Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

19.08.2024 представник позивача [PERSON] адвокат Проценко О.М. звернулася до Старосамбірського районного суду Львівської області із зазначеною позовною заявою про визнання батьківства. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що з 2016 року і по теперішній час позивач проживає однією сім`єю як чоловік та дружина із відповідачем [PERSON] . [PERSON] перебуває в шлюбі з відповідачем [PERSON] з 2010 року. Стверджує, що на день подання цієї позовної заяви до суду шлюб з відповідачем не розірвано хоча припинено шлюбні відносини ще у 2016 році. Відповідач [PERSON] після фактичного припинення шлюбних відносин із [PERSON] народила трьох дітей: [PERSON] , 2017 року народження, [PERSON] , 2018 року народження та [PERSON] , 2022 року народження. Оскільки мати дітей перебуває у зареєстрованому шлюбі зі своїм першим чоловіком [PERSON] , то у свідоцтвах про народження дітей саме він і зазначений батьком. Позивач вважає, що є батьком цих дітей, що може бути підтверджено лише шляхом проведення судової молекулярно-генетичної експертизи. На даний час позивач та відповідач [PERSON] продовжують проживати однією сім`єю, планують зареєструвати відносини, уклавши шлюб. З огляду на вищенаведене, просить суд визнати громадянина України [PERSON] , [INFO] , батьком: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та виключити відомості про особу як батька [PERSON] , [INFO] , з актових записів: №5 від 03.10.2017 року, складеного Димитровською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області про народження [PERSON] , [INFO] ; №4 від 22.10.2018 року, складеного виконавчим комітетом Димитрівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області про народження [PERSON] , [INFO] ; № 47 від 07.10.2022 року, складеного Устинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про народження [PERSON] , [INFO] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2024року справу передано для розгляду судді Кушніру А.В. Ухвалою судді від 11.10.2024 відкрито провадження у даній справі та розгляд справи постановлено проводити в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06 січня 2025 року призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. Ухвалою суду від 31 березня 2025 року провадження у справі поновлено. Ухвалою суду від 05.05.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Проценко О.М. не з`явилися, проте від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, зазначає, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, а також від нього не надходило відзиву на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи за його відсутності. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд даної справи за її відсутності, зазначає, що позов визнає і просить його задовольнити. Враховуючи наведене, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України. Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] (третя особа у справі) з 09 січня 2010 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (відповідачем у справі), що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.01.2010року (а.с.22), виданого Димитрівською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області. Перебуваючи в даному шлюбі у [PERSON] народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки мати дітей перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , то у свідоцтвах про народження дітей [PERSON] записаний батьком, а матір`ю дітей записана [PERSON] , що підтверджується: свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , виданим Димитрівською сільською радою Устинівського району Кіровоградської області, серії [NUMBER] від 03.10.2017року за актовим записом №5 (а.с.18); свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , виданим Виконавчим комітетом Димитрівської сільської ради Устинівського району Кіровоградської області, серії [NUMBER] від 22.10.2018року за актовим записом №4 (а.с.20); свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , виданим Устинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), серії [NUMBER] від 07.10.2022 за актовим записом №47 (а.с.21). Згідно довідки Новоігорівського старостинського округу Устинівської селищної ради Кропивницького району Кіровоградської області від 22 липня 2024 року № 134/02-24 (а.с.13), вбачається, що з 2016 року і по теперішній час [PERSON] , 1992 року народження, [PERSON] , 1996 року народження співмешканець, [PERSON] , 2017 року народження син, [PERSON] , 2018 року народження донька, [PERSON] , 2022 року народження донька, дійсно проживають на території Новоігорівського старостинського округу Устинівської селищної ради за адресою: [ADDRESS] . Позивач [PERSON] визнає своє батьківство та вважає дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] - своїми дітьми. Мати дітей, [PERSON] , визнає факт того, що саме позивач [PERSON] , є батьком її дітей. Ухвалою суду від 06 січня 2025 року призначено у справі судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Ухвалою суду від 31 січня 2025 року клопотання експерта задоволено, на вирішення експерта при проведенні судової молекулярно-генетичної експертизи, поставлено питання в такій редакції: - Чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] ? - Чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю якої є [PERSON] , [INFO] ? - Чи є [PERSON] , [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] ? Так, згідно висновку експерта Кіровоградського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 18.03.2025 за №CE-19/112-25/522-БД [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , біологічною матір`ю яких є [PERSON] , [INFO] . Ймовірність даної події складає 99,99999999%. Правовідносини, наявні між сторонами, мають наступне правове регулювання. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою ст.5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Відповідно до статті 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями122та125цьогоКодексу. Відповідно до ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно\~ст.129 СК України, особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Згідно ст.133 СК України якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. За положеннями ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатися одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження. Відповідно до роз`яснень п. 9 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2008 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно із якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Відповідно до пункту 20 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін в актові записи цивільного стану. Згідно п.2.16.4 Розділу ІІ Правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч.2 ст.80 ЦПК України питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до вимог ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.5 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті цих висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення ЄСПЛ у справі «Kalacheva v. russianfederation» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року). У справі «Міфсуд проти Мальти» (Mifsud v. Malta, заява № 62257/15, рішення набуло статусу остаточного 29 квітня 2019 року) ЄСПЛ повторив, що ДНК-тест це науковий метод, наявний для точного визначення батьківства дитини, а його доказове значення значно переважає будь-які інші докази, представлені сторонами для підтвердження або спростування біологічного батьківства. Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16 травня 2018 року у справі №399/1029/15-ц (провадження №61-14438св18), експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо. Отже, висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи є підставою для висновку для визнання батьківства, оскільки ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини і його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства. Таким чином, з урахуванням встановлених у справі обставин та досліджених доказів у їх сукупності, враховуючи те, що позивач [PERSON] визнає себе батьком малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] (матір дітей) не оспорює даного факту, з урахуванням дослідженого результату молекулярно-генетичного дослідження від 18.03.2025року, суд приходить до висновку про задоволення позову, оскільки такий підтверджується матеріалами справи, є обґрунтованим та пред`явлений в інтересах дітей, які, у відповідності до статті 7 Конвенції про права дитини, наскільки можливо мають право знати своїх батьків і мають право на їх піклування. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 2422,40 гривень.

Outcome: approved