Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

04.11.2022 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом та просила суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П., зареєстрований у реєстрі за №282; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки №1487 від 06.11.2017 року 0,0368 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер:5110137300:55:013:0007, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 39899815101, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; вирішити питання судових витрат.. Разом з позовом [PERSON] подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом: накладення арешту на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 282 від 06.03.2018 року до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі; накладення арешту на земельну ділянку розміром 0,0368 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5110137300:55:013:0007, яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 1487 від 06.11.2017 року до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 07.11.2022 року заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 282 від 06.03.2018 року до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі, накладено арешт на земельну ділянку розміром 0,0368 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5110137300:55:013:0007, яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 1487 від 06.11.2017 року до набрання законної сили судовим рішенням по даній справі. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 22.11.2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 10.01.2023 року [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог. 22.01.2023 року представник позивачки подав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, у якій просив суд задовольнити позовні вимоги повністю. Також, разом позовом позивачка подала до суду клопотання про витребування доказів, у якому просила суд: витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни (свідоцтво про право на здійснення нотаріальної діяльності №1762, адреса місцезнаходження офісу: [ADDRESS] ) копії договору купівлі-продажу земельної ділянки №1487 від 06.11.2017 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , а також супровідних документів, що зберігаються у справі нотаріуса стосовно даного договору; витребувати у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Бутенко Наталії Павлівни (свідоцтво про право на здійснення нотаріальної діяльності № 7746, адреса місцезнаходження офісу: [ADDRESS] ) копії договору купівлі-продажу квартири №282 від 06.03.2018 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , а також супровідних документів, що зберігаються у справі нотаріуса стосовно даного договору. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 09.03.2023 року клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено. 03.04.2023 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Бутенко Г.П. надала до суду копії договору купівлі-продажу квартири №282 від 06.03.2018 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , а також супровідних документів, що зберігаються у справі нотаріуса стосовно даного договору. 04.04.2023 року [PERSON] подала до суду заяву про зупинення провадження у справі. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 16.05.2023 року клопотання [PERSON] про застосування заходів процесуального примусу стосовно приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни (свідоцтво про право на здійснення нотаріальної діяльності №1762) по справі №521/16692/22, задоволено, застосувано до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни (свідоцтво про право на здійснення нотаріальної діяльності №762) заходи процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом, тимчасово вилучено у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального окруту Запольської Ольги Василівни (свідоцтво про право на здійснення нотаріальної діяльності [NUMBER] ) копії договору купівлі продажу земельної ділянки №1487 від 06.11.2017 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , а також супровідних документів, що збереглися у справі стосовно даного договору. 21.06.2023 року позивачка подала до суду клопотання про витребування доказів, у якому просила суд витребувати у Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції\~(м.\~Одеса) вичерпні письмові відомості стосовно приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни (свідоцтво про право на здійснення нотаріальної діяльності №762), а саме: дату її народження та її реєстраційний номер облікової картки платника податків. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 21.06.2023 року клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено. 27.06.2023 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською Ольгою Василівною, яка не є учасником справи, подано до суду клопотання про забезпечення судових витрат. 12.07.2023 року представник позивачки повторно подав до суду уточнене клопотання про застосування заходів процесуального примусу до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської О.В. за невиконання ухвали суду від 09.03.2023 року. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 21.07.2023 року клопотання приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни про забезпечення судових витрат у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів купівлі - продажу недійсними, залишено без задоволення. