Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Акціонерне товариство «Страхова компанія «ББС ІНШУРАНС» (надалі за текстом - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач) про відшкодування шкоди в порядку регресу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 20.09.2022 року [PERSON] , керуючи транспортним засобом «DAF», державний номерний знак « [NUMBER] » допустив зіткнення з транспортним засобом «BMW», державний номерний знак « [NUMBER] ». Цивільно-правова відповідальність транспортного засобу «DAF» реєстраційний № « [NUMBER] » була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 208375674 у позивача. У відповідності до умов вказаного Договору обов`язкового страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь потерпілої особи страхове відшкодування. Відповідно до Постанови суду Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 та 122-4 КУпАП. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернулась потерпіла особа в рамках договору прямого врегулювання та надала всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страховий акт та виплачене страхове відшкодування, яке складає 70 028,56 грн. Оскільки, відповідно до постанови суду водій забезпеченого транспортного засобу після вчинення дорожньо-транспортної пригоди покинув місце ДТП, то у АТ «СК «ББС ІНШУРАНС» виникло право подати регресний позов на фактично виплачену суму до водія. У зв`язку із наведеним, просить стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ББС Іншуранс» матеріальну шкоду в порядку регресу в сумі 70 028,56 грн. та відшкодувати судові витрати. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13.06.2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату і місце його проведення повідомлений належним чином. В позовній заяві представник позивача просив про проведення розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду та постановлення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення за останнім відомим місцем реєстрації. Відзиву на позовну заяву від відповідача до суду не надходило. Враховуючи викладене та вимоги ст. 279, 280 ЦПК України, суд вважав за можливе проводити заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, у відсутності учасників справи, що не з`явились та за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 20 вересня 2022 року о 15 год. 07 хв. відповідач, керуючи автомобілем «ДАФ» д/н [NUMBER] з напівпричепом д.н. [NUMBER] в м. Києві на вул. Межигірська, 79, перед початком руху, не дотримався безпечного інтервалу, в наслідок чого здійснив наїзд на припаркований автомобіль «БМВ» д.н. [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальних збитків. При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим водій [PERSON] порушив п.10.1., п. 13.1, п. 2.10 (а) «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001р. №1306, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Після чого будучи причетним до ДТП, [PERSON] місце пригоди залишив. Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва від 06 січня 2023 року у справі № 758/8975/22, [PERSON] , був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП, та відповідно винним у вчинені ДТП. Транспортний засіб «DAF», державний номерний знак « [NUMBER] » був застрахований ПАТ "СК"Брокбізнес" (ПАТ "СК"ББС Іншуранс"), договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, поліс № ЕР-208375674. 20 вересня 2022 року до ПАТ "СК"ББС Іншуранс" (колишня назва ПАТ "СК"Брокбізнес") із заявою звернувся власник пошкодженого транспортного засобу «BMW», державний номерний знак « [NUMBER] » з приводу виплати страхового відшкодування в зв`язку із дорожньо-транспортною пригодою, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору, ПАТ "СК"ББС Іншуранс" було складено страховий акт №104491/1, відносно справи №104491 за заявою від 20.09.2023 року, сума страхового відшкодування на підставі розрахунку до акта (Додаток №1), склала 70 028,56 грн. 22 вересня 2022 року було складено акт огляду колісного транспортного засобу, відповідно висновку вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, завданий власникові «BMW», державний номерний знак « [NUMBER] », в результаті його пошкодження на дату оцінки КТЗ складає 96 644,98 грн. Згідно з заявою про погодження суми страхового відшкодування було погоджено, що сума до виплати становить 70 028,56 грн. ПАТ "СК"ББС Іншуранс" за даним страховим випадком виплачено страхове відшкодування в розмірі 70 028,56 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 252365 від 08 листопада 2022 року. 12 серпня 2024 року ПАТ "СК"ББС Іншуранс" вживалися заходи щодо досудового врегулювання даного спору, позивач звернувся до відповідача з претензією про відшкодування шкоди в порядку регресу (вих. № 104589/ІНС). Однак, вказана вимога залишилась невиконана відповідачем. Згідно частини 1статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто, відповідальність за шкоду несе особа, яка її завдала. Така особа відповідно до статті 1192 ЦК України має відшкодувати завдані збитки у повному обсязі, розмір яких визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до ст.1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За змістом статті 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно із статтею 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У Законі України «Про страхування» встановлено види обов`язкового страхування, одним із яких є страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (пункт 9 частини 1 статті 7 Закону). Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортнихзасобів» є спеціальним законом, що регулює правовідносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтями 3 та 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована. Пунктами 1.4, 1.7 статті 1Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що особи, відповідальність яких застрахована - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Забезпечений транспортний засіб це транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно зі статтею 38.1.1. Закону України ОСЦПВВНТЗ, Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду: в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно із частиною 1 статті 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. З огляду на вказані вимоги закону, відповідач зобов`язаний компенсувати ПАТ "СК"ББС Іншуранс" суму сплаченого страхового відшкодування, тобто 70 028,56 гривень. У зв`язку з виплатою позивачем страхового відшкодування до нього перейшло право вимоги до завдавача шкоди, а, відтак, суд дійшов висновку, що вимога позивача є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не надано суду жодних доказів на спростування викладених у позові обставин. Враховуючи вищенаведене, суд, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до переконання про наявність визначених законом підстав для задоволення позову в повному обсязі. При зверненні до суду з вказаним позовом позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн., а тому на підставі статті 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved