Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

28 квітня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 155343 від 30 вересня 2020 року у сумі 9 600,00 грн., з яких: 2 000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 7 600,00 грн. прострочена заборгованість за процентами та судових витрат зі сплати судового збору у сумі 2\~422 грн. 40 коп. В обґрунтування\~позовних вимог\~зазначено,\~що 28.10.2021\~між ТОВ\~«Займер»\~та ТОВ\~«ФК КЕШ\~ТУ ГОУ»\~укладений договір\~факторингу №\~01-28/10/2021,\~відповідно до\~умов якого\~ТОВ «Займер» відступило\~ТОВ «ФК\~КЕШ ТУ\~ГОУ» за\~плату належні\~йому права\~вимоги до\~боржників,\~зазначених у\~реєстрі боржників,\~у тому\~числі і\~до [PERSON] 30.09.2020 року між первісним кредитором ТОВ «Займер», правонаступником якого є ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», та відповідачем по справі [PERSON] , укладений кредитний договір № 155343 про надання кредиту шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), надісланого на його номер мобільного телефону. Підписуючи договір, відповідачка підтвердила ознайомлення із усіма умовами цього договору, розуміє, погоджується і зобов`язується їх дотримуватися. Зазначають, що ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок, умови кредитування, права, обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Згідно пунктів 1.1, 2.4 кредитного договору первісний кредитор надає позичальнику кредит у безготівковій формі на платіжну банківську карту № [NUMBER] , зазначену позичальником, на умовах строковості, зворотності, платності, а останній зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором. Розмір виданого кредиту становить 2 000,00 грн., дата надання кредиту 30.09.2020, строк кредитування - 10 днів, стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором станом на 13.01.2025 року загальний розмір заборгованості становить 9 600,00 грн., яка складається із простроченої заборгованості по кредиту 2 000,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами у розмірі 7 600,00 грн. Позивач у позові зазначає, що доказом видачі кредитних коштів на виконання первісного кредитора пункту 2.4 кредитного договору, є інформаційна довідка ТОВ «Платежі онлайн» від 24.02.2025 року, згідно якої 30.09.2020 року на картковий рахунок відповідача перераховані кредитні кошти у розмірі 2 000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . 04 червня 2025 року через систему «Електронний суд» до суду надійшла заява представника позивача ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» Пархомчука С.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» витрат на професійну правову допомогу у розмірі 10\~500,00 грн. Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 30 квітня 2025 року відкрито провадження у справі № 536/1013/25 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. \~ \~ Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «КЕШ ТУ ГОУ» у судове засідання не з`явився, згідно з матеріалами справи позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи проводити у його відсутність та не заперечував проти заочного розгляду справи. \~ \~ \~ Відповідачка [PERSON] повторно у судове засідання не з`явилася, про час, дату і місце розгляду справи повідомлена належним чином ? засобами рекомендованого повідомлення поштового зв`язку, а також шляхом публікації оголошення на веб-сайті Кременчуцького районного суду Полтавської області на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет. При цьому, відповідач не повідомила причини неявки, до суду не зверталася із заявою про відкладення розгляду справи. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розгляд справи, відповідно до ст. 280 ЦПК України, проводити заочно. \~ \~ \~ \~У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до наступних висновків. Частиною 1 ст. 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ст. ст. 15, 16\~ЦК\~України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є зокрема, його визнання. Відповідно до ст. ст. 12, 13, 81\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що стверджується п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а в ч. 1 ст.\~626\~ЦК\~України зазначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст.\~634\~ЦК\~України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою ст.\~638\~ЦК\~України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У відповідності до ст.\~526\~ЦК\~України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у відповідності до умов договору. Згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено у ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 1050\~ЦК\~України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625\~ЦК\~України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. При цьому, ст. 514 ЦК України, передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст.\~1054\~ЦК\~України встановлює, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом установлено, що 30.09.2020 року між ТОВ «Займер» та [PERSON] укладений кредитний договір № 155343 про надання фінансового кредиту із використанням одноразового ідентифікатора. Згідно зазначеного договору Товариство зобов`язувалось надати позичальнику кредит у розмірі 2 000,00 грн., дата надання кредиту 30.09.2020, строк кредиту - 10 днів, стандартна процентна ставка 2 % в день або 730 % річних. Факт надання позичальнику кредитних коштів у розмірі 2 000,00 грн. підтверджується інформаційною довідкою ТОВ «Платежі онлайн» від 25.02.2025 року за вих. № 1568/02. Зазначене не заперечувалось та не спростоване відповідачем. Згідно пункту 5.1 кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти та сплачувати проценти за користування ним у порядку встановленому договором. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530,\~612\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином, протягом певного строку відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, установлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після розстрочення. Суд враховує, що Законом України\~«Про\~електронну\~комерцію» передбачена можливість укладення електронних договорів, ст.12\~якого передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно пункту 12 частини 1 ст.\~3\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Враховуючи, що кредитний договір підписаний позичальником у електронній формі з використанням одноразового ідентифікатора згідно ст.\~12\~Закону\~України\~«Про\~електронну\~комерцію» при укладенні договору сторонами досягнуто згоди щодо всіх його істотних умов, а тому такий правочин слід вважати укладеним. Крім того, судом установлено, що 28.10.2021 року між ТОВ «Займер» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладений договір факторингу № 01-28/10/2021. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Факт укладення цього договору стверджується копією договору, витягом з реєстру боржників та докази на підтвердження оплати за договором факторингу. Подібне відступлення права вимоги відповідає положенням ст. 1077 ЦК України, згідно якої за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до боржника. Таким чином, позивачем надані докази на підтвердження переходу права вимоги від первісного до нового кредитора за договором позики № 155343 від 30.09.2020, а тому ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» на законних підставах набуло право грошової вимоги до [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідачка порушила умови кредитного договору, не виконала належним чином взяті обов`язки в частині своєчасного погашення кредиту та процентів. За період дії договору утворилась заборгованість у розмірі 9 600 грн. 00 коп., що стверджується наданим розрахунком заборгованості та підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. В частині стягнення із відповідача судових витрат, суд керується ст. 133 ЦПК України, згідно якої судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, у тому числі і на професійну правничу допомогу. Розподіл судових витрат між сторонами регламентований частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України, відповідно до яких судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: (1) у разі задоволення позову - на відповідача; (2) у разі відмови в позові - на позивача; (3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі, а тому на підставі частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу, суд прийшов до наступного. Позивач просив стягнути на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 10 500 грн., що підтверджуються копією акту б/н від 03.06.2025 на підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг), копією платіжної інструкції № 3 9145 від 03.06.2025 за оплату правничої допомоги. Згідно з ч. 8 ст.\~141\~ЦПК\~України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.\~133\~Цивільного\~процесуального\~кодексу\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаннях з розглядом справи, до яких зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно частин 2, 6 ст.\~137\~цього\~Кодексу за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки клопотання, заяви від відповідача щодо зменшення розміру судових витрат, а також їх не співмірності не надходили, суд приходить до висновку про стягнення зазначених витрат з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved