Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 05.03.2021 року між ТОВ «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 532548 на суму 62500,00 грн. 31.01.2025 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу №31012025, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Слон Кредит», а ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло право вимоги грошових коштів до відповідача. Посилаючись на те, що відповідач, не виконуючи належним чином зобов`язання за договором, порушує його умови, просить суд стягнути із відповідача на його користь 84021,17 грн заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по справі. 23.05.2025 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що [PERSON] було укладено договір про надання кредиту на суму 62500,00 грн. Погоджуючись з умовами договору, 31.01.2025 року [PERSON] підписав договір споживчого кредиту з додатками, паспрт споживчого кридиту та заяву-анкету. За умовами договору ТОВ «Слон Кредит» взяло на себе обов`язки надати [PERSON] кредит, а відповідач погодився з умовами договору та дав згоду на отримання кредиту в розмірі 62500 грн., з яких 50000 грн. отримує на власний рахунок, а суму в розмірі 12500 грн. на рахунок Товариства з метою виконання зобов`язань за Договором з оплати процентів за перший день користування кредитом, а також зобовязався здійснити оплату процентів за користування кредитними коштами. Також підтвердив, що боржником [PERSON] на дату розхгляду справи суму кредиту та відсотків не сплачено, у звязку із чим позов підтримує та просить стягнути з відповідача 84021,17 грн заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Вважає за можливе розгляд справи здійснювати за відсутності відповідача та надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, відзив на позов не наддав. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Відповідач у встановлений судом строк відзиву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявляв. Враховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних матеріалів та доказів, у зв`язку з чим суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 05.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту № 532548. Відповідно до умов укладеного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 62500,00грн, строком на 914 днів, з кінцевим терміном повернення 05.09.2023 року (включно). Процентна ставкою - фіксована, за перший день користування кредитом (включно) - 25% в день (9125% річних), за всі наступні дні користування кредитом, починаючи з другого дня (включно) й до кінця строку надання кредиту 85% річних (поточні процент) (п.п. 1.3., 1.4., 1.5. Договору). Відповідно до п.2.1. Договору, кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування у розмірі 50 000,00 грн на поточний рахунок споживача [NUMBER] в АТ «БАНК ФОРВАРД», а також 12500,00 грн. на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати Процентів за перший день користування кредитом. Даний кредитний договір було підписано позичальником [PERSON] особисто. Підписуючи Договір про надання споживчого кредиту №532548 від 05.03.2021 року, [PERSON] засвідчив, що всі умови йому цілком зрозумів та своїм підписом письмово підтвердив та закріпив те, що сторони договору діяли свідомо, були вільні в укладенні даного договору, вільні у виборі контрагента та умов договору. Видача кредитних коштів за договором від 05.03.2021року в сумі 50000,00грн для [PERSON] підтверджена платіжною інструкцією №4743 від 05.03.2021 року. 31.01.2025 року між ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Факторинг Партнерс» укладено договір факторингу № 31012025, відповідно до умов якого ТОВ «Слон Кредит» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Слон Кредит». Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 31.01.2025 року до Договору факторингу №31012025, ТОВ «Факторинг Партнерс» набув право грошової вимоги до [PERSON] у сумі 84021,17 грн. Однак, в супереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо повернення наданого йому кредиту в строки, передбачені договором про споживчий кредит № 532548 від 05.03.2021 року, що підтверджується розрахунком заборгованості. Станом на день звернення до суду загальна сума заборгованості по кредиту за договором про споживчий кредит № 532548 від 05.03.2021 року становить 84021,17 грн, яка складається з наступного: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 47303,50 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 36717,67 грн. Отже, судом встановлено, що між сторонами існують договірні правовідносини (кредит). Надані позивачем докази у сукупності мають взаємний зв`язок, є належними і допустимими у зазначених спірних правовідносинах сторін, їх достовірність стороною відповідача не спростована (в тому числі і розмір заборгованості за договором). Умови договору не оспорюються, умови договору сторонами виконувались, що свідчить про дійсність договору. Згідно ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Положеннями\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). У відповідності до ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з вимогами\~статті 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1\~статті 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. За приписами частини 1\~статті 517 ЦК України\~первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. За правилами\~статті 1046 ЦК України\~договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Проценти за користування кредитом проценти, які нараховуються в межах строку кредиту (позики), визначені у договорі. Такі проценти розуміються як проценти за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором або законом, які сплачує позичальник. Порядок їх виплати врегульований частиною 1\~статті 1048 ЦК України. Згідно ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1056-1 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та визначається залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Враховуючи вище наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором № 532548 від 05.03.2021 року в розмірі 84021,17 грн, яка складається з наступного: заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 47303,50 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 36717,67 грн. На підставіст. 141 ЦПК Україниз відповідача підлягають стягненню на користь позивача також понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. Відповідно до положень п.1 ч.3ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивач додав до позовної заяви: копію договору про надання правової допомоги №02-07/2024 вілд 02.07.2024р., згідно якого Адвокатське об`єднання "Лігал Ассістанс" та Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» уклали даний договір. Також наявний Прайс-лист АО "Лігал Ассістанс", затверджений рішенням загальних зборів Об`єднання №01-11/2023 від 01.11.2023р., згідно якого вбачається перелік послуг, одиниці виміру та вартість послуг в гривнях. Окрім того додано позивачем заявка на надання юридичної допомоги №856 від 01.03.2025р. та Витяг з Акту №7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025р. між АО "Лігал Ассістанс" та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» щодо надання юридичної допомоги щодо примусового стягнення заборгованості з [PERSON] . З аналізу доданих до заяви про стягнення понесених витрат на правову допомогу, встановлено, що згідно заявка №856 від 01.03.2025р. та Витяг з Акту №7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025р. не підписана сторонами та не містить будь якого підтвердження, щодо їх затвердження та підписання сторонами (зокрема за допомогою електронного цтфрового підпису). Окрім того, в зазначених документах зазначені послуги згідно затвердженого прайсу, а саме: №1.2 Надання усної консультації з вивчення документів (кількість 2 год, вартістю 4000 грн.), №3.13 Підготовка пропозицій (кількість 3 год, вартістю 6000 грн.),, №3.1. Складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі в суд (кількість - 5 год, вартістю 15000 грн.), з заначенням загальної суми 25000 гривень. Проте, згідно п.1.2 Прайс-листа вартість погодинної роботи становить 1500грн., а не 2000 грн., також п.3.1 Прайс-листа, вартість 1 години підготовки позовної заяви становить від 1500 грн., фіксована вартість - 3000 грн., при цьому Прайс-лист містить п. 313 двічі, з чого не можлива встановити вартість наданих послуг. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Водночас, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Тому суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними доказами факту надання їм правової допомоги АО "Лігал Ассістанс", а тому слід відмовити позивачу ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» у стягненні судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 грн.

Outcome: approved