Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту належноств трудової книжки та факту родинних відносин. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона звернулася до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області Управління обслуговування громадян відділ обслуговування громадян № 10 (сервісний центр) з заявою для розрахунку стажу для оформлення пенсії та призначення пенсії. Для цього нею були надані всі необхідні документи, у тому числі трудові книжки та свідоцтва про народження. При перевірці наданих відомостей працівниками ПФУ були виявлені невідповідності, а саме у трудовій книжці Серії [NUMBER] від 22.11.1977р. на титульній сторінці зазначено її ім`я « [PERSON] » на російській мові, а в паспорті « [PERSON] ». У свідоцтві про народження доньки [PERSON] , у графі матері зазначено « [PERSON] » а в паспорті « [PERSON] » на російській мові, у свідоцтві про народження сина [PERSON] , у графі матері зазначено « [PERSON] » а в паспорті « [PERSON] » на російській мові. 18.01.2024р. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області було прийняте рішення про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з тим, що страховий стаж складає 17 років 10 місяців 11 днів та за результатами розгляду документів, до страхового стажу не було зараховано - період роботи згідно трудової книжки Серії [NUMBER] від 22.11.1977р.» оскільки на її титульній сторінці зазначено ім`я « [PERSON] » а в паспорті « [PERSON] », також до страхового стажу не було зараховано періоди догляду за дітьми, оскільки у свідоцтвах про народження ім`я матері зазначено « [PERSON] » а в паспорті « [PERSON] ». Тому наразі для неї існує необхідність підтвердження страхового стажу роботи згідно трудової книжки Серії [NUMBER] від 22.11.1977р. та належності даної трудової книжки саме позивачці. Також існує необхідність підтвердження страхового стажу періоду догляду за дітьми - сином [PERSON] , [INFO] відповідно до Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 15.03.1984р., та доньки - [PERSON] , [INFO] відповідно до Свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 21.10.1986р. що дасть можливість виключити неточності та призначити пенсію за віком. У зв`язку з даною обставиною заявник звертається до суду з даною заявою. Провадження у справі відкрито 29.01.2025. Згідно протоколу повторного авторозподілу справа надійшла на розгляд судді Челюбєєву Є.В. Ухвалою судді від 25.07.2025 справа прийнята до провадження та призначена до судового розгляду. Заявник в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні заявлених вимог наполягає. Належно повідомлений представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надав. Відзив не поданий. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідив матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Верхньодніпровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 17.07.2001, заявником по справі є [PERSON] , на російськомовній сторінці № 2 зазначено « [PERSON] ». У трудовій книжці серії Серії [NUMBER] від 22.11.1977 року зазначено « [PERSON] ». Тобто, у трудовій книжці ім`я заявниці зазначено невірно і не збігається з паспортними даними. Невірний запис у трудовій книжці не дає можливості визначити факт її приналежності саме заявникові та реалізувати його право на пенсійне забезпечення. Також судом встановлено, що з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 04.09.1991 [PERSON] та серії [NUMBER] від 03.02.1987 [PERSON] вбачається, що їх матір`ю записана « [PERSON] », батьком « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 23.08.1986 року, « [PERSON] » та « [PERSON] » уклали шлюб уклали шлюб 23 серпня 1986 року та дружині присвоєне Дрожжак. Згідно з ч.1ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Статтею 315 ЦПК України визначено, які категорії справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підлягають розгляду в порядку окремого провадження. Пунктом 1 ч.1 вказаної статті передбачено встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та пунктом 6 ч.1 вказаної статті передбачено встановлення факту належності особі правовстановлюючих документів. За змістом ч.2 цієї статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Відповідно до роз`яснень, викладених в інформаційному листі Верховного Суду України від 19 червня 2013 року щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в графі «Встановлення факту родинних відносин між фізичними особами» факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Родинні відносини (споріднення) (у теорії права) - кровний зв`язок між людьми, з наявністю якого закон пов`язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов`язків. Правове значення має як пряме споріднення так і не пряме (бокове), коли родинні зв`язки виникають за наявності спільного пращура (родоначальника). Виходячи з вимог діючого\~ЦК України поняттями "родичі", "родинні стосунки" охоплюється коло осіб, які пов`язані між собою певним ступенем споріднення. Такими особами можуть бути близькі родичі за походженням, зокрема, батьки, діти, баба, дід, прабаба, прадід, внуки, правнуки, брат та сестра (повнорідні і неповнорідні), двоюрідні брати та сестри, тітка, дядько, племінниця, племінник. Усиновлений та усиновлювач прирівнюються до родичів за походженням. Законодавство України не встановлює вичерпного переліку документів, які підтверджують родинні стосунки, а тому вони визначаються в кожному випадку окремо, в залежності від ступеня їх споріднення Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми доказами є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~\~ст. 62 ЗУ «Про\~пенсійне\~забезпечення»\~ - Основним\~документом,\~що\~підтверджує\~стаж \~роботи,\~є\~трудова\~книжка.\~Порядок\~підтвердження\~наявного трудового\~\~стажу\~при відсутності\~трудової\~книжки\~або відповідних\~записів\~у\~ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 3 Постанови Кабінету Міністрів України « Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» від 12.08.1993 року № 637 - за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Оцінюючи надані заявницею докази, суд вважає за можливе встановити факт належності заявниці трудової книжки [NUMBER] від 22 листопада 1977 року, оскільки дошлюбне прізвище, і по батькові, зазначеної в трудовій книжці особи повністю співпадають з прізвищем та по батькові заявниці, а власне ім`я заявниці та зазначеної в трудовій книжці особи є співзвучними. Заповнення трудової книжки російською мовою відповідає правилам діловодства, що діяли на час її заповнення, а помилки в написанні імені « [PERSON] » і « [PERSON] » (російською) є не значними. При цьому імена [PERSON] , також " [PERSON] " і " [PERSON] " російською - є одним і тим же іменем, записаним відповідно до різних правописів написання імен українською та російською мовою, що існували в різний час. Тому ім`я [PERSON] (російською) відповідає власному імені заявниці [PERSON] та [PERSON] (російською), записаному у її паспорті. Крім того, рік народження заявниці згідно паспорта, відповідає аналогічному записові в трудовій книжці. Аналогічна ситуація виникла і зі свідоцтвами про народження дітей заявниці, де розбіжність виникла лише у імені заявниці « [PERSON] » замість « [PERSON] » (російською). Тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що надані письмові докази дозволяють стверджувати, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] є дітьми заявниці. Встановлення даних фактів для заявниці мають юридичне значення, оскільки від ці факти безпосередньо породжуються юридичні наслідки, а саме, від його встановлення залежить призначення пенсії заявниці за віком, окрім того, іншого порядку встановлення юридичного факту немає. Суд вважає, що факти, які просить встановити заявник, є юридичними, оскільки від їх встановлення залежить виникнення особистих прав заявника, чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з наступним вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. Відповідно до п. 7 ст. 294 ЦПК України понесені заявницею судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1816 грн. 80 коп. покладаються на заявника і поверненню не підлягають.

Outcome: approved