Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Позивач Акціонерне товариство «Піреус банк МБК» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором № 0130775-ЗП22-006956 від 08.06.2017 року у розмірі 44\~140,50 грн., яка складається з несанкціонованого овердрафту в сумі 44\~119,50 грн., нарахованої, але не списаної комісії в сумі 21,00 грн. Позов обґрунтований тим, що 08 червня 2017 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ПРЕУС БАНК МКБ», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ПІРЕУС БАНК МКБ» було укладено Договір про відкриття, обслуговування банківського рахунку № [NUMBER] , відповідно до якого Банк відкрив клієнту поточний рахунок для здійснення розрахунково-касових операцій, на умовах чинних тарифів та Правил комплексного обслуговування фізичних осіб в АТ "ПРЕУС БАНК МКБ" і зобов?язався обслуговувати кошти розміщені на рахунку, а клієнт зобов?язався здійснювати оплату таких послуг в порядку та у строки, визначені договором. Пункт 2.1 Договору встановлює, що умови відкриття, користування та обслуговування поточного Рахунка, порядок обслуговування та користування платіжною карткою, забезпечення дистанційного доступу до Рахунка, права та обов?язки і відповідальність Сторін, порядок розірвання (припинення) цього Договору та закриття Рахунка, порядок нарахування процентів на залишок коштів на Рахунок, інші умови щодо порядку обслуговування Рахунку та надання послуг за цим Договором передбачені Чинними Тарифами та «Правилами відкриття, використання і обслуговування поточних рахунків фізичних осіб у національній та іноземній валютах, включаючи рахунки для отримання заробітної плати. Умови користування Платіжною Карткою, порядок надання кредиту, овердрафту, користування сервісом дистанційного обслуговування "winbank" та іншими банківськими послугами», які є невід?ємною частиною цього Договору. Правила є загальнодоступними та розміщені на сайті Банку www.piraeusbank.ua та/або на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку. Сторони домовились, що умови Правил щодо надання та користування певним видом послуг Банку набувають чинності для Клієнта та стають обов?язковими для виконання Сторонами після надання Клієнтом до Банку відповідної заяви (у відділенні Банку у встановленій Банком формі або при зверненні до Контактного центру Банку та проведенні відповідної ідентифікації Клієнта або іншим шляхом, передбаченим Договором та/або Правилами, при умові проведення ідентифікації Клієнта) про бажання скористатися відповідною послугою чи укладення окремої додаткової угоди до цього Договору, якщо це прямо передбачено Договором. З виписки за рахунком вбачається, що відповідачем було допущено несанкціонований овердрафт, і в зв?язку з непогашенням у строки обумовлені договором 20.04.2021 року цей овердрафт в сумі 12865,15 грн. був перенесений банком на заборгованість за рахунком. Після виникнення овердрафту відповідач взагалі припинив виконання зобов?язань за договором, у зв?язку з чим за ним банком станом на 10.07.2024 року облікована заборгованість в сумі 44 140 грн 50 коп., в тому числі: несанкціонований овердрафт - 44 119, 50 грн.; нараховані, але не списані комісії - 21,00 грн. На підставі викладеного, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «ПРЕУС БАНК МБ» суму заборгованості за Договором № 0130775-31122-006956 від 08.06.2017 року про відкриття, обслуговування банківського рахунку, що станом на 10 липня 2024 року складає 44\~140,50 грн., в тому числі: несанкціонований овердрафт - 44 119, 50 грн.; нараховані, але не списані комісії - 21,00 грн., а також судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 07.10.2024 року по справі відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 23.12.2024 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Піреус банк МБК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було направлено за підсудністю до Ірпінського міського суду Київської області. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 10.02.2025 року було прийнято до свого провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства "Піреус банк МБК" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 26.02.2025 року від представника відповідача Опалюка С.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому з позовними вимогами позивача відповідачка не погоджується, вважає їх безпідставними та необґрунтованими з огляду на наступне. Як вбачається з доданих до позову документів, 08.06.2017 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про відкриття, обслуговування банківських рахунків № 130775-ЗП22/2017 від 08.06.2017 року. Предметом Договору, згідно пунктом 1.1., визначено наступне: Банк на підставі Заяви та наданих Клієнтом документів згідно з вимогами чинного законодавства України та внутрішніх документів Банку, також сплати відповідних сум надає послуги або лише деякі з них (в залежності від того, що вказано в заявах Клієнта): 1.1.1. Відкриває Клієнту поточний рахунок для здійснення розрахунково-касових операцій у валюті (валютах), визначених Клієнтом у заяві (заявах) про відкриття Рахунку. Рахунок відкривається Клієнту та обслуговується на умовах Чинних Тарифів. 1.1.2. Випускає та надає Клієнту Платіжну картку для її подальшого використання Клієнтом (його довіреною особою); Клієнт зобов`язується перерахувати кошти на вищезазначений рахунок та оплачувати послуги Банку, пов`язані з виконанням вказаних в пп. 1.1.1. 1.1.2. цього Договору дій. Таким чином, між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського рахунку. До позовної заяви позивачем було додано копії розписок відповідача про отримання платіжної картки Visa Classic (Salary). Звертає увагу суду, що з англійської мови слово «Salary» перекладається як «заробітна плата». Таким чином відповідачу була видана зарплатна, а не кредитна картка. У зазначених розписках вказується, що відповідач 21.06.2017 року отримала платіжну картку з останнім цифрами 1036, а 27.09.2017 року у зв`язку з викраденням попередньої картки отримала платіжну картку з останніми 4 цифрами 4527. З заяви від 01.06.2017 року, яка подавалась відповідачем позивачу, вбачається, що відповідач просила Банк випустити їй платіжну картку і не давала в ній жодної згоди на надання їй послуг овердрафту. В поданій заяві від 19.09.2017 року відповідач просила Банк перевипустити платіжну картку до рахунку № [NUMBER] в гривні, тип картки: основна, у зв`язку з викраденням. У зазначеній заяві відповідач не просила надавати їй будь-які послуги овердрафту. В той же час, в підтвердження заборгованості відповідача, позивач надає банківську виписку по кредитній картці з останніми цифрами 8689 по рахунку [NUMBER] . Будь-яких доказів відкриття відповідачу рахунку № [NUMBER] та видачу кредитної картки з останніми цифрами 8689 позивачем не надано. Таким чином, позивачем не доведено також підстав виникнення заборгованості, яку він просить стягнути з відповідача. Крім того, з визначень, наведених позивачем вбачається, що для виникнення у відповідача несанкціонованого овердрафту, позивач повинен був спочатку на підставі відповідної заяви відповідача встановити їй ліміт овердрафту. Однак, будь-яких доказів того, що відповідач зверталась до позивача із заявою про встановлення овердрафту позивачем не надано. Також сторона відповідача наголошує на тому, що позивач взагалі не пояснює принцип нарахування вищезазначених грошових сум, які він просить стягнути з відповідача. Зокрема, у позовній заяві позивач вказує, що станом на 20.04.2021 року сума несанкціонованого овердрафту відповідача становила 12 865, 15 грн., у зв`язку з чим вона була перенесена на заборгованість за рахунком. Станом на 10.07.2024 року сума несанкціонованого овердрафту вже становила 44 119, 50 грн. При цьому відповідачем не надається будь-якого обґрунтованого розрахунку заборгованості, а надаються лише копії виписок по невідомому рахунку, з яких неможливо зрозуміти звідки взялася заборгованість та яким чином вона була нарахована, з чого вона складається. У зв`язку із наведеним вважають, що вимоги позивача є безпідставними та недоведеними з огляду на що у задоволенні позовних вимог має бути відмовлено. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи належним чином повідомлений. До суду представник позивача направив до суду заяву, у якій просив розгляд справи проводити без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. У судовому засіданні 16.09.2025 року, на підставі ст. 241 ЦПК України, суд закінчив з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів ст. 242 ЦПК України. У судовому засіданні від 16.09.2025 року представник відповідача Опалюк С.В. заперечував щодо задоволення позову в повному обсязі. Заслухавши представника відповідача, дослідивши докази, після переходу до стадії ухвалення судового рішення, в судовому засіданні, в порядку статті 244 ЦПК України, повідомлено, що повний текст рішення буде складено протягом десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді справи в судовому процесі на засадах змагальності, як того вимагає ст. 12 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ч. 2 ст. 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частинами 5 та 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Як встановлено судом з матеріалів справи, 01 червня 2017 року [PERSON] звернулась до Акціонерного товариства «ПІРЕУС БАНК МКБ» із заявою про відкриття поточного рахунку, випуск платіжної картки та підключення до інтернет сервісу "winbank". 08 червня 2017 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ПРЕУС БАНК МКБ», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ПІРЕУС БАНК МКБ» було укладено Договір про відкриття, обслуговування банківських рахунків № [NUMBER] . Предметом Договору, згідно пунктом 1.1., визначено наступне: Банк на підставі Заяви та наданих Клієнтом документів згідно з вимогами чинного законодавства України та внутрішніх документів Банку, також сплати відповідних сум надає послуги або лише деякі з них (в залежності від того, що вказано в заявах Клієнта): 1.1.1. Відкриває Клієнту поточний рахунок для здійснення розрахунково-касових операцій у валюті (валютах), визначених Клієнтом у заяві (заявах) про відкриття Рахунку. Рахунок відкривається Клієнту та обслуговується на умовах Чинних Тарифів. 1.1.2. Випускає та надає Клієнту Платіжну картку для її подальшого використання Клієнтом (його довіреною особою); Клієнт зобов`язується перерахувати кошти на вищезазначений рахунок та оплачувати послуги Банку, пов`язані з виконанням вказаних в пп. 1.1.1. 1.1.2. цього Договору дій. Пункт 2.1 Договору встановлює, що детальні умови відкриття, користування та обслуговування поточного Рахунка, порядок обслуговування та користування платіжною карткою, забезпечення дистанційного доступу до Рахунка, права та обов?язки і відповідальність Сторін, порядок розірвання (припинення) цього Договору та закриття Рахунка, порядок нарахування процентів на залишок коштів на Рахунок, інші умови щодо порядку обслуговування Рахунку та надання послуг за цим Договором передбачені Чинними Тарифами та «Правилами відкриття, використання і обслуговування поточних рахунків фізичних осіб у національній та іноземній валютах, включаючи рахунки для отримання заробітної плати. Умови користування Платіжною Карткою, порядок надання кредиту, овердрафту, користування сервісом дистанційного обслуговування "winbank" та іншими банківськими послугами», які є невід?ємною частиною цього Договору. Правила є загальнодоступними та розміщені на сайті Банку www.piraeusbank.ua та/або на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку. Сторони домовились, що умови Правил щодо надання та користування певним видом послуг Банку набувають чинності для Клієнта та стають обов?язковими для виконання Сторонами після надання Клієнтом до Банку відповідної заяви (у відділенні Банку у встановленій Банком формі або при зверненні до Контактного центру Банку та проведенні відповідної ідентифікації Клієнта або іншим шляхом, передбаченим Договором та/або Правилами, при умові проведення ідентифікації Клієнта) про бажання скористатися відповідною послугою чи укладення окремої додаткової угоди до цього Договору, якщо це прямо передбачено Договором. эПунктом 2.2. Договору було передбачено, що його підписанням Клієнт підтверджує наступне: 2.2.1. до моменту фактичного підписання цього Договору він ознайомлений з правилами та Чинними Тарифами, приєднується до умов Правил та Чинних Тарифів та підтверджує, що їх умови йому повністю зрозумілі, прийнятні для нього та є обов`язковими для застосування до правовідносин між Банком та Клієнтом (його Довіреними особами) протягом всього строку дії Договору; 2.2.2. Клієнт уповноважує Банк та надає йому згоду на вчинення всіх визначених в Правилах дій; 2.2.3. Клієнт погоджується, що Чинні Тарифи та Правила не потребують додаткового підписання Сторонами; 2.2.4. Клієнт згоден з порядком зміни умов цього Договору, Правил і Чинних Тарифів, а також підтверджує, що цей порядок ніяким чином не порушує його права та інтереси як Сторони цього Договору. Згідно з частиною 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 статті 1066 ЦК України (в редакції, що діяла на момент укладення Договору), за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч. 1 статті 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка (ч. 1 статті 1068 ЦК України). Згідно ч. 1 статті 1069 ЦК України якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов`язки сторін, пов`язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч. 2 статті 633 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Як вбачається з укладеного між позивачем та відповідачем Договору від 08.06.2017 року, договір не містить жодних даних про умови кредитування, не містить даних про розмір кредитних коштів. У договорі та будь-яких інших документах, долучених до позовної заяви, не зазначена погоджена сума/ліміт кредиту, про отримання якого сторони дійшли згоди, відсутні відомості про те, що картка видана відповідачу є кредитною, строк дії цієї картки, а також доказів про встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок. З наданого позивачем витягу з Правил комплексного обслуговування фізичних осіб також не вбачається, що ними передбачено будь-які конкретні процентні ставки у зв`язку з виникненням несанкціонованого овердрафту. Жодних тарифів позивачем не було надано. Також з наданого позивачем витягу з Правил неможливо встановити їх редакцію. Докази того, що саме з цими Правилами відповідач була ознайомлена під час укладення Договору, позивачем не надано. Разом з тим, наявні у матеріалах справи Правил комплексного обслуговування фізичних осіб не містять підпису [PERSON] . Крім цього, як було зазначено в п. 2.1. Договору Сторони домовились, що умови правил щодо надання та користування певним видом послуг Банку набувають чинності для Клієнта та стають обов`язковими для виконання Сторонами після надання Клієнтом до Банку відповідної заяви. До позовної заяви позивачем було додано копії розписок відповідача про отримання платіжної картки Visa Classic (Salary). З розписки про отримання платіжної картки від 21.06.2017 року, вбачається, що [PERSON] отримано картку Visa Classic (Salary) № [NUMBER] . 19.09.2017 року [PERSON] звернулась до АТ «ПРЕУС БАНК МКБ» із заявою про надання додаткових послуг, у якій просила перевипустити платіжну картку, яка випущена до рахунку № [NUMBER] у зв`язку викраденням попередньої картки. 27.09.2017 року відповідачка отримала платіжну картку Visa Classic (Salary) № [NUMBER] . Таким чином, відповідач 21.06.2017 року отримала платіжну картку Visa Classic (Salary) № [NUMBER] , а 27.09.2017 року у зв`язку з викраденням попередньої картки отримала платіжну картку Visa Classic (Salary) № [NUMBER] . Із заяви від 01.06.2017 року, яка подавалась відповідачем позивачу, вбачається що відповідач просила Банк випустити їй платіжну картку і не давала в ній жодної згоди на відкриття їй кредитної лінії. В поданій заяві від 19.09.2017 року відповідач просила Банк перевипустити платіжну картку до рахунку № [NUMBER] в гривні, тип картки: основна, у зв`язку з викраденням. У зазначеній заяві відповідач також не просила про відкриття їй кредитної лінії. В той же час, в підтвердження заборгованості відповідача, позивачем надано банківську виписку по кредитній картці з останніми цифрами 8689 по рахунку [NUMBER] . З виписки за рахунком № [NUMBER] за період з 30.05.2018 по 10.07.2024 вбачається, що стан заборгованості по рахунку 0,00 грн. Разом з тим, будь-яких доказів відкриття відповідачу рахунку № [NUMBER] та видачу кредитної картки з останніми цифрами 8689 позивачем не надано. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що відповідачем було допущено несанкціонований овердрафт в сумі 12865,15 грн., і в зв?язку з непогашенням у строки обумовлені договором 20.04.2021 року овердрафт був перенесений банком на заборгованість за рахунком. Після виникнення овердрафту відповідачем не було виконано зобов?язань за договором, у зв?язку з чим за ним банком станом на 10.07.2024 року облікована заборгованість в сумі 44\~140,50 грн., в тому числі: несанкціонований овердрафт - 44 119, 50 грн.; нараховані, але не списані комісії - 21,00 грн. Згідно визначення, яке міститься у Правилах, витяг яких надано позивачем, овердрафт короткостроковий кредит, що надається Банком Клієнту в межах встановленої окремою додатковою угодою до Договору та/або Договору та заяви на встановлення Овердрафту суми (ліміт овердрафту) шляхом забезпечення можливості проведення Клієнтом операцій понад залишок власних коштів Клієнта на рахунку. Несанкціонований овердрафт заборгованість Держателя перед Банком, яка виникла внаслідок перевищення Витратного ліміту та яка не обумовлена Договором і не є прогнозованою в розмірі та за часом виникнення. Згідно п. 6 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про споживче кредитування», несанкціонований овердрафт, що є перевищенням суми операції, здійсненої за рахунком, над сумою встановленого кредитного ліміту, що обумовлений договором між кредитодавцем та споживачем і не є прогнозованим за розміром та часом виникнення. Тобто, з вищенаведеного вбачається, що для виникнення у відповідача несанкціонованого овердрафту, позивач повинен був на підставі відповідної заяви відповідача встановити їй кредитний ліміт. Однак, будь-яких доказів того, що відповідач зверталась до позивача із заявою про встановлення кредитного ліміту суду не надано. Слід також зазначити, що позивач жодним чином не обґрунтовує принцип нарахування заборгованості, яку він просить стягнути з відповідача. Зокрема, у позовній заяві позивач вказує, що станом на 20.04.2021 року сума несанкціонованого овердрафту відповідача становила 12 865, 15 грн., у зв`язку з чим вона була перенесена на заборгованість за рахунком. Станом на 10.07.2024 року сума несанкціонованого овердрафту становила 44 119, 50 грн. При цьому відповідачем не надається будь-якого обґрунтованого розрахунку заборгованості, а надається лише виписка по рахунку [NUMBER] до картки Visa Classic Credit № [NUMBER] , з якої неможливо встановити розмір заборгованості та яким чином вона була нарахована. Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Нормами Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України від 04 липня 2018 року № 75(далі Положення № 75) встановлено основні вимоги щодо бухгалтерського обліку та бухгалтерського контролю, щодо змісту та форми первинних документів під час здійснення операційної діяльності в банках України. Відповідно до пунктів 59, 61 та 62 Положення № 75, банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях регістри, зокрема, особові рахунки та виписки з них, які повинні містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Із змісту наведених норм вбачається, що рух операцій по особовому рахунку має підтверджуватись випискою по особовому рахунку, яка має містити визначений перелік обов`язкових реквізитів. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 26 жовтня 2022 року у справі № 333/5483/20. Проте такої виписки за карткою Visa Classic (Salary) № [NUMBER] позивачем до суду не надано. За приписами ч. 1 ст. 1046, ч. 2 ст. 1054 ЦК України кредитний договір є укладеним з моменту передання грошей. Саме в обов`язок позивача входить довести не лише факт підписання договору, а і факт передачі грошей. Аналогічні за змістом правові висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 11.11.2015 року в справі № 6-1967цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.10.2020 в справі № 194/1126/18. Тобто судова практика зі спірних правовідносин є сталою і незмінною. Водночас, АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ» не надало належних та допустимих доказів видачі відповідачу кредитних коштів та наявність у нього заборгованості за кредитом. Позивачем не було надано обґрунтованого розрахунку кредитної заборгованості. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила надання банківських послуг в АТ «ПІРЕУС БАНК МКБ», через їх мінливий характер не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Крім того, договір не містить розміру кредитного ліміту і строку його повернення (користування ним). Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 травня 2022 року в справі №393/126/20. Таким чином, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, не може бути підставою для стягнення заборгованості. Крім того, долучені до матеріалів справи Правила комплексного обслуговування фізичних осіб не підписані, а тому, згідно роз`яснень, що викладені у постанові Верховного Суду від 03.07.2019 по справі № 342/180/17, з огляду на їх мінливий характер, такі Умови та Правила не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін. Однією з засад цивільного судочинства є його диспозитивність. Так,відповідно до ч.1 ст. 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч.ч. 1, 2, 8 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. В силу приписів ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Дослідивши надані позивачем докази в обґрунтування заявлених позовних вимог, суд вважає, що позивач до позовної заяви не надав жодних доказів, які підтверджують отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі, зазначеному в позовній заяві. Суд вважає за необхідне зазначити, що 08.06.2017 року між сторонами було укладено договір про відкриття, обслуговування банківських рахунків № 130775-ЗП22/2017, в той же час просить стягнути суму заборгованості за Договором № 0130775-31122-006956 від 08.06.2017 року про відкриття, обслуговування банківського рахунку, що станом на 10 липня 2024 року складає 44 140,50 грн., в тому числі: несанкціонований овердрафт - 44 119, 50 грн.; нараховані, але не списані комісії - 21,00 грн., натомість до матеріалів позовної заяви не долучено жодного доказу, який би підтверджував встановлення або збільшення кредитного ліміту до зазначеної суми. Суд також вважає, що позивачем не надано докази, які підтверджують, що відповідач отримав кредитну картку з сумою кредитного ліміту, яку погодили сторони, що є істотною умовою даного виду договору; у позовній заяві про строк дії картки не вказував; виписки з рахунків відповідача, якщо такі відкривалися, не надав. У позовній заяві не вказано, що позивач не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою. Надалі будь-яких письмових звернень до суду із зазначенням доказів, які бажає долучити позивач, із зазначенням об`єктивних причин неможливості їх надання або клопотання про їх витребування останній не подавав. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, оскільки позивачем не надано докази, які б беззаперечно свідчили про отримання відповідачем кредитних коштів та їх розмір, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за договором про відкриття, обслуговування банківських рахунків № 130775-ЗП22/2017 від 08.06.2017 року. Виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити повністю. Оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, то на підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed