Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість за Кредитним договором №250366458 від 05.04.2023 у сумі 117\~105,00 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 2\~422,40 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 7\~000,00 грн. У обґрунтування вимог позивач зазначив, що 05.04.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Кредитний договір №250366458, відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 25\~000,00 грн. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01. Відповідно до Реєстру прав вимоги №232 від 06.06.2023 до Договору факторингу №28/1118-01 ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №250366458. 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №27/0524-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон Плюс» відступає ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах. Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 27.05.2024 до Договору факторингу №27/0524-01 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №250366458. 29.05.2025 між ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» укладено Договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступає ТОВ «ФК «ЕЙС» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах. Відповідно до Реєстру прав вимоги №б/н від 29.05.2025 до Договору факторингу №29/05/25-Е ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №250366458. Відповідач своїх зобов`язань за Кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з чим заборгованість [PERSON] за Кредитним договором №250366458 від 05.04.2023 становить 117\~105,00 грн., з яких: 25\~000,00 грн. заборгованість по тілу кредиту, 92\~105,00 грн. заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання на 21 липня 2025 року. 21 липня 2025 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді у відпустці, розгляд справи призначено на 22 вересня 2025 року. 15 вересня 2025 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. У обґрунтування своїх заперечень зазначив, що він визнає, що уклав з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договір кредитної лінії №250366458 від 05.04.2023 та отримав кредит в сумі 25\~000,00 грн. Проте, відповідач не погоджується з вимогою позивача про стягнення заборгованості у розмірі 117\~105,00 грн. за користування грошовими коштами, оскільки проведений позивачем розрахунок заборгованості не відповідає вимогам закону та долученому позивачем договору, оскільки розмір заборгованості за відсотками нараховано за межами строку дії кредитного договору. Крім того, відповідач вважає, що позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №250366458 від 05.04.2023, у зв`язку з чим у позивача відсутнє право на стягнення заборгованості за кредитним договором укладеним між відповідачем та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», оскільки станом на 28.11.2018 у ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» не існувало право вимоги до відповідача, оскільки кредитний договір було укладено лише 05.04.2023, тобто більше ніж через 5 років після укладення договору факторингу, що взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідним від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги. Відповідач вважає, що ТОВ «ФК «ЕЙС» є неналежним позивачем, оскільки не має права вимоги до [PERSON] щодо сплати заборгованості за кредитним договором, укладеним 05.04.2023 між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Просив відмовити у стягненні витрат на професійну правничу допомогу. 17 вересня 2025 року від позивача надійшла відповідь на відзив, у якому зазначено, що сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії Договору чи його дострокового розірвання позичальник зобов`язаний сплачувати на користь Кредитодавця проценти за користування чужими грошовими коштами за ставкою 1087,70% річних. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України (пункт 12.4. Договору). У період з 05.04.2023 по 05.05.2023 нарахування відсотків здійснювалось за Дисконтною процентною ставкою: 25\~000,00 грн. (тіло Кредиту)*0,46/100 = 115,00 грн. в день (пункт 8.3.1. Договору); у подальшому, оскільки відповідач борг не погасив, з 06.05.2023 по 06.06.2023 нарахування за користування кредитними коштами розпочалось за Базовою процентною ставкою: 25\~000,00 грн. (тіло Кредиту)*2,98/100 = 745,00 грн. в день (пункт 8.4. Договору). 06.06.2023 право вимоги за кредитним договором перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» відповідно договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 згідно Витягу з реєстру прав вимоги №232 та новим кредитором стало ТОВ «Таліон плюс». Оскільки до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, нарахування за користування грошовими коштами продовжились за процентною ставкою 1087,70% річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день до 01.09.2023 включно. Наступними факторами жодних нарахувань не здійснювалось. Отже нарахування процентів здійснюється на підставі положень Договору, відповідач до укладення вищезазначеного Договору, був належним чином ознайомлений з усіма його істотними умовами, включаючи порядок та розмір нарахування відсотків. Факт ознайомлення та згоди з умовами [PERSON] підтвердив шляхом підписання Договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Представник позивача до судового засідання не з`явився, в позовній заяві зазначає про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач та його представник до судового засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд зазначає таке. Судом встановлено, що 05.04.2023 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №250366458, відповідно до якого кредитодавець зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді Кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на сумі 25\~000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі та Правил надання грошових коштів у позику (п. 2.1. Договору). Пунктом 2.3. Договору визначено суму першого траншу за договором у сумі 25\~000,00 грн. одразу після укладення Договору, орієнтовну дату повернення кредиту 05.05.2023. Пунктом 3.1. Договору визначено строк, на який надається кредит 30 днів від дати отримання кредиту (Дисконтний період). Згідно з п. 3.2. Договору строк Дисконтного періоду, встановлений в п. 2.3. Договору, може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та періоду Пільгової реструктуризації оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Відповідно до п. 3.3. Договору для пролонгації Дисконтного періоду за цим Договором позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 30 днів Дисконтного періоду проценти у розмірі 3\~450,00 грн. Пунктом 8.1. Договору передбачено, що за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, договором не передбачено. Згідно з п. 8.3.1. Договору за період від видачі кредиту до 05.05.2023 проценти нараховуються за процентною ставкою 167,90 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 0,46 відсотків від суми Кредиту за кожний день користування ним. Згідно з п. 8.3.2. Договору у разі якщо позичальник вчинить описані в п 3.2. Договору дії щодо продовження Дисконтного періоду один або декілька разів, за період з наступного дня після 05.05.2023 проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку Кредиту, що знаходиться у Позичальника за кожний день користування ним. З платіжного доручення №105feaca-7ad4-4e49-9209-ec7261099c0d від 05.04.2023 вбачається, що 05.04.2023 на рахунок № [NUMBER] було зараховано 25\~000,00 грн., отримувач [PERSON] , призначення платежу «переказ коштів згідно договору №250366458 від 05.04.2023.», указане також визнається відповідачем. Згідно заявки на отримання грошових коштів в кредит від 05.04.2023 номер картки [NUMBER] був указаний відповідачем як рахунок для отримання кредитних коштів. Згідно договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт), Клієнт зобов`язується відступити Факторові Права Вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах Права вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. У пункті 8.2 Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 визначено закінчення строку дії договору 28 листопада 2019 року. За умовами додаткової угоди №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, яка укладена між ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) 28 листопада 2019 року, строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31 грудня 2020 року. За умовами додаткової угоди №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, яка укладена між ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) 31 грудня 2020 року, якою внесені зміни до тексту договору факторингу «28/1118-01 від 28 листопада 2018 року, зокрема, строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31 грудня 2021 року. За умовами додаткової угоди №27 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, яка укладена між ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) 31 грудня 2021 року, строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31 грудня 2022 року. За умовами додаткової угоди №31 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, яка укладена між ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) 31 грудня 2022 року, строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31 грудня 2023 року. За умовами додаткової угоди №32 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, яка укладена між ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) 31 грудня 2023 року, строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31 грудня 2024 року. Згідно протоколу узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно реєстру прав вимог №232 від 06.06.2023 Клієнт передав, а Фактор прийняв за Реєстром прав вимоги до боржників в кількості 1\~453 осіб. Згідно витягу з Реєстру прав вимоги №232 від 06.06.2023 до Договору факторингу №28/1118-01 під номером 301 зазначено боржника [PERSON] , номер договору 250366458 від 05.04.2023, загальна сума заборгованості 52\~290,00 грн., з яких 25\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 27\~290,00 грн. заборгованість за відсотками. 27.05.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» (Фактор) укладено Договір факторингу №27/0524-01, відповідно до умов якого Клієнт зобов`язується відступити Факторові Права Вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах Права вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно витягу з Реєстру прав вимоги №1 від 27.05.2024 до Договору факторингу №27/0524-01 під номером 16\~675 зазначено боржника [PERSON] , номер договору 250366458 від 05.04.2023, загальна сума заборгованості 117\~105,00 грн., з яких 25\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 92\~105,00 грн. заборгованість за відсотками. 29.05.2025 між ТОВ «Фінансова Компанія «Ейс» (Фактор) та ТОВ «Фінансова Компанія «Онлайн Фінанс» (Клієнт) укладено Договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Пунктом 1.2. Договору факторингу №29/05/25-Е передбачено, що перехід від Клієнта до Фактора Прав вимоги заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні Права вимоги. З Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №29/05/25-Е від 29 травня 2025 року вбачається, що Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників в кількості 7\~277 осіб. Згідно витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №29/05/25-Е під номером 4\~715 зазначено боржника [PERSON] , номер договору 250366458 від 05.04.2023, загальна сума заборгованості 117\~105,00 грн., з яких 25\~000,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 92\~105,00 грн. заборгованість за відсотками. Стаття 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627\~ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, а також сплати процентів, належних йому, якщо інше не передбачено договором. Статтею 1054\~ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно платіжного доручення №105feaca-7ad4-4e49-9209-ec7261099c0d від 05.04.2023 вбачається, що 05.04.2023 на рахунок № [NUMBER] було зараховано 25\~000,00 грн., отримувач [PERSON] , призначення платежу «переказ коштів згідно договору №250366458 від 05.04.2023.» Матеріалами справи та відповідачем у відзиві підтверджено, що відповідач користувався отриманими кредитними коштами, однак в добровільному порядку не повернув. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у сумі 25\~000,00 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення відсотків у сумі 92\~105,00 грн., суд зазначає наступне. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» нараховані відсотки за користування кредитом за період з 05.04.2023 по 06.06.2023 сумі 27\~290,00 грн. Крім того, з розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Таліон Плюс» вбачається, що [PERSON] за кредитним договором №250366458 від 05.04.2023 нараховані відсотки за період з 07.06.2023 по 01.09.2023, внаслідок чого заборгованість за відсотками складає 92\~105,00 грн. Згідно виписки з особового рахунку за Кредитним договором №250366458 від 05.04.2023 заборгованість [PERSON] складає 117\~105,00 грн., з яких 25\~000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 92\~105,00 грн. прострочена заборгованість за процентами. Договором №250366458 від 05.04.2023 встановлений строк кредитування 30 днів, визначено дату повернення кредиту 05.05.2023. Як зазначалося вище пунктом 3.2. Договору передбачено продовження строку Дисконтного періоду шляхом здійснення позичальником протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду. Позивачем до позовної заяви не додано доказів вчинення відповідачем відповідних дій, які б свідчили про продовження строку користування кредитом, зокрема сплати усіх нарахованих відсотків. Доказів, що відповідач продовжував користуватися кредитними коштами після 05.05.2023, та доказів пролонгації договору відповідно до п. 3.2. Договору до позовної заяви не додано, а отже строк кредитування спливає 05.05.2023. Отже позивач має нараховувати відсотки лише в межах строку дії договору, що відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, а саме: «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України» (п.п 81-85, 91). Первинний кредитор мав право нараховувати відсотки за користування кредитом з 05.04.2023 по 05.05.2023. Ураховуючи, що первісним кредитором нараховані відсотки за користуванням кредиту за межами строку дії кредиту, то у задоволенні вимог позивача в частині стягнення відсотків за користування кредитом, які нараховані починаючи з 06.05.2023, слід відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. З урахуванням зазначеного вище, обґрунтованим розміром нарахованих відсотків за користування кредитом є 3\~450,00 грн. (25\~000,00 грн.*0,46%*30 днів), які нараховані за період з 05.04.2023 по 05.05.2023, тобто в межах строку дії кредиту. У задоволенні вимог про стягнення відсотків за період з 06.05.2023 по 05.06.2025 слід відмовити. Суд не приймає до уваги доводи позивача про те, що указані відсотки нараховані відповідно до ст. 625 ЦПК України, оскільки нарахування відповідно до ст. 625 ЦК України є видом відповідальності за порушення грошового зобов`язання (постанова Верховного Суду у справі №335/4646/22 від 09.04.2024). Умови п. 12.4. Договору свідчать не про відповідальність боржника за невиконання грошового зобов`язання, а встановлення іншого розміру відсотків за користування грошовими коштами після строку дії договору, що фактично є відсотками у розумінні ст. 1048 ЦК України. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що до позивача не перейшло право вимоги з огляду на таке. Предметом Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги. Реєстр не є разовим документом, оскільки Договір факторингу передбачає (не забороняє) можливість їх укладення множинну кількість разів, у випадку бажання та необхідності сторін. Таким чином, договір №28/1118-01 є рамковою угодою, адже він підтверджує згоду двох сторін співпрацювати протягом визначеного проміжку часу, а саме з 28.11.2018. З урахуванням визначених строків дії цього договору, його виконання здійснювалося не одномоментно, а протягом всього часу його дії. Тобто право вимоги за кредитним договором №250366458 від 05.04.2023 перейшло до ТОВ «Таліон Плюс» 06.06.2023, відповідно до підписання сторонами реєстру прав вимоги №232. Підписання Реєстру прав вимоги сторони засвідчують передачу права вимоги до боржників в повному обсязі. Варто зазначити, що сутність договору факторингу №28/1118-01 полягає не у відступленні права вимоги за конкретним кредитним договором, а у відступлені права вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Згідно з умовами договору факторингу, клієнт зобов`язувався передати фактору всі права вимоги, які зазначені в реєстрах прав вимоги. Це означає, що фактичне відступлення прав вимоги не прив`язується виключно до моменту укладення кредитного договору, а відбувається на підставі реєстру, який містить перелік прав вимоги, що можуть виникати як до, так і після укладення договору факторингу. У цьому контексті, важливим є те, що реєстр прав вимоги, до якого був включений кредитний договір №250366458 від 05.04.2023, укладений 06.06.2023, тобто через два місяці після укладення кредитного договору. Таким чином, на момент включення цього кредитного договору до реєстру, право вимоги вже стало існувати, а не було майбутнім. Оскільки Реєстр №232 від 06.06.2023, а кредитний договір №250366458 від 05.04.2023, право вимоги існувало на момент відступлення до ТОВ «Таліон Плюс», а отже ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги, яке в подальшому було передано позивачу. Кредитний договір №250366458 укладений в момент дії договору факторингу №28/1118-01. А отже позивачем належно і достатньо доведений факт переходу права вимоги до відповідача за кредитним договором від первісного кредитора ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс», і наступні переходи прав вимоги до останнього кредитора ТОВ «ФК «ЕЙС». На підставі\~зазначеного вище,\~ураховуючи,\~що отримані\~та використані\~відповідачем кредитні\~кошти в\~добровільному порядку\~позивачу не\~повернуті,\~позовні вимоги\~підлягають частковому\~задоволенню шляхом\~стягнення з\~боржника [PERSON] заборгованості за договором кредитної лінії №250366458 від 05.04.2023 у сумі 28\~450,00 грн., яка складається з суми боргу 25\~000,00 грн., заборгованості за нарахованими відсотками 3\~450,00 грн. У решті вимог позивача слід відмовити за необґрунтованістю. Позивачем заявлено до стягнення з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7\~000,00 грн. На підтвердження понесених витрат позивачем надано договір про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, укладений між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС», додаткову угоду №25770727041 до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29 травня 2025 року, та акт прийому-передачі наданих послуг, з яких вбачається, що вартість послуг, наданих адвокатським об`єднанням складає 7\~000,00 грн. Відповідач просив відмовити у стягненні витрат на правничу допомогу, оскільки в матеріалах справи наявний лише договір з адвокатським бюро та відсутній ордер чи інший документ, який підтверджує повноваження адвоката, який надав правову допомогу позивачу у суді за позовом, тому підстав для стягнення витрат на правничу допомогу у цій справі немає. Надані позивачем докази не вказують на те, яким саме адвокатом виконана робота (надані послуги), чи є у нього (неї) відповідний статус. Відповідно до п. 2.4. Договору про надання правової допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025, адвокатське бюро має право залучати інших адвокатів (адвокатські бюро, об`єднання) для виконання вказаного договору та надання правничої допомоги Клієнту. За таких обставин, відсутні достеменні відомості про те, що витрати, які просить стягнути позивач із відповідача, пов`язані саме із правничою допомогою адвоката. Тому у задоволенні вимоги позивача про стягнення цих витрат слід відмовити. Вирішуючи питання щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За змістом частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 137 ЦПК України). Суд не погоджується із твердженням відповідача, що позивачем не зазначено, яким саме адвокатом виконана робота, не надано доказів повноважень представника. Так, до позовної заяви додано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №4956, відповідно до якого Тараненко Артем Ігорович має право на заняття адвокатською діяльністю, та довіреність від 29 травня 2025 року, якою директором ТОВ «ФК «Ейс» Поляковим О.В. надані адвокату Тараненку Артему Ігоровичу повноваження представника ТОВ «ФК «Ейс». Щодо заявленого розміру витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 05 червня 2025 року правнича допомога складається з: складання позовної заяви вартістю 5\~000,00 грн., вивчення матеріалів справи вартістю 1\~000,00 грн., підготовка адвокатського запиту вартістю 500,00 грн., підготовка клопотання про витребування доказів вартістю 500,00 грн. Так, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним зі складністю справи, тобто не має бути явно завищеним. Дослідивши надані позивачем документи, враховуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу в даному випадку є неспівмірним із виконаними адвокатом роботами (послугами). Вказана справа є справою, яка не є складною, адвокатським об`єднанням складено лише адвокатський запит, клопотання про витребування доказів та позовну заяву, яка є типовою у цій категорії справ, справа є малозначною, а отже вартість наданих послуг у розмірі 7\~000,00 грн. є занадто завищеним. Тому, з огляду на обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у сумі 2\~000,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом задоволено позовні вимоги у сумі 28\~450,00 грн., що становить 24,30% позовної вимоги, а отже з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у сумі 588,64 грн.

Outcome: partial