Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

03 лютого 2025 року позивач [PERSON] звернувся до Покровського районного суду міста Кривого Рогу із позовною заявою до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмету позову: орган опіки та піклування Покровської районної у місті ради про встановлення батьківства в якій вказує на те, що у 2016 році він перебував у інтимних стосунках з [PERSON] , яка підтримувала шлюбні стосунки з [PERSON] . [INFO] у місті Кривому Розі [PERSON] народила доньку, [PERSON] , про що Олешківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 31.08.2017 року зроблено відповідний актовий запис №227. У свідоцтві про народження серії [NUMBER] виданого Олешківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 31.08.2017 року зі слів [PERSON] батьком дитини зазначений [PERSON] , матір`ю [PERSON] . Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 03 квітня 2006 року по справі №2-О-47/2006, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, але останні не звертались до відділення ДРАЦС для отримання свідоцтва про розірвання шлюбу. Проживали за однією адресою: [ADDRESS] , виховували сина від шлюбу та підтримували фактичні шлюбні стосунки до початку 2017 року. 05.09.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, про що Олешківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 31.08.2017 року зроблено відповідний актовий запис №33 та видане свідоцтво про розірвання шлюбу серїї [NUMBER] виданого зазначеним відділом РАЦС 05.09.2017 року, згідно якого [PERSON] після розірвання шлюбу взяла собі прізвище [PERSON] . Дочка [PERSON] , [INFO] зі спливом часу стала схожою на позивача. У липні 2024 року відповідач [PERSON] повідомила позивача [PERSON] , що останній є біологічним батьком доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] у розмові з позивачем [PERSON] повідомив, що він не підтримував інтимних стосунків з [PERSON] більше ніж рік до народження [INFO] дитини [PERSON] . Тому позивач [PERSON] вважаючи себе батьком дитини вирішив звернутись до суду з позовом про визнання батьківства. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про призначення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. 14 квітня 2025 року у відповідності до ст.ст.102-109, 252, 253 ЦПК України, суд, виніс ухвалу, якою задовольнив клопотання представника позивача та призначив судово-медичну молекулярно-генетичну експертизу на вирішення експертизи поставлені інші питання: чи є ймовірність того, що [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] ? -чи є [PERSON] , [INFO] біологічним батьком дитини, [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] . Проведення експертизи доручено експертам ДЕРЖАВНОЇ СПЕЦІАЛІЗОВАНОЇ УСТАНОВИ «ДНІПРОПЕТРОВСЬКЕ ОБЛАСНЕ БЮРО СУДОВО-МЕДИЧНОЇ ЕКСПЕРТИЗИ», Код ЄДРПОУ 01985239, (49005, м. Дніпро, площа Соборна, 14). 14 липня 2025 року на адресу суду надійшов висновок експерта № 181-МГ від 26.06.2025 року за результатами проведення судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи. Ухвалою суду від 04 серпня 2025 року провадження по справі №2/212/1587/25 було поновлено. Відповідно до висновку експерта №181-МГ від 26.06.2025 року громадянин [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зав`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99, 9999%, тому біологічне батьківство [PERSON] по відношенню до далолітньої [PERSON] , [INFO] практично доведено. Відповідач [PERSON] надала до суду копію свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] згідно якого 08 березня 2024 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , 2025 року, та взяла прізвище чоловіка [PERSON] . Відповідач [PERSON] надіслав до суду заяву, завірену нотаріусом у якій зазначив, що не вважає себе біологічним батьком малолітньої [PERSON] , позов підтримує та просить суд прийняти рішення за його відсутності. 01 вересня 2025 року суд виніс ухвалу про призначення справи до судового розгляду по суті. 03 вересня 2025 року до суду надійшов уточнений позов позивача та його представника про встановлення батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Представник позивача - адвокат Ткаченко О.І. в судове засідання не з`явився, своєю заявою просив суд розглянути справу за його відсутності, позов підтримав. Представник третьої особи: органу опіки та піклування Покровської районної у місті ради до суду не з`явився, про дату та час розгляду справи був належним чином повідомлений судом, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, надав заяву у якій позов визнав, не вважає себе біологічним батьком неповнолітньої [PERSON] , [INFO], просив суд провести судовий розгляд за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, належним чином повідомлялась про дату та час розгляду справ. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] не укладено. Малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Олешківським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 31.08.2017 року, у час підтримання стосунків між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] . Відповідно до ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. У відповідності з ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону (ч. 6 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Приписами частини 1 статті 114 СК України встановлено, що у разі розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану шлюб припиняється у день реєстрації розірвання шлюбу. Згідно приписів частин 1 та 2 статті 115 СК України (у редакції, чинній на час винесення рішення Чаплинським районним судом Херсонської області від 03 квітня 2006 року по справі №2-О-47/2006 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] ) розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, мало бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу, засвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу, зразок якого затверджено Кабінетом Міністрів України. Рішення суду про розірвання шлюбу - це акт, котрий припиняє шлюбні правовідносини, а свідоцтво про розірвання шлюбу - документ єдиної форми, який засвідчує припинення шлюбу. Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області по справі №2-О-47/2006, про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] винесене 03 квітня 2006 року, але відповідач [PERSON] звернулась до Олешківського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 05.09.2017 року та отримала свідоцтво про розірвання шлюбу серїї [NUMBER] . Відповідно до ч.1 статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Згідно ч.1 статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до приписів статті 125 СК України, яка має назву «Визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою». Частиною 1 визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Частиною 2 передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Згідно ч.1 статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно приписів статті 129 СК України під назвою «Спір про батьківство між чоловіком матері дитини та особою, яка вважає себе батьком дитини»: Частиною 1 передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. У частині 2 зазначено, що до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3 постановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. При зверненні до суду особи, на утриманні якої перебуває дитина і яка не є опікуном (піклувальником), або чоловіка, котрий не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, яка (матір) померла чи оголошена померлою, визнана недієздатною, безвісно відсутньою, позбавлена батьківських прав або не проживає з дитиною не менше шести місяців і не виявляє про неї материнської турботи й піклування, для захисту інтересів дитини до участі у справі необхідно залучити орган опіки та піклування. Згідно висновку №181-МГ від 26 червня 2025 року проведеної судово-медичної молекулярно - генетичної експертизи, що проведена ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово - медичної експертизи», можливість підтвердження біологічного батьківства позивача [PERSON] по відношенню до малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] складає величину не менше 99,9999 %, тому біологічне батьківство [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] практично доведено. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Зважаючи на вказане позовні вимоги позивача суд вважає обґрунтованими, оскільки доводи, викладені у позовній заяві не спростовані іншими учасниками справи, крім того вони підтверджуються висновком судово-медичної молекулярно - генетичної експертизи, яка підтвердила біологічне батьківство [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у ст. 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Оскільки суд вважає доведеним встановлення факту батьківства [PERSON] щодо дитини [PERSON] , [INFO] , то відповідно до ст. 134 СК України необхідно внести зміни до актового запису про народження дитини щодо батьківства.

Outcome: approved