Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

[PERSON] \~через свого\~представника адвоката\~Філоненко Я.В.\~звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~до[PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Калинівський відділ державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про звільнення від сплати аліментів та боргу по аліментах. Позов мотивовано тим, що 15 січня 2020 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Позивач зазначає, що вказаний шлюб укладено під час відбування ним покарання у Вінницькій виправній колонії №86, у момент реєстрації шлюбу позивач вперше бачив [PERSON] , після реєстрації шлюбу було надано побачення 3 дні, після чого позивач та [PERSON] ніколи не бачились, а перша дитина [PERSON] народилася після спливу 10 місяців, як вони бачились востаннє. В подальшому позивач дізнався про наявність у [PERSON] неповнолітніх дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 лютого 2025 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03 березня 2025 року задоволено позов про оспорювання батьківства, виключено відомості про батьківство [PERSON] стосовно неповнолітнього [PERSON] та [PERSON] . Під час розгляду справи про оспорювання батьківства, а саме 12 грудня 2024 року у Калинівському відділі державної виконавчої служби у Хмельницькому районні Вінницької області центрального міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №127/1637/21 від 06.04.22 року стягувачем згідно якого є [PERSON] , яка як виявилося є опікуном неповнолітнього [PERSON] - сина [PERSON] . Відповідно до постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.12.2024 року на користь відповідача стягнуто на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі частин від усіх видів заробітків (доходів). Водночас, позивач вказує, що не є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з чим стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання неповнолітнього [PERSON] порушують права позивача. Позивач зазначає, що аліментний обов`язок був заснований на факті батьківства, проте виключення з актового запису про народження відомостей про нього, як батька дитини, свідчить про відсутність у нього від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримувати дитини, що є підставою для звільнення від сплати аліментів та заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дитини. За таких обставин позивач просив звільнити його від сплати аліментів та заборгованості по аліментам на утримання дитини [PERSON] , стягнутих рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/16371/21, а також просив стягнути з відповідачки судові витрати. 07.04.2025 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про забезпечення позову (а.с. 45). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив (а.с. 51). 07.05.2025 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області вжито заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на грошові кошти, що належать передачі/сплаті [PERSON] , які перераховуються військовою частиною [NUMBER] на рахунок Калинівського відділу державної виконавчої служби у Хмільницькому районі Вінницької області за виконавчим провадженням ВП №68792635, а саме звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 18.12.2024 року на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , як аліменти в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) у виконавчому провадженні (а.с. 67-68). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2025 справа прийнята до провадження новим складом суду (а.с. 78). Відповідач у визначений ухвалою суду строк ні відзив на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надав, своїм правом на продовження строків на подання відзиву не скористався. Третя особа своїх пояснень не надала. Враховуючи вищевикладене\~та положення\~ст.\~178,\~279\~ЦПК України,\~суд розглядає\~справу за\~наявними у\~справі матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 15 січня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 08.10.2024 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с. 7). Як слідує із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданого 22.10.2024 Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), батьками [PERSON] , [INFO] , вказані: батько - [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 8). Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2021 у справі №127/16371/21 (провадження 2/127/2730/21) задоволено позов Служби у справах дітей Вінницької міської ради до [PERSON] , [PERSON] про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. Відібрано дитину [PERSON] , [INFO] , від батьків [PERSON] , [PERSON] без позбавлення їх батьківських прав та передано дитину на опікування органу опіки та піклування Вінницької міської ради. Стягнути з [PERSON] на користь та на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 29.06.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнути з [PERSON] на користь та на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітків (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 29.06.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 13.01.2022. Відомості про вказане судове рішення у відповідності по положень до ч. 3 ст.6 Закону України «Про доступ до судових рішень» отримано судом з Єдиного державного реєстру судових рішень в порядку повного доступу до нього. На підставі вищевказаного рішення суду Вінницьким міським судом Вінницької області видано виконавчий лист, який пред`явлено до примусового виконання. 18.12.2024 при примусовому виконання виконавчого листа №127/16371/21, виданого 06.04.2022 Вінницьким міським судом Вінницької області, про стягнення з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , аліментів у розмірі частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви, а саме з 29.06.2021 року до досягнення дитиною повноліття, головним державним виконавцем Калинівського відділу\~державної виконавчої\~служби у\~Хмільницькому районі\~Вінницької області\~Центрального міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції (м.\~Київ)\~Химерою М.Г.\~винесено постанову\~у межах\~виконавчого провадження\~№68792635\~про звернення\~стягнення на\~заробітну плату,\~пенсію стипендію\~та інші\~доходи боржника\~ (а.с. 9-11). Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 03.02.2025 по справі №127/33547/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 15.01.2020 у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), за актовим записом №75, розірвано. Судове рішення набрало законної сили 06.03.2025 (а.с. 12-14). 03.03.2025 рішенням Вінницького міського суду Вінницької області у справі №127/38844/24 позов [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства задоволено; виключено відомості про батьківство [PERSON] з актового запису 2942 від 27 жовтня 2022 року відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Вінниці центрального-західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) стосовно неповнолітнього [PERSON] ; виключено відомості про батьківство [PERSON] з актового запису 1223 від 24 квітня 2021 року у Вінницького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) стосовно [PERSON] . Судове рішення набрало законної сили 03.04.2025 (а.с. 55 (зворот)-57). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Із довідки Військової частини [NUMBER] №1064 від 15.02.2025 вбачається, що солдат [PERSON] під час виконання бойового завдання 10.02.2025 отримав мінно-вибухову травму (а.с. 38 зворот). Вирішуючи даний спір, який виник із сімейних правовідносин суд виходить з наступного. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 18 Конвенції ООН про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями) передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Аліменти - це кошти для утримання, які закон зобов`язує платити одного з батьків неповнолітньої дитини. Їх можуть перераховувати в добровільному порядку, а можуть - за рішенням суду. Аліменти на утримання дитини є гарантією виконання кожним з батьків свого обов`язку забезпечувати дитину, надавати їй можливість на користування всіма благами соціального забезпечення, належним харчуванням, житлом, розвагами, надати їй захист і піклування, які необхідні для її благополуччя. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 188 СК України батьки можуть бути звільнені від обов`язку утримувати дитину тільки за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Згідно зі ч. 4 ст. 273 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Отже, за змістом цієї норми права, особа з якої за рішенням суду стягнуто періодичні платежі у випадку зміни будь яких обставин, що впливають на її обов`язок щодо сплати таких платежів, у тому числі щодо припинення такого обов`язку. При цьому зазначена норма не надає чіткого переліку обставин, що впливають на припинення платежів, а тому не можуть бути будь які обставини, що з урахуванням інтересів першочергово дитини, змінюють обов`язок щодо сплати цих платежів, зокрема й виключення з акту про народження дитини відомостей про походження дитини від певної особи. Зазначена правова позиція міститься у Постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року (справа №511/219/18). Відповідно до правової позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року в справі №477/1165/20, наслідком ухвалення судом рішення про виключення з актового запису про народження дитини відомостей про позивача як батька дитини є, зокрема, відсутність у позивача від самого початку існування спірних правовідносин обов`язку утримання дитини, адже за змістом положень статті 180 СК України обов`язок утримання дитини несуть лише її батьки. Аліментний обов`язок позивача був заснований на факті батьківства, а виключення відомостей про батька з актових записів про народження дітей у зв`язку з тим, що позивач не є біологічним батьком дітей, підтверджує, що позивач не є (і, відповідно ніколи не був) батьком дітей. Отже, виключення запису про батьківство позивача є обставиною, що має істотне значення в розумінні 197 СК України, і відповідно, є підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, яка утворилась за період, коли він був записаний батьком дітей. Факт походження дитини від певної особи є підставою для виникнення у цієї особи обов`язків щодо виховання та утримання дитини, визначених розділом ІІІ Сімейного кодексу України, у тому числі обов`язків щодо утримання дитини. За загальним змістом цих норм обов`язок утримання дитини батьком дитини виникає з підстав походження дитини саме від цього батька або на підставі акта про визнання особи батьком. Такого обов`язку у особи, яка не визнана батьком дитини, не виникає. Виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини у зв`язку з тим, що ця особа не є біологічним батьком дитини, є обставиною, яка припиняє обов`язок утримання дитини з боку особи, яка була зазначена у свідоцтві про народження, як батько. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про звільнення його від сплати аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат, то суд враховує, що згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно положень ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При поданні позовної заяви позивачем зазначено, що орієнтовний розмір судових витрат, пов`язаних з правничої допомогою складає 14000,00 грн. Водночас, суд звертає увагу, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі. На підтвердження цих обставин, суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із надання правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку, детальний опис робіт. Витрати повинні бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволені таких вимог. Натомість, до позовної заяви додано лише ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АА №1454126 від 29.09.2024 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №2452 від 20.02.2012, інших належних та достатніх доказів в підтвердження витрат на правничу допомогу, позивачем не надано, а тому в їх розподілі слід відмовити. При цьому, суд завертає увагу, що заяви про подання доказів на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, у порядку визначеному положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України, позивачем не подано, матеріали справи не містять. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2442,40 грн.

Outcome: approved