Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Представник Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "ВУСО" звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди ,завданої в результаті дорожно - транспортної пригоди. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "ВУСО" і [PERSON] 02.04.2024 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №220151271, відповідно до умов якого застрахована цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER] . Зазначає, що 05.11.2024 у м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Volkswagen Golf д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та здійснив наїзд на перешкоду - опору з трамвайним світлофором, внаслідок чого транспортний засіб та світлофор отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Відповідно до постанови Франківського районного суду міста Львова у справі №465/9067/24 від 11.12.2024\~ [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та ст. 122-4 КУпАП. Відповідно до звіту №42654 про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого майна - світлофорний об`єкт від 10.01.2025, вартість відновлювального ремонту рекламного щита складає 10 065,46 грн. (з урахуванням ПДВ), матеріальний збиток, завданий власникові світлофорного об`єкту в результаті його пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді складає 9 561,37 грн. (з урахуванням ПДВ). Оскільки виплата страхового відшкодування була здійснена безпосередньо на рахунок потерпілої особи, то у відповідності до абзацу 2 ст. 36.2. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" із розміру матеріального збитку було також вирахувано ПДВ. Відповідно до умов Полісу ЕР №220151271 від 02.04.2024\~ліміт відповідальності страховика за завдану майну шкоду становить\~160 000,00 грн., франшиза - 2 600,00 грн. У відповідності до Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ПрАТ "СК "ВУСО" здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 5 367,81 грн., що підтверджується страховим актом №2412612-1 від 22.04.2025\~ та платіжним дорученням №25476 від 22.04.2025. Відтак, з урахуванням ч.1 ст.1191 ЦК України та п."в" ст.38.1.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", просить стягнути з відповідача в порядку регресу 5367,81 грн., а також сплачений суудовий збір. Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 17.07.2025 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. В чергове судове засідання учасники судового процесу не прибули, представником позивача та відповідачем, кожним окремо, подано заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідач позовні вимоги визнав. У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи та з`ясувавши фактичні обставини, у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч.1 ст.4 цього кодексу, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способи захисту цивільних прав і інтересів визначені у статті 16 ЦК України, і такий перелік не є вичерпним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Також перераховані конкретні способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що відповідно до постанови Франківського районного суду м. Львова від 11.12.2024 в адміністративній справі №465/9067/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124 КУпАП та ст.122-4 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень 00 коп., а також стягнено з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп. Постанова набрала законної сили. Згідно постанови, [PERSON] , 05.11.2024 року о 02 год. 00 хв. у м.Львові на перехресті вул.Княгині Ольги-Сахарова, керуючи транспортним засобом "Volkswagen Golf", д.н.з. [NUMBER] , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не відреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху та здійснив наїзд на перешкоду - опору з трамвайним світлофором, внаслідок чого транспортний засіб та світлофор отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями [PERSON] порушив п.2.3.б, 12.1 ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.124 КУпАП. Окрім цього, [PERSON] , 05.11.2024 року о 02 год. 00 хв. у м.Львові на перехресті вул.Княгині Ольги-Сахарова, керуючи транспортним засобом "Volkswagen Golf", д.н.з. [NUMBER] , будучи учасником дорожньо-транспортної пригоди, не залишився на місці пригоди. Своїми діями [PERSON] порушив п.2.10.а ПДР України, за що відповідальність передбачена ст.122-4 КУпАП. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України,\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак, вказана постанова є обов`язковою в частині, що стосується вчинених відповідачем дій, тому його вина у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не підлягає доказуванню. Згідно полісу № 220151271 від 02.04.2024 обов"язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, станом на момент ДТП - 05 листопада 2024 року, цивільно - правова відповідальність [PERSON] була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова компанія "ВУСО". Дана обставина також підтверджується долученою до матеріалів судової справи роздруківкою з сайту Моторного (транспортного) страхового бюро України. З полісу вбачається, що забезпеченим транспортним засобом є автомобіль "Volkswagen Golf" д.н.з. [NUMBER] . Згідно повідомлення від 04.12.2024 №2740 за підписом директора ЛКП "Львівавтодор" М. Власюка та долучених до нього додатків вбачається, що світлофор на перехресті вул. Княгині Ольги та вул. Сахарова у місті Львові перебуває у власності ЛКП "Львівавтодор", якому, внаслідок пошкодження даного об"єкта, завдано майнової шкоди. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, а також страхового акту №2412612-1 від 22.04.2025 за полісом №220151271 від 02.04.2024, сума страхового відшкодування за наслідками страхового випадку, згідно постанови суду, складає 5 367,81 грн. З платіжної інструкції №25476 від 22 квітня 2025 року вбачається, що позивачем на рахунок ЛКП "Львівавтодор" перераховано 5367,81 грн. страхового відшкодування згідно страхового акту від 22.04.2025 та полісу №220151271 від 02.04.2024. За загальними положеннями ЦПК України, на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Позивачем, з покликанням на матеріали справи, доведено та підтверджено належними і достатніми доказами факт настання дорожньої - транспортної пригоди, у якій винен гр. [PERSON] , що підтверджено зокрема рішенням суду, яке набрало законної сили. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2\~ст. 1187 ЦК України,\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1\~ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. П.п.2,3 п.1 ч.1 ст.1 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~встановлено, що дорожньо-транспортна пригода - подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої заподіяно шкоду життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи; забезпечений транспортний засіб - наземний транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до п.59 ч.1 ст.1 Закону України "Про страхування", страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, ризик виникнення якої застрахований, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування або відповідно до законодавства. Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. У відповідності до вимог п.п."в" п.1 ч.1 ст.37 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик після здійснення страхової виплати має право зворотної вимоги до особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, яка спричинила дорожньо-транспортну пригоду (особи, яка відповідно до закону несе цивільну відповідальність за заподіяну шкоду), зокрема, якщо така особа після дорожньо-транспортної пригоди за її участю самовільно залишила місце дорожньо-транспортної пригоди (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 31 цього Закону). Статтею 993 ЦК України\~передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. З огляду на викладене, враховуючи те, що відповідач здійснив ДТП та залишив місце його вчинення, а позивач, будучи страховиком відповідача, виконав покладені на нього обов`язки відповідно до вимог законодавства України, що стосується виплати страхового відшкодування, за відсутності доказів про протилежне, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача в порядку регресу належить стягнути суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 5367, 81 грн. При цьому, суд не досліджує питання зазначеного розміру страхового відшкодування, оскільки правильність його визначення не є предметом розгляду даної цивільної справи, а відповідач розмір заявленого страхового відшкодування не оспорює. Суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підтверджені належними та достатніми доказами у справі, оскільки такі не спростовані відповідачем, навпаки відповідач позов визнав. Відповідачем не долучено будь - яких доказів, які б спростовували наявні в матеріалах справи документи, чи докази, котрі свідчать про те, що в даних документах наявні неповні, недостовірні дані з приводу обставин ДТП та встановлення розміру страхового відшкодування, яке має бути виплачене позивачу. Статтею 81\~ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Пунктом 2\~Постанови пленуму\~Верховного суду\~України №\~14\~від 18\~грудня 2009\~року «Про судове рішення у цивільній справі»\~встановлено, що обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викаденого,

Outcome: approved