Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

04.08.2025 до суду надійшла заява [PERSON] , заінтересована особа: Іллінецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про встановлення факту, що має юридичне значення. Заява мотивована тим, що [INFO] в м. Тула, росія, помер дядько заявниці [PERSON] , після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме право на земельну частку (пай) у землі, розміром 2,71 в умовних кадастрових гектарах, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк». З метою оформлення спадкового майна після смерті [PERSON] заявниця звернулась до нотаріуса, однак, їй усно було відмовлено у прийнятті заяви, оскільки [PERSON] не надала належний документ, який підтверджує факт смерті особи, а свідоцтво про смерть [PERSON] , видане російською федерацією, нотаріус не приймає, тому що дипломатичні відносини між Україною та росією розірвано. За вказаних обставин, для подальшого переоформлення спадкових прав виникла необхідність встановлення факту смерті [PERSON] у судовому порядку. Ухвалою суду від 08.08.2025 відкрито провадження у справі № 141/675/25 та призначено судове засідання на 11.09.2025. Заявник [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання 11.09.2025 не з`явилась, при цьому, 11.09.2025 до суду надійшла заява представника заявниці [PERSON] адвоката Панасюк Н.А. про розгляд справи без участі заявника та її представника, заявлені вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити. Заінтересована особа Іллінецький відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в судове засідання 11.09.2025 не з`явилася, повноважного представника до суду не направила, при цьому, 03.09.2025 до суду надійшла заява в.о. начальника Іллінецького відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) І. Гусак № 317-28.2-28 від 26.08.2025 про розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, при вирішенні заявлених вимог покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Від сторін надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає вимогам ч. 3 ст. 211 ЦПК України, у зв`язку з чим в силу ч. 2 ст. 247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи № 141/675/25, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження (повторно) серії [NUMBER] , виданого 06.02.1974, [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про народження зроблено запис № 16, у графі «Батько» зазначено [PERSON] , у графі «Мати» - [PERSON] . Як убачається із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00052412905 від 15.07.2025, [PERSON] народився 1922 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області було зроблено відповідний актовий запис № 25, у графі «Відомості про батька» зазначено [PERSON] , у графі «Відомості про матір» - [PERSON] . Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.02.1972, [PERSON] народилась [INFO] , про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис № 3, у графі «Батько» зазначено [PERSON] , у графі «Мати» - [PERSON] . Відповідно до витягу із Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00010644660 від 19.06.2012, виконавчим комітетом Великоростівської сільської ради Оратівського району Вінницької області 22.02.1976 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , номер актового запису 5, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] . Як убачається із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.11.2000, [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 5183, місце смерті Тула, росія. [PERSON] помер [INFO] , про що було зроблено відповідний актовий запис № 12 та 20.11.2005 виконавчим комітетом Медівської сільської ради Оратівського району Вінницької області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0383304, виданого 12.03.1997 на підставі рішення Оратівської районної державної адміністрації від 24.02.1997 за № 39, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Маяк», розміром 2,71 в умовних кадастрових гектарах. Із відповіді управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин (відділ № 2) Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області №403/14-25 від 27.06.2025 убачається, що згідно записів Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Оратівською райдержадміністрацією Вінницької області по Медівській сільській раді КСП «Маяк» на ім`я [PERSON] , с. Медівка на підставі рішення районної державної адміністрації від 24.02.1977 року за № 39 зареєстровано 14.08.1997 року за № 211 сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН №0383304 розміром 2,71 в умовних кадастрових гектарах. Земельній ділянці площею 2,6521 га, розподіленій за гр. [PERSON] , присвоєний кадастровий номер 0523182800:02:004:0114. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 82331640 від 26.08.2025, спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] , не заводилася. Встановлення факту смерті необхідне заявниці для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , вказаний факт неможливо встановити у інший спосіб, а відтак єдиним способом підтвердження останнього є встановлення його судовим рішенням. Визначаючись щодо встановлених обставин та заявлених вимог, суд керується наступним. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною першою ст.\~4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 7\~ст. 19 ЦПК України\~визначено, що, окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ч. 1 ст. 293\~ЦПК\~України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За правилами п. 5 ч. 2 ст. 293\~ЦПК\~України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно з ч. 3 ст. 294\~ЦПК\~України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Згідно пункту 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення"\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений або знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення." Відповідно до ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до статті 13 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1993 року, укладеної між державами- членами СНД, зокрема, Україною і російською федерацією, та ратифікованою\~Законом України № 240/94-ВР від 10 листопада 1994 року, документи, що на території однієї з Договірних Сторін виготовлені або засвідчені установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції і за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на територіях інших Договірних Сторін без якого-небудь спеціального посвідчення; документи, що на території однієї з Договірних Сторін розглядаються як офіційні документи, користуються на територіях інших Договірних Сторін доказовою силою офіційних документів. У зв`язку з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року Україна розірвала дипломатичні відносини з російською федерацією, що у свою чергу з цієї дати унеможливлює направлення повісток, листів до посольства російської федерації в Україні у зв`язку з припиненням його роботи на території України. Судовий імунітет російської федерації не підлягає застосуванню з огляду на порушення російською федерацією державного суверенітету України, а отже не є здійсненням російською федерацією своїх суверенних прав, що охороняється судовим імунітетом. До таких висновків на основі аналізу норм права та фактичних обставин дійшов Верховний Суд у постанові від 14.04.2022 року у справі № 308/9708/19, від 18.05.2022 року у справі № 428/11673/19, а також Велика Палата Верхового Суду у постанові від 12.05.2022 року у справі № 635/6172/17. Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, є загальновідомими, закріпленими на державному рівні на підставі нормативно-правових актів, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами частини третьої статті 82 ЦПК України. 01.12.2022 року прийнято Закон України № 2783-ІХ «Про зупинення дії та вихід з Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року», яким з 29.12.2022 року зупинено дію Конвенції та Протоколу до неї у відносинах російською федерацією та Республікою Білорусь. З дати зупинення дії Мінської конвенції не здійснюється співробітництво судів та інших компетентних органів України з відповідними органами російської федерації та республіки Білорусь з питань надання правової (судової) допомоги та екстрадиції у цивільних і кримінальних справах на підставі Конвенції, у тому числі, безпосередні зносини установ юстиції відповідно до Протоколу до неї. Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про міжнародне приватне право» до особистих немайнових прав застосовується право держави, у якій мала місце дія чи інша обставина, що стала підставою для вимоги про захист таких прав, якщо інше не передбачено законом. Аналогічно регламентовано зазначене питання у п.7 глави 1 розділу II Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 жовтня 2000 року за №719/4940, відповідно до якого документи, видані компетентними органами іноземних держав на посвідчення актів цивільного стану, здійснених поза межами України за законами відповідних держав щодо громадян України, іноземців і осіб без громадянства, визнаються дійсними в Україні за наявності легалізації, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04 лютого 2023 року № 107 «Про деякі питання прийняття на території України під час воєнного стану документів, виданих уповноваженими органами іноземних держав» під час воєнного стану та протягом шести місяців після його припинення або скасування, документи, виготовлені або засвідчені на території іноземних держав установою або спеціально на те уповноваженою особою в межах їх компетенції за установленою формою і скріплені гербовою печаткою, приймаються на території України без спеціального посвідчення (консульської легалізації, проставлення апостиля тощо) у разі, коли станом на 24 лютого 2022 року такі документи приймалися на території України без спеціального посвідчення. Однак зазначені норми незастосовні у правовідносинах за участю російської федерації. За повідомленням Міністерства закордонних справ України дію Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, вчиненої від імені України у місті Мінську 22 січня 1993 року і ратифікованої Законом України від 10 листопада 1994 року №240/94-ВР, та Протоколу до Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах від 22 січня 1993 року, вчиненого від імені України у місті москві 28 березня 1997 року і ратифікованого Законом України від 03 березня 1998 року №140/98-ВР у відносинах з російською федерацією та Республікою Білорусь зупиненою з 27 грудня 2022 року. Судом встановлено, що [PERSON] помер\~\~ [INFO] в м. Тула, росія, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 20.11.2000, та зафіксовано відповідним державним органом іноземної держави, при цьому, дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією розірвані та отримати оригінал свідоцтва про смерть і надати йому необхідної юридичної сили на території України не представляється можливими, а встановлення даного факту необхідне для подальшої реалізації заявником, як спадкоємцем, своїх майнових та соціальних прав. Невизначеність норм процесуального права не може тлумачитися проти заявників і обмежувати їх право на судовий захист, у тому числі у справах окремого провадження, оскільки в Україні юрисдикція судів поширюється на будь-який спір. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 643/1873/23. Отже, вимога заявника є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України\~при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved