Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

У квітні 2025 року заступник керівника Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону Магера В.В. звернувся до суду з позовом інтересах держави в особі: Національної служби здоров`я України, Губиниської селищної ради до [PERSON] , третя особа комунальне підприємство «Центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування Самарівського району» про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідача вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2024 року визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років шість місяців. В результаті протиправних дій відповідача потерпілій [PERSON] спричинено тяжкі тілесні ушкодження, у зв`язку з чим остання перебувала на лікуванні в КЗ «ЦРЛІЛ Самарівського району». На лікування [PERSON] витрачено 17854,20 грн., з яких 16761,68 грн. за рахунок коштів Національної служби здоров`я України, а 1092,52 грн. за рахунок коштів місцевого бюджету. Витрати на лікування потерпілої здійснені внаслідок злочинних дій відповідача, тому між діями останнього та цими витратами є прямий причинний-наслідковий зв`язок, що встановлено вироком суду. Тому просить стягнути з відповідача витрачені на стаціонарне лікування потерпілої кошти у сумі 16761,68 грн. на користь держави в особі Національної служби здоров`я України. Ухвалою суду від 12.05.2025 провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Прокурор Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону Напастюк Ю.В. у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник Національної служби здоров`я України та представник Губиниської селищної ради у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без участі. Представник Комунального підприємства "Центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування Самарівського району" у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе, проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч.3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Частиною 3 та ч. 4 ст. 56 ЦПК України закріплено право прокурора у визначених законом випадках звертатися до суду з позовною заявою. Згідно листа Національної служби здоров`я України від 27.02.2025 потерпіла [PERSON] перебувала на лікуванні у КП «Новомосковська центральна регіональна лікарня інтенсивного лікування з 17.03.2024. У цьому ж листі зазначено, що НСЗУ не наділена повноваженнями представляти інтереси держав у справа про відшкодування коштів. витрачених на лікування особи, яка потерпіла від злочину (а.с.39-40). Як вбачається з матеріалів справи, заходи щодо стягнення витрат на лікування потерпілої не вживалися також і Губиниською селищною радою, що підтверджується відповідним листом від 19.03.2025 (а.с.37). Наведені обставини є підставою для представництва інтересів держави в суді прокурором. Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 жовтня 2014 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на вісім років шість місяців. Внаслідок протиправних дій [PERSON] потерпіла [PERSON] отримала тяжкі тілесні ушкодження, від яких остання померла\~ (а.с.19-23). Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 р «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат», зазначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарному лікуванні потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16.07.1993 року. Сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. Як убачається з копії виписки із медичної карти хворого №3576 та посмертного епікризу №3789, [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 03.04.2024 по 09.04.2024 та з 10.04.2024 по 30.04.2025 (а.с.27,28). Згідно з детальним розрахунком КП «ЦРЛІЛ Самарівського району» №139 від 25.03.2025, собівартість знаходження хворої [PERSON] на стаціонарному лікуванні у період 03.04.2024 по 09.04.2024 та з 10.04.2024 по 30.04.2025\~ становить 17854,20 грн. Витрачені кошти місцевого бюджету на комунальні послуги складають 1092,52 грн.; витрачені кошти на медичне лікування 16761,68 грн. (а.с.24-25). Оскільки судом під час розгляду справи та вивчення матеріалів справи було встановлено причино - наслідковий зв`язок між діями [PERSON] та підставами перебування потерпілої [PERSON] у лікарні,\~ обов`язок по відшкодуванню витрат необхідно покласти на відповідача, а\~ тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору за подання вказаного позову, суд при ухваленні рішення відповідно до ст.141 ЦПК України присуджує стягнення з відповідача судового збору на користь держави у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved