Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: представник позивача ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» - адвокат Усенко М.І. звернувся до суду із позовом (а.с. 1-6), до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь товариства: 21\~240 грн заборгованості за кредитним договором №37572-09/2024 від 29.09.2024, 2 422,40 грн сплаченого судового збору та 7\~000 грн понесених витрат на правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.09.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту №37572-09/2024, в електронній формі, із дотриманням всіх істотних умов такого, зокрема: суми кредиту, розміру відсотків, способу надання кредиту. ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання за даним договором виконало у повному обсязі, однак відповідач свої зобов`язання за цим договором належним чином не виконав, у зв`язку із чим, у нього виникла заборгованість у розмірі 21\~240 грн., з яких: 9\~000 грн заборгованість за тілом кредиту; 7\~740 грн заборгованість за відсотками та 4\~500 грн штраф. Зазначає, що право вимоги за даним кредитним договором перейшло від ТОВ «Стар Файненс Груп» до позивача ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» на підставі договору факторингу №23122024 від 23.12.2024. Оскільки заборгованість відповідачем [PERSON] на даний час непогашена, позивач ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» вимушене було пред`явити даний позов. Представниця відповідача [PERSON] адвокатка Шелудько О.О. подала відзив (а.с. 65-72), в якому просить відмовити у задоволенні даного позову. Суть заперечень щодо позову зводяться до того, що: - позивачем не надано доказів укладення кредитного договору, оскільки не надано підтверджень направлення одноразового ідентифікатора, а тому не встановленого дійсного волевиявлення відповідача на укладення даного договору; - позивачем не надано належних доказів розміру заборгованості. Наданий позивачем розрахунок заборгованості, який є внутрішнім документом товариства, не є первинним бухгалтерським документом, який би підтверджував отримання кредиту та розмір такого; - не надано позивачем і доказів перерахування кредитних коштів відповідачу; - позивачем не доведено факту відступлення права вимоги, оскільки витяг з реєстру боржників не є належним доказом; - із врахуванням п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, з відповідача не може бути стягнуто штраф. Зазначила, що розмір витрат понесених відповідачем [PERSON] на правову допомогу становить орієнтовно 14\~000 грн., які він просить стягнути з позивача і докази про понесення таких будуть подані суду в порядку абз. 2 ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Представник позивача ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» - адвокат Усенко М.І. подав відповідь на\~відзив (а.с. 91-109), в якому зазначає, що заперечення сторони відповідача у відзиві є безпідставними, оскільки укладення кредитного договору відбулось із дотриманням вимог чинного законодавства та відповідачу [PERSON] були відомі всі умови цього договору. Безпідставними є і твердження сторони відповідача про непідтвердження факту переказу кредитних коштів. Щодо розрахунку заборгованості, то такий є належним доказом, який підтверджує розмір заборгованості. Вважає, що витяг з реєстру боржників за договором факторингу також є належним доказом, який підтверджує факт відступлення права вимоги. Оскільки відповідач [PERSON] підписав кредитний договір, де серед умов було вказано про нарахування штрафу, а тому розмір такого підлягає стягненню з відповідача. Представниця відповідача [PERSON] адвокатка Шелудько О.О. подала письмові пояснення (а.с. 116-118), в яких повторно посилається на обставини викладені у відзиві та додатково зазначає, що п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України повинен бути застосований у даному випадку, оскільки положення даного пункту поширюються на всі кредитні правовідносини починаючи з введення в Україні воєнного стану. У судове засідання представник позивача ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» - адвокат Усенко М.І. не з`явився, у поданих заявах по суті справи просив розгляд справи проводити без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] та його представниця адвокатка Шелудько О.О. у судове засідання також не з`явились. Остання 24.07.2025 та 17.09.2025 подала заяви (а.с. 122, 141) про розгляд справи без їх участі. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано Франківської області від 29.05.2025 дану справу, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України, було передано до Долинського районного суду Івано Франківської області. 26 червня 2025 року ухвалою Долинського районного суду Івано Франківської області відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представниця відповідача [PERSON] адвокатка Шелудько О.О. 08.07.2025 подала відзив, 09.07.2025 подала заяву про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції, яка ухвалою суду від 10.07.2025 задоволена, 24.07.2025 подала додаткові письмові пояснення та заяву про розгляд справи без їх участі. Представник позивача ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» - адвокат Усенко М.І. 11.07.2025 подав відповідь на відзив, де, як і в позовній заяві, просив розгляд справи проводити без його участі. 24 липня 2025 року ухвалою суду клопотання представника позивача про витребування доказів задоволено та витребувано в АТ «Ідея Банк» докази, які надійшли до суду 08.08.2025. Відповідно до наказу №02-07/188 від 02.07.2025 головуючий суддя з 04.08.2025 по 12.09.2025 (включно) перебував у щорічній основній відпустці. Представники сторін 16.09.2025 та 17.09.2025 подали заяви про розгляд справи без їх участі. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, із врахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що 29.09.2024 відповідач [PERSON] підписав електронним підписом (одноразовий ідентифікатор W1042) у ТОВ «Стар Файненс Груп» заявку анкету на отримання фінансованого кредиту (зворотна сторона а.с. 25, а.с. 26), в якій вказав свої особисті дані, номера мобільних телефонів та номер банківської картки ( [NUMBER] ), а також підтвердив, що він ознайомлений з правилами надання коштів у кредит. Відповідно до договору про надання фінансового кредиту №37572-09/2024 від 29.09.2024 (зворотна сторона а.с. 29, а.с. 30-35), між ТОВ «Стар Файненс Груп» і відповідачем [PERSON] було укладено даний договір, який підписаний останнім електронним підписом (одноразовий ідентифікатор W1042, час укладення договору 14.56 год), на таких умовах: сума кредиту 9\~000 грн., строк кредитування 120 днів, дата надання кредиту 29.09.2024, денна процентна ставка 0,88%, кредит надається у безготівковій формі, шляхом переказу коштів на картку № [NUMBER] . У паспорті споживчого кредиту, який також підписаний відповідачем [PERSON] електронним підписом (одноразовий ідентифікатор W1042), визначені основні умови кредитування (а.с. 27-29). Згідно із додатком №1 до договору про надання фінансового кредиту №37572-09/2024 від 29.09.2024 (зворотна сторона а.с. 35, а.с. 36), визначено графік платежів. Відповідно до квитанції про зарахування №523476238 від 29.09.2024 (зворотна сторона а.с. 42), 29.09.2024 о 15.00 год., на карту № [NUMBER] було зараховано 9\~000 грн. Також з листа АТ «Ідея Банк» (а.с. 133-134) суд встановив, що платіжна картка № [NUMBER] належить відповідачу [PERSON] та 29.09.2024 о 15.00 год на таку було зараховано 9\~000 грн. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором №37572-09/2024 від 29.09.2024 (зворотна сторона а.с. 37, а.с. 38), розмір такої становить 21\~240 грн., з яких: 9\~000 грн заборгованість за тілом кредиту, 7\~740 грн заборгованість за відсотками, 4\~500 грн штраф. Відповідно до договору факторингу №23122024 від 23.12.2024 (зворотна сторона а.с. 42, а.с. 43-47), право вимоги, в тому числі і за кредитним договором №37572-09/2024 від 29.09.2024 (зворотна сторона а.с. 47) перейшло від ТОВ «Стар Файненс Груп» до позивача ТзОВ «ФК «Кредит Капітал». Спірні правовідносини у даній справі виникли стосовно належного виконання умов кредитного договору, непогашення відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. ІV. Оцінка суду: суд, вивчивши зміст заяв по суті справи, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, приходить такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Механізм укладення електронної угоди, яким скористався позивач у взаємовідносинах із відповідачем врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Так, суд встановив, що відповідач [PERSON] та ТОВ «Стар Файненс Груп» 29.09.2024 уклали договір про надання фінансового кредиту №37572-09/2024, згідно із яким, ТОВ «Стар Файненс Груп» надало відповідачу кредит у розмірі 9 000 грн. Даний договір було підписано відповідачем електронним підписом. 23.12.2024 право вимоги до відповідача [PERSON] від ТОВ «Стар Файненс Груп» перейшло до позивача ТзОВ «ФК «Кредит Капітал», сума заборгованості 21 240 грн. Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, наслідком неповідомлення боржника про проведену заміну кредитора у зобов`язанні є лише те, що боржник може виконати свої зобов`язання первісному кредитору і таке виконання буде вважатися належним. Отже, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Тобто неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Про що, в тому числі, вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15. Доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів сторона відповідача суду не надала, не подано будь - яких доказів на спростування користування наданими відповідачу коштами, а також не подано будь - яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач [PERSON] порушив умови укладеного кредитного договору, у встановленому порядку та строки не погашав заборгованість, суд приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача слід стягнути 16\~740 грн (9\~000 грн заборгованість за тілом кредиту + 7\~740 грн заборгованість за відсотками). При цьому, щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ТзОВ «ФК «Кредит Капітал» 4\~500 грн штрафу, суд вважає за необхідне зазначити таке. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до зазначеного вище розрахунку заборгованості, нарахування штрафу відбулось за період після 24.02.2022, а тому, згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідач [PERSON] звільняється від сплати нарахованого штрафу в розмірі 4 500 грн. Таким чином, суд враховуючи положення п. 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, погоджуючись із доводами сторони відповідача, вважає, що позов в частині стягнення з відповідача нарахованого штрафу в розмірі 4 500 грн не підлягає задоволенню. При цьому, доводи сторони відповідача, в частині того, що позивачем не надано доказів укладення кредитного договору, оскільки не надано підтверджень направлення одноразового ідентифікатора, суд відхиляє, оскільки заявка анкета на отримання кредиту, кредитний договір та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Безпідставними є і доводи сторони відповідача про те, що позивачем не надано належних доказів розміру заборгованості, оскільки стороною відповідача не спростовано наявної в нього заборгованості і не надано доказів погашення такої. Доводи сторони відповідача про те, що позивачем непідтверджено факту переказу коштів, суд відхиляє, оскільки із квитанції про перерахунок коштів та довідки АТ «Ідея Банк» про наявність у відповідача банківської картки, номер якої він вказав при укладенні кредитного договору, а також виписки, згідно із якою, у день укладення договору на його картку була зарахована суму кредиту, у повному обсязі підтверджують факт переказу йому кредитних коштів. Стосовно доводів сторони відповідача про не підтвердження факту переходу права вимоги до позивача, суд зазначає, що факт переходу права вимоги підтверджується належними доказами, а саме: договором факторингу та витягом із реєстру боржників, де чітко зазначено предмет договору та всі інші істотні умови такого. Щодо доводів сторони позивача, в частині того, що розмір штрафу повинен бути стягнутий з відповідача, адже розмір такого передбачений кредитним договором, суд зазначає таке. Так, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~2120-IX від 15.03.2022, який набрав законної сили 17.03.2022,\~розділ\~"Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: \~"18.\~У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)». Згідно ст. 58 Конституції України, Закони та інші нормативно - правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. За ст. 64 Конституції України, в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63\~цієї Конституції. Зважаючи на те, що\~Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»\~2120-IX від 15.03.2022 набрав законної сили 17.03.2022, відтак з 17.03.2022 позичальник звільняється від відповідальності сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені), не зважаючи на те, що розмір штрафу передбачений у договорі. Відповідно до ст. 8 Конституції України, ч. 3 ст. 2 ЦПК України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21.01.1999), зокрема, зазначив, що хоча п. 1 ст. 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент. Тому, за наведених вище підстав, якими суд обґрунтував своє рішення, суд не вбачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у даній справі. V. Розподіл судових витрат: відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вимогами ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2\~422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №9333 від 16.05.2025 (а.с. 8), а тому, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача 16\~740 грн., що становить 78,8% від розміру заявлених позовних вимог, то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з нього на користь позивача 1\~908,85 грн (2\~422,40 грн х 78,8% / 100%) сплаченого судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Щодо понесених судових витрат сторонами, то згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Беручи до уваги, що представниця відповідача заявила про те, що докази про розмір понесених її довірителем витрат на професійну правничу допомогу буде надано протягом п`яти днів після ухвалення рішення, суд на підставі п. 5 ч. 7 ст. 265 ЦПК України, вважає за необхідне у резолютивній частині вказати про призначення судового засідання для вирішення питання про судові витрати, дату, час і місце його проведення; строк для подання стороною, за клопотанням якої таке судове засідання проводиться, доказів щодо розміру понесених нею судових витрат. На підставі викладеного, ст. 526, 614, 626, 639, 1046, 1077, 1078, 1082 ЦК України та

Outcome: partial