Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

25 червня 2025 року позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11 листопада 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 739141679 формі електронного документа з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора MNV6M2W4 відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію». Отже, у кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошової одиниці, в якій надано кредит, строку та умов користування коштами, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. Згідно умов кредитного договору, первісний кредитор перерахував відповідачу 11 листопада 2021 року грошові кошти у розмірі 6500,00 грн на банківську карту відповідача № [NUMBER] , яка ним вказана у заявці при укладенні кредитного договору. Згідно укладеного договору факторингу № 28-1118-01 від 28 листопада 2018 року та додаткових угод, у тому числі щодо продовження терміну дії договору факторингу, право вимоги за кредитним договором № 739141679 від 11 листопада 2021 року перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс». Вподальшому, відповідно до умов укладеного договору факторингу № 30/1023-01 від 30 жовтня 2023 року, право вимоги по вказаному кредитному договору відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс». В подальшому, відповідно до умов укладеного договору факторингу № 29/05/25-Е від 29 травня 2025 року, право вимоги по кредитному договору відступлено на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», що свідчить про факт отримання права грошової вимоги до відповідача у розмірі 24694,80 грн, з яких 6500 грн заборгованість за тілом кредиту, 18194,80 грн заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу на погашення існуючої заборгованості за кредитним договором. Просить стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» суму заборгованості за кредитним договором № 739141679 від 11.11.2021 року в розмірі 24694,80\~грн, а також судові витрати судовий збір у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн. Ухвалою судді Локачинського районного суду Волинської області від 26 червня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Ухвалою Локачинського районного суду Волинської області від 31 липня 2025 року частково задоволено клопотання представника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» - Тараненка А.І. та витребувано в АТ «Універсал Банк» інформацію щодо [PERSON] , у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 11 вересня 2025 року. Представник позивача у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що стверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 113 на звороті). Одночасно у позовній заяві просить розгляд позовної заяви здійснювати за його відсутності, у разі неявки відповідача у судове засідання ухвалити заочне рішення (а.с. 7 на звороті). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився повторно, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення судової повістки (а.с. 115). Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, а також за одночасного існування вищевказаних умов, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 11 листопада 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 739141679 (далі кредитний договір), який є електронним документом та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV6M2W4 (а.с. 13 на звороті-17). Крім того, 11 листопада 2021 року [PERSON] в електронній формі підписав паспорт споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 739141679 від 11.11.2021 року, заявку на отримання коштів в кредит від 11.11.2021 року, у якій зазначено його персональні дані та номер карти 5375-41ХХ-ХХХХ2233 (а.с. 12-13, 25). Положеннями п. 5.4 та п. 5.14 кредитного договору передбачено, що сторони дійшли згоди, що у всіх відносинах між позичальником та кредитодавцем в якості підпису позичальника буде використовуватись електронний підпис одноразовим ідентифікатором відповідно до правил та Закону України «Про електронну комерцію», що має таку саму юридичну силу як і власноручний підпис. Цей Договір є електронним документом, створеним і збереженим в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та перетвореним електронними засобами у візуальну форму. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 12 цієї статті електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. За ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та ЗУ «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (ст. 1 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно порядку дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та довідки щодо дій позичальника вбачається, що [PERSON] 11 листопада 2021 року о 15:38:27 на номер телефону [NUMBER] направлено одноразовий ідентифікатор MNV6M2W4 для підтвердження поданої заявки на кредит та договір № 739141679 від 11.11.2021 року (а.с. 26-32, 33). Отже, договір кредитної лінії № 739141679 від 11.11.2021 року є укладеним з моменту його підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором MNV6M2W4, який був надісланий на вказаний [PERSON] номер телефону, що підтверджує погодження сторонами усіх істотних умов такого договору. На виконання умов кредитного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було перераховано [PERSON] кошти в розмірі 6500 грн на картку № [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформленні кредиту, що підтверджується платіжним дорученням №\~5b658eb6-e123-4b9а-914f-7743d382af26 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 11.11.2021 року (а.с. 36). Із відповіді АТ «Універсал Банк» від 13.08.2025 року № БТ/Е-10697 вбачається, що платіжну картку № [NUMBER] банком емітовано на ім`я [PERSON] , на яку 11.11.2021 року було зараховано грошові кошти в сумі 6500 грн (а.с. 116-121). Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» повністю виконало свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором. Відповідно до умов договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 6500\~грн. Перший транш за договором в сумі 6500 грн кредитодавець надає позичальнику одразу після укладення договору, який має бути повернено до 11.12.2021 року (протягом 30 днів, дисконтний період) (п. 1.1, 1.3, 1.7) За користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти у розмірі 1,98% від суми кредиту за кожний день користування ним протягом дисконтного періоду (п.1.9.1) Згідно п. 1.12 Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст.. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії Договору) на наступних умовах: п.1.12.1 зобов`язання щодо основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; п.1.12.2 з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю 2,98% в день від суми кредиту на кожний день користування ним. Згідно із п. 1.13 Договору проценти в розмірі, визначеному в п. 1.9 та 1.12.2 Договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником. Пунктом 5.3 передбачено, що сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Із детального розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», вбачається, що в перший день кредитування (11.11.2021 року) позичальнику надано грошові кошти у сумі 6500 грн. В подальшому протягом 30 днів (дисконтний період) здійснювалося нарахування відсотків з врахуванням п. 1.14.1 Договору 124,8 грн в день, а 15.12.2021 кредитодавцем здійснено перерахунок на підставі п. 1.14.2 Договору. Починаючи із 11.12.2021 року по 11.01.2022 року відповідачу здійснювалося нарахування відсотків за процентною ставкою 2,98% від суми кредиту, а саме 193,7 грн в день. Таким чином, станом на 11 січня 2022 року, на день відступлення права вимоги, заборгованість у [PERSON] перед ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зі сплати кредиту становила 16172 грн, з яких 6500 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням, 9865,7 грн сума заборгованості за нарахованими процентами (а.с. 79). Правильність наданих товариством розрахунків заборгованості не спростована відповідачем в установленому законом порядку, вказаний розрахунок суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ. У спростування зазначених представником позивача доводів відповідач будь яких доказів не надав. Відповідно до ч. 1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» переходить до ТОВ «Таліон Плюс» право вимоги до боржників за відповідним реєстром права вимоги (а.с. 44-49). В подальшому між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено ряд додаткових угод, згідно яких сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору, востаннє до 31 грудня 2024 року включно, а саме: 28 листопада 2019 року укладено додаткову угоду №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, 31 грудня 2020 року укладено додаткову угоду №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, 31 грудня 2021 року укладено додаткову угоду №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, 31 грудня 2022 року укладено додаткову угоду №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, 31 грудня 2023 року укладено додаткову угоду №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28 листопада 2018 року (а.с. 49 на звороті, 50-54, 55, 55 на звороті, 56). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 168 від 11.01.2022, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до [PERSON] за договором № 739141679 від 11.11.2021 року на загальну суму 16365,70 грн, з яких 6500,00 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 9865,70\~грн заборгованість по відсотках (а.с. 57-58). Починаючи з 11 січня 2022 року по 08 квітня 2022 року (фактично до 23.02.2022 з врахуванням списання відсотків) ТОВ «Таліон Плюс» здійснювало нарахування відсотків за користування кредитом, оскільки [PERSON] і надалі не сплачував заборгованість. Наведене підтверджується розрахунком заборгованості, сформованим ТОВ «Таліон Плюс», згідно якого заборгованість станом на 20.12.2023 року становить 24694,80 грн, з яких 6500 грн тіло кредиту, 18194,80 грн відсотки (а.с. 80). 30 жовтня 2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №30/1023-01, згідно умов якого ТОВ «Таліон Плюс» зобов`язується відступити ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» за плату права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с. 60-64). Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 2 від 20 грудня 2023 року підписаного між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу № 30/1023-01, укладеного між ними, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» отримало право вимоги до [PERSON] за договором № 739141679 від 11.11.2021 року на загальну суму 24694,80\~грн, з яких 6500 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 18194,80 грн заборгованість по відсотках (а.с. 65-66). 29 травня 2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №29/05/25-Е, згідно умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» зобов`язується за плату відступити ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» право грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників, що є невід`ємною частиною цього договору (а.с. 68-72). Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року, ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» прийняло реєстр боржників (а.с. 75). Із витягу Реєстру боржників за договором факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року, вбачається, що у [PERSON] згідно кредитного договору № 739141679 сума заборгованості становить 24694,80 грн, з яких 6500 грн заборгованість по основному боргу (тіло кредиту), 18194,80\~грн заборгованість по відсотках (а.с. 73-74). Таким чином,\~ТОВ «Фінансова\~компанія «ЕЙС»\~набуло право\~вимоги до\~ [PERSON] \~за договором\~№ 739141679\~від 11.11.2021\~року та вправі пред`являти відповідні вимоги про стягнення коштів, оскільки заборгованість за кредитним договором так і не була сплачена відповідачем. Згідно виписки з особового рахунка за кредитним договором № 739141679 від 11.11.2021 року, сформованого ТОВ «Фінансова компанія «Ейс», сума заборгованості [PERSON] становить 24694,80 грн, з яких прострочене тіло 6500 грн, прострочені відсотки 18194,80 грн (а.с. 81). Надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у тій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало [PERSON] кредитні кошти шляхом безготівкового переказу на його картковий рахунок. Таким чином, кредитодавець свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а відповідач, в порушення положень кредитного договору та вимог ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, користуючись коштами наданими йому кредитором, не виконав своєчасно та у повному обсязі свої зобов`язання, передбачені умовами договору, на повернення отриманих коштів, також сплату відсотків за користування кредитом, у зв`язку із чим у нього утворилася заборгованість за вищезазначеним правочином. Відповідно до вимог частин 3 та 4 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, відповідач правом на подання відзиву не скористався. З огляду на викладене, та враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт утворення заборгованості у відповідача перед позивачем за кредитним договором, що суттєво порушує взяті на себе договірні зобов`язання, та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення, а відтак, з відповідача на користь позивача належить стягнути заборгованість за кредитним договором № 739141679 від 11 листопада 2021 року у розмірі 24694,80 грн, з яких з яких 6500 грн сума кредиту, 18194,80 грн сума нарахованих процентів. Щодо вирішення питання судових витрат, суд зазначає таке. За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої, другої статті 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. На підтвердження факту надання професійної правової допомоги представником позивача до матеріалів справи долучено договір про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, укладений між адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» (а.с. 82-83), додаткову угоду від 30.05.2025 року №25770680200 до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29 травня 2025 року(а.с. 84), довіреність від 29\~травня 2025 року (а.с. 86 на звороті); акт прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025 року (а.с. 85), з яких вбачається перелік наданих правових та юридичних послуг, кількість годин та вартість послуг, а саме: складання позовної заяви ТОВ «ФК «Ейс» до позичальника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 739141679 від 11.11.2021, 2\~год. 5000 грн; вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є [PERSON] , за кредитним договором № 739141679 від 11.11.2021, 2 год. 1000 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 739141679 від 11.11.2021 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] , 1 год. 500 грн; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 739141679 від 11.11.2021 на рахунок позичальника, яким є [PERSON] , 1 год. 500 грн, а всього 7000 грн. Крім того, у матеріалах справи наявна копія свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 виданого 24 квітня 2012 року Тараненку Артему Ігоровичу (а.с. 86). Відповідно до ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті щодо співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідач не заявила клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та не доводила їх неспівмірність. Враховуючи наведене, те, що позов задоволено повністю, вимога позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу є підставною та підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені витрати на правничу допомогу в сумі 7000 грн. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі ст. ст. 526, 626, 628, 629, 1054 ЦК України, ст. ст. 3, 12 ЗУ «Про електронну комерцію»,

Outcome: approved