. Тож, вирішуючи справу по суті, суд ураховував наступне. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] існували зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049\~ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Одним із випадків відступлення права вимоги є факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги). Визначення факторингу як кредитної операції міститься у статті 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», відповідно до якої факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, у ракурсі установлених фактичних обставин щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, ураховуючи наведені вище правові норми, які регулюють відносини, що виникли між сторонами, суд вважає правомірними вимоги позивача. При цьому, суд перевірив правильність нарахування позивачем усіх складових заборгованості, як то, щодо заборгованості за тілом та відсотками, нарахованими згідно умов договору на дійсну заборгованість відповідача і вважає ці розрахунку вірними, позаяк, вони відповідають вимогам закону. Отже, суд робить висновок, що права позивача порушені відповідачем через невиконання нею умов укладеного кредитного договору та непогашення дійсної заборгованості, а тому вони підлягають захисту у спосіб, що запропонований позивачем, тобто, шляхом стягнення на його користь установленої судом заборгованості, яка у цій справі є підтвердженою належними, допустимим і достовірними доказами, у тому числі й їх сукупністю. Як наслідок, цей позов підлягає до задоволення. Щодо питання розподілу судових витрат За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідачки на користь позивача належить стягнути 2422,40 грн. судового збору, що становить 100 відсотків задоволених вимог. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то суд керується правилами ст. 137 ЦПК України і вважає, що розмір цих витрат належно доведений і обґрунтований, оскільки в матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги, додаткова угода № 25770577492 від 30 травня 2025 року до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, акт прийому-передачі наданих послуг від 05 червня 2025 року, документи, що підтверджують надання професійної правової допомоги адвокатом. Відповідач з клопотанням про зменшення розміру цих витрат та недоведеність їх не співмірності до суду не зверталась, в зв`язку з чим не виходячи за межі позовних вимог, суд вважає, що ця вимога позивача підлягає повному задоволенню у розмірі, що ним визначений і доведений, а саме - у розмірі 7000,00 грн. Крім цього, суд не убачає підстав для відхилення тих правових норм, на які представник позивача посилався в позовній заяві, оскільки всі вони визначені правильно і підлягають застосуванню до спірних правовідносин. З цих підстав,

Outcome: approved