Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

14.05.2025 позивачка [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що після смерті її чоловіка [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина, яка складається з частки житлового будинку з господарськими будівлями та присадибної земельної ділянки по [ADDRESS] . Спадщину вона прийняла у встановленому законом порядку, однак оформити право власності через нотаріуса не може, оскільки приватний нотаріус Панкеєва О.М., яка відкрила спадкову справу, виїхала за кордон і її діяльність призупинена, у зв`язку з чим позивачка просить суд визнати за нею право власності на частку спадкового майна, що залишилося після смерті її чоловіка. Позивачка [PERSON] до судового засідання не з`явилась надавши через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити у її відсутність. Позов підтримує та просить його задовольнити. Судові витрати просить залишити за нею. Також просила долучити до матеріалів справи додаткові докази (а.с. 55-57). Представник відповідача Іванівської сільської ради Хмільницького району Вінницької області до судового засідання не з`явився надіславши на електронну адресу суду листт, відповідно до яких просять розгляд справи проводити у відсутність представника сільської ради. Позовні вимоги визнають (а.с. 31, 42, 52). Третя особа [PERSON] до судового засідання не з`явилась. Надала через канцелярію суду заяву, відповідно до якої просила розгляд справи провести у її відсутність. Проти задоволення позову не заперечила (а.с. 53). Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, враховуючи заяви сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволення з наступних підстав. Так, відповідно до свідоцтва про смерть (а.с. 7) [PERSON] помер [INFO] . Свідоцтвом про одруження (а.с. 8) дружиною [PERSON] являється [PERSON] . Згідно довідок виконавчого комітету Калинівської міської ради Вінницької області за № 165 та № 166 від 27.02.2025 (а.с. 10) [PERSON] , [INFO] проживав і був зареєстрований по [ADDRESS] з 16.12.1989 року до дня смерті, яка сталась [INFO] . Разом з ним були зареєстровані та проживали: 1. Дружина - [PERSON] , [INFO] з 16.12.1989 року по теперішній час. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 31.12.1996 року (а.с. 11) спадкоємцями майна [PERSON] , померлої [INFO] , є її діти [PERSON] та [PERSON] у рівних частках; спадщина складається з житлового будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] , що належав померлій на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності, виданого Уладівською сільською радою та зареєстрованого у Вінницькому ООБТІ 18.04.1996 року за № 113. Технічним паспортом (а.с. 12-16) зазначається технічна характеристика будинку за адресою [ADDRESS] при цьому у примітці зазначено, що на будівництво гаража (літ. «б») та сараю з гаражем (літ. «Е») документи, які підтверджують право на виконання будівельних робіт, відсутні. 09.04.2025 [PERSON] ЦМУ МЮ (м.Київ) було відмовлено у задоволенні скарги, та роз`яснено, що приватний нотаріус Панкеєва О.В., яка відкрила спадкову справу, з 2022 року перебувала у відпустках, надсилала заяви про неможливість здійснювати нотаріальну діяльність, не уклала договір про заміщення з іншим нотаріусом та фактично не виконувала обов`язків. У вересні 2023 року наказом Міністерства юстиції її діяльність була зупинена через відсутність на робочому місці. Станом на квітень 2025 року [PERSON] не зверталась із заявами про поновлення чи припинення діяльності, тому орган юстиції використав усі передбачені законом заходи впливу і рекомендував [PERSON] захищати свої спадкові права виключно в судовому порядку (а.с. 19-21). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 57) спадкоємцями майна [PERSON] , померлої [INFO] , є її діти [PERSON] та [PERSON] у рівних частках; спадщина складається із земельної ділянки розміром 0,15 га, що знаходиться по [ADDRESS] . Згідно ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мінюсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об`єкти. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, від 01.09.2011, № 40-12-2409 "Щодо прийняття в експлуатацію об`єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року"). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. (Лист, Державної архітектурно-будівельної інспекція України, від 30.07.2012, № 40-19-5376 "Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів"). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. 3.14 Наказу Міністерства юстиції України "Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", № 296/5 від 22.02.2012 р., прийняття і відмова від прийняття спадщини можуть мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту прав позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивачки неможливо через зупинення діяльності нотаріуса у якого заведена спадкова справа. Судом встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] спадкове майно у рівних частках належало її дітям [PERSON] та [PERSON] , а після смерті [INFO] [PERSON] спадкоємцем за законом стала його дружина [PERSON] .. З огляду на зазначене вище, суд вважає, що позов слід задовольнити та визнати за позивачкою право власності на частку спадкового майна за законом, що залишилося після смерті її чоловіка [PERSON] , та складається з житлового будинку із погосподарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] (за винятком гаража (літ. «б») та сараю з гаражем (літ. «Е»), оскільки документи, що підтверджують законність їхнього будівництва, відсутні) та рахується за [PERSON] , який помер [INFO] , спадщину після смерті якого прийняла спадкоємець за законом [PERSON] (позивачка у справі). Згідно ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати, за клопотанням позивача (а.с. 55) слід залишити за останньою.

Outcome: approved