Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

До Володимирецького районного суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер їх батько. Після смерті спадкодавця відкрилась спадщина, що складається, зокрема, з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] . Спадкодавець заповіту не залишав. Позивачка не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , що фактично успадкувала, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи, що посвідчують право власності на вищезазначене нерухоме майно. Просить позов задовольнити. Вказаний позов надійшов до суду 14 липня 2025 року. Ухвалою Володимирецького районного суду Рівненської області від 12 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Належним чином повідомлена відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розгляд справи здійснюється за відсутності сторін, без фіксування судового засідання технічними засобами, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення із наступних підстав: [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] . Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження позивачки, серії [NUMBER] . Згідно Технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 05.12.2024, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по [ADDRESS] рахується за [PERSON] . Рік спорудження житлового будинку 1970. Відповідно до довідок №567, №568 від 09.07.2025, виданих Володимирецькою селищною радою, [PERSON] помер [INFO] , на момент смерті був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] та мав наступний склад сім`ї: син [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] ; внук [PERSON] , [INFO] ; онука з [PERSON] , [INFO] ; онука [PERSON] , [INFO] ; онука [PERSON] , [INFO] . Згідно сповіщення №1380 від 02.05.2023, наданого [PERSON] , [PERSON] , 15.04.2023 зник безвісти, під час виконання бойового завдання, в районі населенного пункту Бахмут Донецької області. Відповідно до інформаційної довідки Володимирецької державної нотаріальної контори №79899877 від 30.01.2025, після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилася. Згідно роз`яснення, виданого завідувачем Володимирецької державної нотаріальної контори Рівненської області №91/02-14 від 30.01.2025, [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, на житловий будинок, який розташований по [ADDRESS] , через нотаріальну контору, оскільки у неї відсутні правовстановлюючі документи на вищезазначене нерухоме майно. А як зазначено в ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися в наслідок його смерті. Відповідно до статті 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 визначено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно статті 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Як зазначено в статті 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з тим, відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Крім того, у цьому пункті зазначено, що якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. Отже, способом захисту прав та інтересів позивача у даному випадку є визнання за ним права власності на спірне нерухоме майно. З урахуванням\~викладеного,\~суд на підставі досліджених доказів приходить до висновку, що позивачка [PERSON] є спадкоємцем майна [PERSON] , яка фактично вступила у спадщину після його смерті, а тому позов [PERSON] до [PERSON] про визнання визнання права власності на майно, слід задовольнити. Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. А як в ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивачка не ставить питання щодо стягнення сплаченого нею судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved