Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог В вересні 2024 року позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води в розмірі 19 363,83 грн., заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги централізованого опалення у розмірі 11 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 22 288,86 грн., за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 88 088,07 грн., заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 14 029,54 грн., заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузла комерційного обліку послуг з централізованого опалення в розмірі 137,83 грн., заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 043,73 грн., заборгованість з плати за абонентське обслуговування з послуг з постачання гарячої води у розмірі 526,74 грн. та витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] та відповідно є споживачем послуг з централізованого опалення та/або постачання гарячої води за даною адресою. Як зазначає позивач, відповідачу надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, проте відповідач своєчасно не сплачувала за надані послуги, в результаті чого з 01 травня 2018 року утворилась заборгованість станом на 01.07.2024, складає 179 447, 81 грн. На підставі Договору № 602-18 про відступлення прав вимоги від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» прийняв право вимоги до відповідачів з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води. Відповідно до Додатку №1 та/або Додатку №2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення в розмірі 19 363,83 грн. за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 3.4.2 Договору цесії, новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2, сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором. Зазначає, що надання послуг здійснювалося на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року № 111 (4511). Відповідачі від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку не відмовлялись (не відключались). З цих підстав, з урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 10 241,51 грн., заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого постачання гарячої води в розмірі 9 122,32 грн., заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року послуги централізованого опалення у розмірі 50 769,78 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 21 288,86 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії в розмірі 7 461,55 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з гарячої води в розмірі 14 029,54 грн. заборгованість за абонентське обслуговування в розмірі 1 708,30 грн., витрати пов`язані з отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43 грн. та судовий збір у розмірі 3 028 грн. Рух справи Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.09.2024 справу передано на розгляд судді Цимбал І.К. Ухвалою суду від 15.10.2024 відкрито провадження у справі розгляд справи призначено на 20.11.2024. 20.11.2024 розгляд справи відкладено на 13.01.2025 за клопотанням представника позивача. 13.01.2025 розгляд справи відкладено на 11.02.2025 в зв`язку з заміною відповідача. 11.02.2025 розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача на 11.03.2025. 11.03.2025 розгляд справи відкладено на 09.04.2025 за клопотанням представника позивача. 09.04.2025 розгляд справи відкладено на 20.05.2025 за клопотанням сторін. 20.05.2025 розгляд справи відкладено на 23.06.2025 за клопотанням відповідача. 23.06.2025 розгляд справи відкладено на 25.08.2025 за клопотанням відповідача. 25.08.2025 справу призначено до судового розгляду на 08.09.2025. 08.09.2025 суд перейшов до ухвалення рішення. 12.09.2025 постановлено рішення. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, просила застосувати до вимог позивача наслідки пропуску стоку позовної давності. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Дослідивши повно та всебічно обставини справи, оцінивши в сукупності всі наявні по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. У разі укладення публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг виконавці комунальних послуг розміщують вимоги до якості відповідних послуг згідно із законодавством та іншу необхідну інформацію для кожного багатоквартирного будинку окремо на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на власному веб-сайті. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування таких вимог у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг. КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи теплопостачання, а отже відповідач, як власник нерухомого майна, є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Крім того на підставі Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії) від 11 жовтня 2018 року, укладеного між ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» та позивачем, останній прийняв право вимоги до відповідача з оплати заборгованості за спожиті до 01 травня 2018 послуги з централізованого опалення та центрального постачання гарячої води в розмірі 19 363, 83 грн. Згідно п. 3.4.2 Договору цесії, новий кредитор має право на отримання замість кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2, сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізовані опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31 липня 2014 року на офіційному сайті ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 № 111 (4511). Відповідач своїх зобов`язань зі сплати послуг з центрального опалення та постачання гарячої води не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість. Судом досліджений розрахунок заборгованості відповідача за отримані комунальні послуги, з якого встановлено, що заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 01.07.2024 року послуги з центрального опалення та постачання гарячої води станом на 01.07.2024 становить 93 549,73 грн., у тому числі: за спожиті послуги з централізованого опалення у розмірі 58 231, 33 грн.; за послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 35 318, 40 грн. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізоване постачання гарячої води регулюються Законом України « Про житлово - комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV та правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженні Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630. Правовідносини з постачання теплової енергії та гарячої води між постачальною організацією та споживачем (фізичною особою) починаючи з 01 листопада 2021 року здійснюється на підставі Постанови КМУ від 11 грудня 2019 року №1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» та Постанови №830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» від 21 серпня 2019 року. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго», на підставі типового договору, підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦПК України власність зобов`язує. За ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газопостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Частиною 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року №1875-IV, п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та п. 5 ч. 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Отже, згідно з наведеними законодавчими нормами споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідачі в свою чергу від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлялися, не відключалися. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість за період з 01.05.2018 по 31.07.2024 в розмірі 117 692 грн. Щодо заявленого клопотання відповідачем про застосування наслідків пропуску позивачем строку позовної давності, суд звертає увагу на роз`яснення, що містяться в пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі». Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. З даним позовом позивач звернувся 13.09.2024, при цьому, заборгованість нарахована за період з 01.05.2018 по 31.10.2021, а тому суд вважає за можливе застосувати позовну давність до вимог позивача, які заявлені до 13.09.2024, оскільки останні заявлені поза межами строку позовної давності, оскільки позивач будучи обізнаним з наявністю заборгованості відповідача, звернувся до суду з позовом лише в вересні 2024, тобто з пропуском встановленого трирічного строку. Постановою КМУ від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відповідно до якої на всій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи постанову КМУ від 22 липня 2020 року № 641, постанову КМУ від 9 грудня 2020 року № 1236, карантин на території України, установлений 12 березня 2020 року, неодноразово продовжувався. Відповідно до Розділу «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України доповнено пунктом 12 на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 2 квітня 2020 року. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Проте, представником позивача не надано доказів того, що з запровадження карантину на території України, призвело до зупинення роботи та діяльності підприємства, що унеможливило вчасне звернення з даним позовом до суду, а тому суд приходить до висновку про застосування строку позовної давності до вимог за період з 01.05.2018 по 13.09.2021. Разом з тим, щодо вимог про стягнення заборгованості за період до 01.05.2018 то матеріали справи не містять розрахунок заборгованості за означений період, з чого вона утворилась, її складові, тому суд відмовляє в їх задоволенні з підстав недоведеності. Оцінюючи належність, достовірність, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідач на користь позивача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 7 461,55 грн., заборгованості за послуги гарячого водопостачання в розмірі 14 029,54 грн. заборгованості з оплати за абонентське обслуговування в розмірі 1 043,73 грн., абонентську обслуговування з послуг постачання гарячої води в розмірі 526,74 грн., заборгованості з внесків зі сплати за обслуговування вузла комерційного обліку в розмірі 137,83 грн. Щодо стягнення судових витрат Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тками чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 596 грн. 51 коп., згідно розрахунку (3028х19,7%/100). На підставі викладеного,

Outcome: partial