Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

У грудні 2024 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що 08.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір №75815498, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Відповідно до п. 2 Договору сума позики складає 6030 грн; процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99%, яка нараховується за кожен день користування позикою. Вказаний договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно- телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором позики виконало, перерахувавши відповідачу кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених договором. Крім цього, 16.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4884443, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцеві кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в терміни, визначені договором. Відповідно до п. 1.2 Договору сума кредиту складає 12000 грн; проценти за користування кредитом становить 36 грн, які нараховуються за ставкою 0,01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна базова процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Вказаний договір укладено в електронній формі, з використанням інформаційно- телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало, перерахувавши відповідачу кредитні кошти порядку передбаченому умовами договору. Станом на час звернення до суду строк повернення грошових коштів наступив. 27.01.2022 року було укладено договір № 27/01/2022, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором позики №75815498. 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75815498. Таким чином, ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" наділено правом вимоги до відповідача за вказаним договором. 29.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір № 29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором №4884443. На порушення умов договорів відповідач свої зобов`язання за укладеними договорами належним чином не виконує, внаслідок чого станом на день формування позовної заяви розмір заборгованості за договором № 75815498 від 08.07.2021 року становить 18728,29 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 6030 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 12587,94 грн, інфляційні збитки 96,48 грн, нараховані 3% річних 13,87 грн. Розмір заборгованості за договором № 4884443 від 16.08.2021 року становить 100236 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 12000 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 88236 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просять стягнути відповідача заборгованість в розмірі 48036 грн з яких: заборгованість за тілом кредиту 12000 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 36036 грн. Загальний розмір заборгованості за вказаними договорами станом на день формування позовної заяви становить 66764,29 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 18030 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 48623,94 грн, інфляційні збитки 96,48 грн, нараховані 3% річних 13,87 грн, яку представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача. Крім того, позивач просить стягнути на свою користь понесені витрати по оплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у сумі 16000 грн. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 31.12.2024 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. На адресу відповідача неодноразово судом направлялися повістки та повідомлення про виклик до суду, які поверталися у зв`язку із закінченням терміну зберігання. 27.02.2025 року заочним рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська задоволено позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Коллект Центр» заборгованість за договором позики №75815498 від 08.07.2021 року та договором про споживчий кредит №4884443 від 16.08.2021 року у розмірі 66764,29 грн, а також понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 16000,00 грн. 26.03.2025 року адвокат Макаренко О.А. в інтересах [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2025 року у даній справі. Необхідність скасування заочного рішення представник відповідача обґрунтовує тим, що про розгляд справи і винесення заочного рішення відповідача [PERSON] не було повідомлено належним чином. Він особисто не отримував судової повістки про місце, день та час розгляду справи, через що не мав можливості заперечувати проти позову. Зазначене позивачем місце проживання відповідача не відповідає дійсності, оскільки відповідач з 16.06.2021 року перебуває за кордоном в Республіці Польща. Також необхідність скасування заочного рішення представник відповідача обґрунтовує спірністю набуття позивачем прав вимоги до відповідача за договорами, оскільки набуття права вимоги за договором відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги відбувалось після попереднього відступлення за договором факторингу, що не відповідає вимогам ч.2 ст.1083 Цивільного кодексу України та правовій позиції, що міститься в постанові Великої палати Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №638/22396/14-ц. Крім того, представник відповідача посилається, що розмір суми є необґрунтованим, оскільки кредитодавець може реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами в межах визначеного договором строку кредитування, відповідно вказує, що проценти поза цим періодом вважає такими, що нараховані всупереч вимогам ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України та правовим позиціям Великої палати Верховного Суду у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12-ц, від 18.01.2022 у справі 910/17048/17, від 05.04.2023 у справі №910/4518/16. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 11.04.2025 року заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Макаренка О.А. про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, ухваленого 27.02.2025 року задоволено. Заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.02.2025 року у справі №205/17564/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами скасовано. 30.04.2025 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідача адвоката Макаренка О.А. надійшов відзив на позов, в якому він не погоджується з позовними вимогами ТОВ «Коллект Центр» та вважає, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі з огляду на наступне. Договір про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 укладений всупереч вимогам ст. 1083 Цивільного кодексу України та не може свідчити про виникнення у ТОВ «Коллект Центр» права вимоги до [PERSON] 08.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75815498, відповідно до умов якого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти)від суми позики. Відповідно до п. 2 Договору сума позики складає 6030,00 грн; строк позики - 30 днів; процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99%, яка нараховується за кожен день користування позикою. 27.01.2022 року було укладено договір факторингу № 27/01/2022, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором позики №75815498. 16.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 4884443, відповідно до умов якого кредитодавець надає позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцеві кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в терміни, визначені договором. Відповідно до п. 1.2 Договору сума кредиту складає 12000,00 грн; кредит надається строком на 30 днів з 16.08.2021 року по 15.09.2021 року. 29.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір факторингу № 29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором №4884443. 10.01.2023 між ТОВ «Вердикт капітал» (Первісний кредитор) та ТОВ «Коллект центр» (Новий кредитор) був укладений Договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю- продаж) права вимоги, за умовами якого ТОВ «Вердикт капітал» відступило шляхом продажу, а ТОВ «Коллект Центр» набуло права вимоги до боржників, в тому числі й право вимоги до [PERSON] за вищезазначеними Договорами фінансових послуг. Договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) права вимоги став підставою для заявлення, саме, ТОВ «Коллект Центр» як кредитором грошових вимог до боржника у даній справі. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Тож, ТОВ «Вердикт капітал» набув право грошової вимоги до боржника, [PERSON] , за договір позики №75815498 від 08.07.2021 року на підставі укладеного 01.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (Клієнт) та ТОВ «Вердикт капітал» (Фактор) Договору факторингу № 27/01/2022, за умовами якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило за плату на користь ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги на загальну суму 135 164 792 грн (сто тридцять п`ять мільйонів сто шістдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто дві гривні) 66 коп. Також, ТОВ «Вердикт капітал» набув право грошової вимоги до боржника, [PERSON] , за договором про споживчий кредит № 4884443 від 16.08.2021 року на підставі укладеного 29.11.2021 року між ТОВ «Мілоан» (Клієнт) та ТОВ «Вердикт Капітал» (Фактор) договору факторингу № 29-11-102, за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило за плату на користь ТОВ «Вердикт капітал» право грошової вимоги на загальну суму 102 560 106 (сто два мільйони п`ятсот шістдесят тисяч сто шість) гривень 92 копійки. Згідно з ст. 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. Умовами договорів факторингу № 29-11-102 та № 27/01/2022 передбачене право фактора здійснити наступне відступлення прав вимоги будь-якій третій особі (пункт 2.5), та таке відступлення має відбуватись відповідно до положень Глави 73 «ФАКТОРИНГ» Цивільного кодексу України, тобто шляхом укладення договору факторингу, у якому попередній фактор буде виступати клієнтом, а наступний (новий) кредитор (особа, до якої переходять право вимоги до боржника) - фактором. Відповідно до постанови Верховного Суду від 10.11.2020 року у справі №638/22396/14-ц «оскільки договорами факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, то воно повинно здійснюватися відповідно до положень цієї глави, яка регулює відносини з факторингу (частина другої статті 1083 ЦК України)». Тобто, наступне відступлення права грошової вимоги має здійснюватися шляхом укладення саме договору Факторингу. Позивач безпідставно просить стягнути проценти за користування кредитом поза межами дії договорів. Відповідно до наданих розрахунків за договором № 4884443 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] (а.с. 27) у межах строку кредитування (30 днів) з 16.08.2021 року по 15.09.2021 року сума нарахованих процентів становить 36 гривень. Відповідно до наданих розрахунків за договором №75815498 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] у межах строку кредитування (30 днів) з 08.07.2021 року по 07.08.2021 року сума нарахованих процентів становить 2279,94 гривень. Продовження нарахування процентів за Договорами після закінчення строку кредитного договору є неправомірним. Жодних доказів на щодо продовження строку кредитування більше 30 днів за обома договорами відповідачем не надано. Позивачем не надано належних доказів видачі визначених договорами коштів. На підтвердження надання зазначених кредитором сум кредитів, доказів позивачем надано не було, а отже ним не доведено видачу кредитних коштів взагалі і втому числі суми визначеної у кредитному договорі. Отже кредитором не надавались позичальнику кошти, що передбачені умовами договору та в супереч цьому кредитор все одно враховує такі кошти та просить судом їх стягнути. В матеріалах справи відсутні жодні підтвердження (докази) на видачу або перевід готівки позичальнику або від його імені третім особам. На підставі вищевикладених підстав просить відмовити ТОВ «Коллект Центр» в задоволенні позовних вимог та судові витрати відповідача покласти на позивача. 06.05.2025 року представником позивача ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. через підсистему «Електронний суд» подано відповідь на відзив, в якому зазначила, що суб`єктний склад договору відступлення прав вимоги не відрізняється від суб`єктного складу договору факторингу, оскільки сторони як одного, так і іншого договору є фінансовими установами, які мають відповідні ліцензії на здійснення фінансової діяльності, зокрема факторингу. Таким чином, укладений між сторонами Договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню сторін, а також відповідає вимогам закону щодо суб`єктного складу сторін договору. Щодо перерахування коштів представник зазначила, що на виконання умов укладеного договору № 4884443 позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 12000,00 грн. Враховуючи, що ТОВ «Мілоан» не є банком, відповідна операція була здійснена АТ КБ «Приватбанк», що підтверджується квитанцією, відповідно до якої 16.08.2021 року було перераховано грошові кошти у розмірі 12 000,00 грн на картку № [NUMBER] . На виконання умов укладеного договору № 75815498 позикодавцем перераховано грошові кошти на рахунок позичальника у розмірі 6030,00 грн. Враховуючи, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не є банком або відповідною фінансовою установою, яка має право здійснювати грошові перекази, відповідна операція була здійснена ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» на підставі укладеного між сторонами договору. Даний договір є частиною господарської діяльності товариства, що підтверджується відповідним листом. Дана обставина підтверджується листом ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС», відповідно до якого 08.07.2021 року здійснено переказ грошових коштів на картковий рахунок [NUMBER] , який належить позичальнику, у сумі 6 030,00 грн. Крім того зазначено, що оскільки Компанія не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Щодо надання виписок з рахунку позичальника з відображенням всіх операцій по такому рахунку, то позивач об`єктивно позбавлений можливості їх надати, оскільки не є банком в розумінні Закону України «Про банки і банківську діяльність», а є фінансовою установою і діє відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». Звертає увагу, що ні первісний кредитор, ні позивач не є банками та на них не розповсюджується дія ЗУ «Про банки та банківську діяльність». Разом з тим, кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність яких регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги. Зокрема, небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Отже, твердження відповідача не заслуговують на увагу. Крім того, звертає особливу увагу, що Відповідач частково сплачував заборгованість по одному з кредитів, що свідчить про визнання факту отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування. Відповідач вказує лише на недоведеність факту перерахування йому кредитних грошових коштів, але будь-яких доказів цьому не надає. При цьому позивач зазначає, що відповідач має вільний доступ до своїх рахунків у банківських установах і мав безперешкодну можливість надати суду докази про те, що кредитні грошові кошти на його банківську картку, вказану в договорі чи іншу картку, якою він користується, не надходили. Зокрема, вона мав можливість здійснити запит до банку про наявність у неї карткового рахунку, вказаного в заяві на отримання кредиту, та отримати виписку по вказаному рахунку за період кредитування. Таким чином відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження своїх заперечень. Разом з тим, для спростування заперечень відповідача, разом з даними поясненнями подається клопотання про витребування доказів. З приводу нарахування відсотків, то розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. З даних умов договору вбачається, що прострочення зобов`язання та відповідальність за таке прострочення виникають у позичальника після дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. При цьому, протягом періоду, на який пролонговано договір, позичальник має правомірно не сплачувати кредитору борг та таке користування коштами не вважається простроченням. Щодо витрат на правову допомогу на користь відповідача. Відповідачем заявлено попередній розмір витрат на правничу допомогу - 10 000,00 грн. Дані витрати є неспівмірним з обсягом послуг, наданих відповідачу та є очевидно завищеними, враховуючи, що справа розглядається в порядку спрощеного провадження, є малозначною, а також типовою для представника відповідача, що вбачається з відкритих джерел (веб-портал Судова влада). Крім того, участь в судових засіданнях не є обов`язковою. Матеріали справи не містять договору про надання правничої допомоги, детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у межах надання правової допомоги, акт прийому-передачі послуг, докази оплати за надані послуги та взагалі будь-які документи, які підтверджують факт надання правничої допомоги відповідачу. Звертає увагу, що спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору. Отже, стягнення витрат на правничу допомогу з позивача не можна вважати розумним, справедливим та таким, що відповідає засадам цивільного судочинства. Таким чином, витрати на правову допомогу, заявлені відповідачем є безпідставними, а їх розмір є завищеним та необґрунтованим. У зв`язку з чим, позивач просить відмовити відповідачу у задоволенні вимоги про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу або суттєво зменшити її розмір, а позовну заяву ТОВ «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості задовольнити в повному обсязі. 16.05.2025 року представником відповідача адвокатом Макаренком О.А. через підсистему «Електронний суд» подано заперечення на відповідь на відзив, в яких підтримує позицію викладену у відзиві з урахуванням чого просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 22.05.2025 року представником позивача ТОВ «Коллект Центр» Ткаченко М.М. подано додаткові пояснення по справі. Ухвалою суду від 23.05.2025 року задоволено клопотання ТОВ «Коллект центр» Ткаченко М.М. про витребування доказів. Витребувано в АТ КБ «Приватбанк» інформацію: чи видавалась АТ КБ «Приватбанк»» [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжна картка № [NUMBER] ; докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 6030,00 грн., які 08.07.2021 року та 12 000,00 грн., які 16.08.2021 року були на неї перераховані, а саме: виписки по рахунку [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за номером картки № [NUMBER] за період із 08.07.2021 по 08.09.2021 року; Ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки № [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки. Ухвалою суду від 30.06.2025 року задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Коллект Центр» Юзипчука М.В. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 01.07.2025 року на виконання ухвали суду від 23.05.2025 року АТ КБ «Приватбанк» надано суду інформацію, згідно з якою на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) та надано виписку по рахунку № [NUMBER] за період з 08.07.2021 року по 08.09.2021 року. Ухвалою суду від 02.09.2025 року задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Коллект Центр» Німченко А.Р. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. Представник позивача ТОВ «Коллект Центр» Німченко А.Р. в судовому засіданні в режимі відеоконференції позовні вимоги підтримала, надала пояснення аналогічні змісту позову та відповіді на відзив. Представник відповідача [PERSON] адвокат Макаренко О.А. проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позов та запереченнях на відповідь на відзив. Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 16.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] було укладено договір про споживчий кредит № 4884443, згідно з умовами якого кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п. 1.3 Договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п. 1.2 Договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Умовами договору визначено, що сума (загальний розмір) кредиту становить 12000 грн. у валюті: українські гривні. Кредит надається строком на 30 днів з 16.08.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 15.09.2021. Комісія на надання кредиту: 0.00 грн, яка нараховується за ставкою 0.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти на користування кредитом: 36.00 грн, які нараховуються за ставкою 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (а.с.7-11). Договір про споживчий кредит підписаний електронним підписом позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора L11163, який відправлений на номер мобільного телефону відповідача, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.26). Відповідно до п. 2.2.2 Договору нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 Договору. Згідно з п. 2.2.3 Договору проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку, встановлену п. 1.6 Договору. Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 Договору. Стандартна (базова) ставка не є підвищеною. Відповідно до п.2.3.1.1 Договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства miloan.ua і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Відповідно до п. 2.3.2 Розділ 2.3 Договору є домовленістю сторін про зміну умов кредитного договору на умовах відкладальної(их) обставин(и), щодо якої(их) невідомо настане вона(и) чи ні, відповідно до ст. 212 Цивільного кодексу України, і яка(і) полягає(ють) у наступному: а) здійснені платежу(ів) Позичальником після вибору доступних умов пролонгації на пільгових умовах, згідно п. 2.3.1.1 Договору та розділу 6 Правил; б) продовженні користування кредитними коштами Позичальником після спливу строку кредитування, визначеного згідно п. 1.3, п. 2.3.1.1, п. 2.3.1.2 Договору. Після настання зазначених в пунктах «а» та/або «б» цього пункту обставин умови кредитного договору, зокрема строк кредитування, згідно п. 1.3, термін (дата) повернення кредиту і сплати винагород (плати) визначений п. 1.4 змінюється пропорційно строку пролонгації. Нова дата платежу разом з актуальною сумою заборгованості відображаються Кредитодавцем в оновленому графіку платежів, що за формою та змістом може відрізнятись від додатку №1, і розміщується Кредитодавцем в особовому кабінеті Позичальника, який уповноважує Кредитодавця на таке оновлення та не потребують будь-якого іншого оформлення. Таким чином, сторонами погоджено, що строк користування кредитом продовжується у разі наявності непогашеної заборгованості, а таке продовження не потребує додаткових дій ні від Кредитора, ні від Позичальника. Сторони Договору погодили окремий випадок автоматичної пролонгації договору, без необхідності вчинення будь-яких додаткових дій з боку сторін. Підписанням даного договору відповідач погодився на зазначені умови. Отже, ним було надано згоду на автопролонгацію договору у разі наявності заборгованості. Відповідно до п. 2.4.1 Договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого п. 1.4 Договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. Згідно з п. 2.4.2 Договору якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно п. 1.3 та п. 2.3 цього договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим позичальником та передбачає настання наслідків, обумовлених розділом 4, п. 3.2.5 договору. Отже, з даних умов договору вбачається, що прострочення зобов`язання та відповідальність за таке прострочення виникають у позичальника після дати завершення періоду, на який продовжено строк кредитування. При цьому, протягом періоду, на який пролонговано договір, позичальник має правомірно не сплачувати кредитору борг та таке користування коштами не вважається простроченням. Відповідно до п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою п.1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п.1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог Кредитодавця. У рамках вказаного договору відповідач 16.08.2021 року подав заявку-анкету на отримання кредиту в сумі 12000,00 грн строком на 30 днів (а.с.13-13 зворот). Таким чином, судом встановлено, що кредитний договір містить інформацію як про суму кредиту, так і про розмір процентної ставки, строк кредитування та пролонгацію строку кредитування, порядок розрахунків, та всі інші істотні умови, передбачені законодавством України. Відповідач [PERSON] був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується його підписом у вказаному договорі. ТОВ «Мілоан» перерахувало грошові кошти на вказаний відповідачем у заявці-анкеті рахунок у розмірі 12000,00 грн, що підтверджується довідкою від 19.09.2024 року за вих.№6479/19-09 (а.с.26 зворот). Зі змісту відомості про щоденні нарахування та погашення, сформованою ТОВ «Мілоан» за кредитним договором №4884443, убачається, що станом на дату повернення кредиту 15.09.2021 року відповідач не здійснив жодного платежу для погашення заборгованості, у зв`язку з чим йому було нараховано відсотки за користування кредитом відповідно до п.1.5.2. Договору за період з 16.08.2021 року по 15.09.2021 року включно в сумі 36,00 грн. Оскільки до 16.09.2021 року відповідач не повернув кредит і продовжив користування кредитними коштами, то відповідно до пункту 2.3.1.2 кредитного договору з 16.09.2021 року строк кредитування був продовжений (пролонгований) на стандартних (базових) умовах та відповідачу було нараховано відсотки за користування кредитом за період з 16.09.2021 року по 14.11.2021 року в сумі 36000,00 грн відповідно до п.1.6 Договору за стандартною (базовою) процентною ставкою у розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Указаний строк кредитування закінчився 14.11.2021 року після спливу 60 календарних днів. У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за укладеним договором належним чином не виконує, внаслідок чого розмір заборгованості за договором № 4884443 16.08.2021 року становить 100236 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 12000 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 88236 грн (а.с.35). Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності просять стягнути відповідача заборгованість в розмірі 48036 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 12000 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 36036 грн. Вказані розрахунки банку відповідачем не спростовано, свого контррозрахунку заборгованості або доказів належного виконання зобов`язань суду не надано. 08.07.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено Договір позики №75815498 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), відповідно до якого товариство зобов`язалося надати позичальнику позику строком на 30 днів (з 08.07.2021 року по 07.08.2021 року) у сумі 6030 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму в строк до 07.08.2021 року та сплатити проценти за користування коштами в розмірі 1,99 % (а.с.19). Договір підписаний електронним підписом [PERSON] , який відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора «S9V8j8F3Ib» і був надісланий на номер мобільного телефону позичальника, про що свідчить п.12 та п.18 договору позики, адреса, реквізити та підпис сторін. Пунктом 17 Договору позики №75815498 від 08.07.2021 року визначено, що інші умови цього правочину регулюються Правилами, які є невід`ємною частиною договору. Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором (Додаток №1 до Договору позики №75815498 від 08.07.2021 року) доведено до відома [PERSON] інформацію про загальну вартість кредиту та реальну річну процентну ставку за договором про споживчий кредит, а саме: строк на який надано кредит - 30 днів, сума позики 6030 грн, проценти за користування кредитом 1439,96 грн, загальну вартість кредиту 7469.96 (19 зворот). ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання за договором виконало, а саме перерахувало відповідачу кредитні кошти, про що свідчить копія повідомлення ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» вих. № 26/07-2024-6/ТНПП від 26.07.2024 року, в якому зазначено про успішність операції, проведеної ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» згідно договору із ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» № 23-01-18/5 від 23.01.2018 року, зокрема транзакція в сумі 6030,00 грн, проведену 08.07.2021 року, номер картки № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , № договору 75815498. Номер платежу 6376134604841061655071873 (а.с. 29-29 зворот, 30-31, 31 зворот-34). У свою чергу відповідач свої зобов`язання за укладеними договорами належним чином не виконує, внаслідок чого станом на день формування позовної заяви розмір заборгованості за договором №75815498 від 08.07.2021 року становить 18728,29 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 6030 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 12587,94 грн, інфляційні збитки 96,48 грн, нараховані 3% річних 13,87 грн (а.с.36). Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Нормою частини 2 статті 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Відповідно до частин третьої, шостої та сьомої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Судом встановлено, що вказані кредитні договори укладені в електронній формі та підписані за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), наявний в матеріалах справи та досліджений судом. Підписавши договори №4884443 від 16.08.2021 року та №75815498 від 08.07.2021 року одноразовим ідентифікатором, відповідач [PERSON] погодився з умовами договору та правилами надання споживчих кредитів від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Мілоан». Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Умовами договору чітко визначено обов`язок позичальника сплатити кредитору відсотки за користування кредитними коштами, розмір відсотків, строки повернення коштів, тобто досягнуто згоди щодо істотних умов договорів, такі правочини, згідно з вимогами статті 204 ЦК України, створюють презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договори, згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковими для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. З відповіді АТ КБ «Приватбанк» від 10.06.2025 № 20.1.0.0.0/7-250530/52581-БТ, яка надійшла на адресу суду 01.07.2025 року встановлено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) в банку емітовано карту № [NUMBER] та відкрито банківський рахунок IBAN [NUMBER] . Згідно з випискою по банківському рахунку [PERSON] за період з 08.07.2021 року по 08.09.2021 року, відповідачу 08.07.2021 року було зараховано грошові кошти в сумі 6030,00 грн та 16.08.2021 року - в сумі 12000,00 грн, відповідач користувався (розраховувався) кредитними коштами. Отже, факт отримання відповідачем коштів у ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Мілоан» суд вважає доведеним. Досліджені судом докази підтверджують, що відповідач заборгованість за кредитом не погасив. З урахуванням викладеного, позов в частині стягнення тіла кредиту є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у повному обсязі в межах заявлених позовних вимог. У зв`язку з викладеним аргументи сторони відповідача щодо неотримання кредитних коштів суд відхиляє, оскільки такі спростовані матеріалами справи. Крім того, кредитні договори, укладені між первісним кредитором та відповідачем, є дійсними як в цілому, так і в частині автоматичної пролонгації договору, не оскаржувалися в судовому порядку як сторонами договору, так і будь-якими іншими особами, відповідають вільному волевиявленню сторін та чинному законодавству. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладення вказаних договорів шляхом заповнення заяви-анкети на отримання кредиту, у якій відповідач підтвердив, що він ознайомлений з умовами та правилами надання коштів в позику. Таким чином, враховуючи вищезазначені умови договорів, суд вважає, що нарахування процентів позивачем за користування кредитними коштами як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку та строку останньої пролонгації, є такими, що відповідають вимогам укладених між сторонами договорів, а тому не приймає до уваги посилання представника відповідача про відсутність правових підстав для їх нарахування. 27.01.2022 укладено договір № 27/01/2022, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги до позичальників, у тому числі за договором позики №75815498 (а.с. 44-46). Вказане підтверджується Реєстром боржників (а.с. 47-48), платіжним дорученням про оплату лоту згідно договору факторингу № 27/01/2022, (а.с.46 зворот, 47-48, 50). 10.01.2023 року укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №75815498 (а.с.51-53). Вказане підтверджується актом зарахування зустрічних однорідних вимог (а.с.54-54 зворот), Реєстром боржників (а.с. 55-56, 63). Також, 29.11.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладений договір № 29-11-102, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі до [PERSON] за договором №4884443 (а.с.39-40). Вказане підтверджується Реєстром боржників (а.с. 42-43), платіжним дорученням про оплату лоту згідно договору факторингу (а.с.41). 10.03.2023 між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір № 10-03/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №4884443 (а.с.57-60). Сторона відповідача вважає, що відбулося неналежне відступлення прав вимоги, посилаючись на те, що відступлення фактором права вимоги до боржника за договором Факторингу переривалося договором відступлення права вимоги, а відтак договір відступлення права вимоги не є договором факторингу, і позивачем відповідно не доведено перехід до нього права вимоги до боржника допустимими доказами. Тобто відповідач намагається відокремити факторинг від відступлення права вимоги і вважає, що наступне відступлення права грошової вимоги мало здійснюватися шляхом укладення саме договору факторингу. Проте такі доводи відповідача, на думку суду, є безпідставними та не ґрунтуються на вимогах закону з таких міркувань. Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто цивільним законодавством встановлена можливість замінити кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Таким чином, факторинг за своєю правовою природою є різновидом відступлення права вимоги. Тому передача прав вимоги за договором факторингу є належною формою відступлення прав вимоги і має ті самі правові наслідки, що й договір відступлення прав вимоги. Пунктом 1 розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 року № 352 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг та внесення змін до розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 року №231» до фінансової послуги факторингу віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб`єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі, права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта, у тому числі, шляхом дисконтування суми боргу, розподілу відсотків, винагороди, якщо інший спосіб оплати не передбачено договором, на якому базується відступлення. Суд не приймає посилання сторони відповідача на правову позицію, викладену у постанові Великої палати Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №638/22396/14-ц. Згідно з п.48 вказаної постанови зазначено, що «Велика Палата Верховного Суду вважає, що оскільки договорами факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, то воно повинно здійснюватися відповідно до положень цієї глави, яка регулює відносини з факторингу (частина другої статті 1083 ЦК України). Іншими словами наступне відступлення права грошової вимоги має здійснюватися шляхом укладення саме договору факторингу з відповідним суб`єктним складом його сторін (стаття 1079 ЦК України), а не шляхом укладення договору про відступлення права вимоги з фізичною особою. 49. Як вбачається з встановлених судами обставин, з укладенням оспорюваного договору про відступлення права вимоги, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги згідно з наведеними нормами права.» З огляду на те, що справа №638/22396/14-ц стосувалась наступного відступлення права вимоги фізичній особи, постанова Великої палати Верховного Суду від 10.11.2020 у справі №638/22396/14-ц не є релевантною до спірних правовідносин. Беручи до уваги відступлення саме грошової вимоги, оплатний характер набуття позивачем права вимоги, суб`єктний склад, суд вважає, що твердження відповідача щодо неналежності набуття позивачем прав вимоги не підтверджені належними і допустимими доказами та спростовуються нормами чинного законодавства. Тому суд приходить до висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за кредитними договорами № 4884443 від 16.08.2021 року та №75815498 від 08.07.2021 року на підставі вищезазначених договорів факторингу та відступлення права вимоги. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання своєчасно та в порядку, передбаченому кредитними договорами належним чином не виконувала та кредитні кошти не повернув. Загальний розмір заборгованості за вказаними договорами станом на день формування позовної заяви становить 66764,29 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 18030 грн; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 48623,94 грн, інфляційні збитки 96,48 грн, нараховані 3% річних 13,87 грн. Згідно зі ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За вимогами ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитними договорами, укладеними між ним та первісними кредиторами - ТОВ «Мілоан» та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», в обумовлені строки, позивач ТОВ «Коллект Центр», який отримав право вимоги до відповідача за договорами про відступлення прав вимоги та факторингу, внаслідок такого порушення не позбавлений можливості отримати кредитні кошти, відсотки, на що він розраховував при укладенні договору. Отже, враховуючи зміст зазначених правових норм, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитними договорами в загальній сумі 66764,29 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду з позовом був сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Як установлено судом, розмір понесених позивачем витрат за надання професійної правничої допомоги підтверджуються договором про надання правничої допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року, укладеним між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Коллект Центр» (а.с.69-70), заявкою на надання юридичної допомоги №183 від 11.10.2024 року (а.с.72), витягом з акту №3 про надання юридичної допомоги від 08.11.2024 року (а.с.73). Отже, суд вважає, що витрати позивача на правову допомогу підтверджені належними та допустимими доказами. Заперечень щодо неспівмірності витрат відповідач не надав. Ураховуючи, що позовні вимоги судом задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 16000 грн. Витрати, пов`язані з розглядом справи, понесені відповідачем, залишити за останнім.

Outcome: approved