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 21.07.2023 року повторне клопотання [PERSON] про застосування заходів процесуального примусу стосовно приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни [INFO] , ІПН: [NUMBER] , адреса роботи: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, буд. 5, свідоцтво про право на здійснення нотаріальної діяльності № [NUMBER] ) по справі №521/16692/22, задоволено, застосовано до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни ( [INFO] , ІПН: [NUMBER] , адреса роботи: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, буд. 5, свідоцтво про право на здійснення нотаріальної діяльності №1762) заходи процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом, тимчасово вилучено у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни ( [INFO] , ІПН: [NUMBER] , адреса роботи: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, буд. 5, свідоцтво про право на здійснення нотаріальної діяльності № [NUMBER] ) копії договору купівлі продажу земельної ділянки №1487 від 06.11.2017 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , а також супровідних документів, що збереглися у справі стосовно даного договору. 29.11.2025 року приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Запольська О.В. подала до суду заяву про виправлення описки в ухвалі суду про витребування доказів від 09.03.2023 року. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 30.11.2023 року у задоволенні клопотання приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни про виправлення описки в ухвалі Малиновського районного суду м. Одеси від 09.03.2023 року, відмовлено. 07.02.2024 р. до суду було подано клопотання приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни про вступ третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у вищевказаній цивільній справі. 04.03.2024 р. до Малиновського районного суду м. Одеси було подано клопотання приватного нотаріуса\~Одеського міського\~нотаріального округу\~Запольської Ольги\~Василівни про\~стягнення грошової\~компенсації витрат,\~пов?язаних із\~наданням доказу\~на підставі\~ухвали Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~09\~березня 2023\~року у\~цивільній справі\~№ 521/16692/22\~в порядку\~ч.\~1\~ст.\~140\~ЦПК України та надано копії договору купівлі-продажу земельної ділянки №1487 від 06.11.2017 року, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , а також супровідних документів, що зберігаються у справі нотаріуса стосовно даного договору. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04.03.2024 року клопотання представника відповідачки [PERSON] про зупинення провадження від 04.04.2023 року задоволено та зупинено провадження у справі №521/16692/22 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів купівлі - продажу недійсними до набрання законної сили рішенням у справі №520/13313/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів купівлі продажу недійсними. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 23.05.2024 року відновлено провадження по справі №521/16692/22 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів купівлі - продажу недійсними та призначено підготовче судове засідання. 04.09.2024 року представник позивачки подала заперечення про клопотання про стягнення грошової компенсації витрат, пов?язаних із наданням доказу на підставі ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 09 березня 2023 року. 04.09.2024 року представник позивача у судовому засіданні подала до суду заяву про уточнення позовних вимог. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04.09.2024 року клопотання приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни про вступ третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору у цивільній справі задоволено та залучено до розгляду цивільної справи № 521/16692/22 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольську Ольгу Василівну (ІПН: [NUMBER] , місце місцезнаходження офісу: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, буд. 5). Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04.09.2024 року клопотання приватного\~нотаріуса Одеського\~міського нотаріального\~округу Запольської\~Ольги Василівнипро\~стягнення грошової\~компенсації задоволено,\~ стягнено грошову компенсацію витрат, пов?язану із наданням доказу на підставі ухвали суду від 09 березня 2023 року з [PERSON] на користь приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Ольги Василівни в розмірі 1200 гривень 00 копійок. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04.09.2024 року заяву представника [PERSON] [PERSON] про прийняття уточненої позовної заяви по цивільній справі повернено заявниці без розгляду. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 04.09.2024 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. 09.09.2024 року представник позивача у судовому засіданні подала до суду заяву про уточнення позовних вимог. 15.10.2024 року [PERSON] подала до суду клопотання про зупинення провадження у справі. 12.11.2024 року представник позивачки подала заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 12.11.2024 року клопотання представника відповідачки [PERSON] про зупинення провадження по справі задоволено та зупинено провадження у справі №521/16692/22 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Запольська Ольга Василівна, про визнання договорів купівлі - продажу недійсними до набрання законної сили рішенням у справі №520/13313/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів купівлі продажу недійсними. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 16.06.2025 року відновлено провадження по справі №521/16692/22 за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Запольська Ольга Василівна, про визнання договорів купівлі - продажу недійсними та призначено судове засідання по суті. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її особистої участі, позовні вимоги просила задовольнити. Представник відповідача подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її особистої участі, у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її особистої участі. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили, пояснень по справі не надавали. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Судом встановлено, що 05.06.2008 року [PERSON] за розпискою від 05.06.2008 року позичив [PERSON] грошові кошти у розмірі у розмірі 640 000,00 грн. На момент укладання договору позики у [PERSON] та його дружини [PERSON] у спільній частковій та у спільній сумісній власності було наявне нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] ; земельна ділянка розміром 0,0368 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5110137300:55:013:0007. Внаслідок небажання [PERSON] повертати борги та виконувати свої зобов?язання за договором позики, [PERSON] був змушений звернутись до суду за захистом своїх прав. 16.07.2015 року Київським районним судом м. Одеси у справі № 1512/7397/2012 було ухвалено заочне рішенням, яким позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково, стягнуто на його користь з [PERSON] заборгованість за договором позики у загальній сумі 3 644 548 грн., в решті позовних вимог було відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили 27.07.2015 року. Судом встановлено, що у процесі розгляду вказаної справи [PERSON] та [PERSON] , з метою уникнення відповідальності за договорами купівлі-продажу від 03.07.2014 року відчужили належне їм майно (ділянку та квартиру) іншим особам. З даного приводу у провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №520/13313/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договорів купівлі-продажу недійсними. Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 15.06.2021 року по справі № 520/13313/17 позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково: визнано частково недійсним договір купівлі-продажу (в частині 1/2 частки) від 03.07.2014 року квартири [ADDRESS] від, укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , яка належала [PERSON] , на підставі рішення Київського районного суду міста Одеси по справі №2-6177/2007 від 05.10.2007 року; скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №6216473, зареєстрований 03.07.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 14202265 від 03.07.2014 року, про реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] ; визнано недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири від 24.06.2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В., зареєстрований в реєстрі за №б18, стосовно нерухомого майна; встановлено порядок виконання рішення, відповідно до якого, рішення, з дня набрання законної сили, є підставою для скасування запису про державну реєстрацію права власності за [PERSON] на спірну квартиру, підстава виникнення якого на підставі договору купівлі- продажу від 24.06.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В., зареєстрованого в реєстрі за №618; визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки 0,0368 га за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 5110137300:55:013:0007 від 03.07.2014 року, укладений між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В., зареєстрований в реєстрі за №1293; скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис №6216536, зареєстрований 03.07.2014 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 14202353 від 03.07.2014 року, про реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за [PERSON] .. Постановою Одеського апеляційного суду від 05.10.2022 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2021 року по справі № 520/13313/17 - залишено без змін. Рішення Київського районного суду міста Одеси від 15.06.2021 року набрало законної сили 05.10.2022 року. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Верховний Суд у складі Об?єднаної Палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18 квітня 2018 року у справі №753/11000/14-ц (провадження №61-11сво17) зазначив, що преодиціальність - обов?язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. 18.12.2018 року між [PERSON] та позивачем укладено договір про відступлення права вимоги, за яким [PERSON] , як первісний кредитор, передав, а позивач, як новий кредитор, прийняв права грошової вимоги і став кредитором за Договором позики (розписки) від 25.06.2008 року із [PERSON] у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. Договір набрав чинності у момент його підписання 18.12.2018 року. З метою виконання рішення Київського районного суду міста Одеси по справі №520/13313/17 позивачка замовила витяг про право власності на спірне нерухоме майно. Після отримання витягу позивачці стало відомо, що 06.03.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір-купівлі-продажу, відповідно до якого, право власності на квартиру [ADDRESS] перейшло [PERSON] . Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Бутенко Н.П. та зареєстровано у реєстрі за №282. Також стало відомо, що 06.11.2017 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки. Правочин посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською О.В. за №1487. Отже, судом встановлено, що за час розгляду судом питання недійсності правочинів, укладених щодо належного [PERSON] нерухомого майна у справі № 520/13313/17, спірні квартиру і земельну ділянку було ще раз відчужено за договорами купівлі-продажу відповідачам за даним позовом. Судом встановлено, що оскаржувані правочини мають усі ознаки фраудаторності, так як були вчинені на шкоду кредиторам, як минулому кредитору - [PERSON] , позивачу [PERSON] . Судом встановлено, що внаслідок укладання договорів купівлі-продажу, які є предметом даного позову, виконання боржником [PERSON] перед новим кредитором [PERSON] свого обов?язку з повернення грошових коштів за договором про відступлення права вимоги від 18.12.2018 року є неможливим. Також, судом встановлено, що внаслідок наявності спірних угод, не виявляється можливим виконання рішення Київського районного суду міста Одеси від 15.06.2021 року по справі № 520/13313/17 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, де продавцем спірних об?єктів нерухомого майна, також, виступав боржник [PERSON] . Так, згідно зі статтею 129-1 Конституції України та статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», статтею 18 ЦПК України, судове рішення, яке набрало законної сили, є\~обов`язковим до виконання\~на всій території України всіма органами державної влади, посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами.\~Невиконання такого рішення тягне за собою юридичну відповідальність, а держава гарантує його виконання у визначеному законом порядку, здійснюючи контроль за цим через суд.\~ Стосовно тверджень [PERSON] , що вона не була стороною у справі №520/13313/17, а тому на її думку, рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2021 року не може породжувати для неї обов?язків, окрім як права на його оскарження, суд пояснює, що рішення Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2021 року по справі №520/13313/17 створило наслідки (у формі визнання недійсним правочину) для попередніх власників спірної квартири за договором купівлі-продажу від 03.07.2014 року, який було укладено на шкоду кредитору між боржником [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та договором купівлі-продажу від 24.06.2015 року, укладеного між [PERSON] та відповідачкою - [PERSON] . При цьому, договір купівлі-продажу від 06.03.2018 року, який є предметом даної справи №521/16692/22, у рамках справи № 520/13313/17 не оскаржувався. Суд зазначає, що преюдиційним фактом при розгляді даної справи є недійсність договору купівлі-продажу квартири, на підставі яких відповідачка - [PERSON] набувала право власності на спірну квартиру. Як вбачається зі змісту постанови Одеського апеляційного суду від 05.10.2022 року, якщо договір купівлі-продажу майна, на підставі якого спірне майно вибуло із володіння боржника на користь іншої особи, в судовому порядку визнано недійсним, а відтак, з огляду на положення частини першої статті 216 ЦК України, вказаний правочин не створює юридичних наслідків. Суд зазначає, що неучасть третіх осіб у процесі доказування по справі № 520/13313/17 не позбавляє судове рішення по цій справі властивості обов?язковості (п. 9 ч. 2 ст. 129 та ч. 1 ст. 129-1 Конституції України, ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч. 1 ст. 18 ЦПК України). Стосовно тверджень [PERSON] про застосування до позовних вимог строків позовної давності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що про наявність договору, який є предметом справи [PERSON] дізналась після прийняття постанови Одеського апеляційного суду від 05.10.2022 року по справі № 520/13313/17. Також, незалежно від вказаних обставин, договір про відступлення прав вимоги між [PERSON] та позивачкою було укладено 18.12.2018 року. Згідно ст. 257 ЦК України, загальний строк позовної давності складає три роки. В силу п. 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороон (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою КМУ від 11.03.2020 року №211 встановлено з 12.03.2020 року на всій території України карантин, строк якого неодноразово продовжувався. Постановою КМУ від 19.08.2022 року №928, продовжено на всій території України до 31.12.2022 року карантин через COVID-19 та режим надзвичайної ситуації для єдиної державної системи цивільного захисту. Відповідна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 07.09.2022 року у справі №679/1136/21. Враховуючи положення чинного законодавства, посилання відповідачки на строки позовної давності не можуть бути застосовані при розгляді цієї справи, оскільки позивачка звернулась до суду 04.11.2022 року, тобто в період, коли строки позовної давності уже були зупинені. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Статтею 655 ЦК України\~встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною першою\~статті 202 ЦК України\~передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Така дія повинна бути правомірною, а її неправомірність є підставою для визнання правочину недійсним. Відповідно до положень\~статті 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою, шостою\~статті 203 ЦК України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність\~на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 203 ЦК України\~визначено, що зміст правочину не може суперечити\~ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі\~статтею 234 ЦК України\~фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. У фіктивних правовідносинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву. У постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок про те, що недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для невиконання публічних обов?язків, звільнення майна з під арешту в публічних відносинах або створення преюдиційного рішення суду для публічних відносин». Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 27 січня 2020 року у справі №761/26815/17 (провадження № 61-16353сво 18). За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 03 липня 2019 року у справі №369/11268/16-ц (провадження №14-260ц19), позивач вправі звернутися до суду з позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно з частинами другою та третьою статті 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов?язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення (в тому числі, вироку) (див. постанову Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 405/1820/17 (провадження № 61-2761св19) та постанову Верховного Суду від 05 липня 2018 року у справі № 922/2878/17). Договором, що вчиняється на шкоду кредиторам (фраудаторним договором), може бути як оплатний, так і безоплатний договір. Застосування конструкції «фраудаторності» при оплатному цивільно-правовому договорі має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати оплатний договір як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься: момент укладення договору; контрагент з яким боржник вчиняє оспорюваний договір (наприклад, родич боржника, пасинок боржника, пов?язана чи афілійована юридична особа); ціна (ринкова/неринкова), наявність/відсутність оплати ціни контрагентом боржника. Фраудаторним правочином, може бути як односторонній, так і двосторонній чи багатосторонній правочин. Застосування конструкції «фраудаторності» при односторонньому правочинові має певну специфіку, яка проявляється в обставинах, що дозволяють кваліфікувати односторонній правочин як такий, що вчинений на шкоду кредитору. До таких обставин, зокрема, відноситься те, що внаслідок вчинення одностороннього правочину відбувається унеможливлення звернення стягнення на майно боржника чи зменшується обсяг майна. Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу (коштів, збитків, шкоди) або виконання судового рішення про стягнення боргу (коштів, збитків, шкоди), що набрало законної сили. Про зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: (1) особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; (2) наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб?єкти, чиї права безпосередньо пов?язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб?єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувають); (3) враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин)». Аналогічний за змістом висновок щодо «використання права на зло» зроблено і в постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року у справі № 693/624/19 (провадження № 61-6420св21). Вирішуючи питання про наявність підстав для визнання недійсним правочину внаслідок укладення договору, зміст якого суперечить ЦК України, суд врахував, що: 1) відповідач відчужив майно після пред?явлення до нього позову про стягнення заборгованості; 2) майно відчужене на підставі безвідплатного договору; 3) майно відчужене на користь близького родича; 4) після відчуження спірного майна у відповідача відсутнє інше майно, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов`язаннями перед кредитором. Таким чином боржник не є абсолютно вільним у обранні варіантів власної поведінки, його дії не повинні призводити до такого стану, у якому він ставатиме неплатоспроможним перед своїми кредиторами. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 вересня 2022 року від 14 вересня 2022 року в рамках справи №369/8077/14. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа (особи) «використовувала/використовували право на зло»; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб?єкти, чиї права безпосередньо пов?язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб?єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов; настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які «потерпають» від зловживання нею правом, або не перебувати); враховується правовий статус особи /осіб (особа перебуває у правовідносинах і як їх учасник має уявлення не лише про обсяг своїх прав, а і про обсяг прав інших учасників цих правовідносин та порядок їх набуття та здійснення; особа не вперше перебуває у цих правовідносинах або ці правовідносини є тривалими, або вона є учасником й інших аналогічних правовідносин) Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи №263/16179/18 від 23 червня 2022 року. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , відчужуючи належне їм майно за договорами купівлі-продажу від 03.07.2014 року, були обізнані про наявність боргового зобов?язання за розпискою від 05.06.2008 року. При цьому, матеріали справи не містили та не містять доказів наявності у [PERSON] іншого майна, за рахунок якого він може відповідати за своїми зобов?язаннями перед кредитором. Також відсутні дані, що [PERSON] виконав судове рішення та повернув позивачу заборгованість у розмірі 640 000,00 грн. У зв?язку з чим, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15.06.2021 року визнано недійсними попередні правочини, тому договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між [PERSON] та [PERSON] та договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між [PERSON] та [PERSON] не можуть створювати юридичних наслідків та підлягають визнанню недійсними. З огляду на наявність судової справи, [PERSON] та [PERSON] було відомо про недійсність договорів купівлі-продажу, за якими ними було придбано майно у [PERSON] , разом з тим діючи недобросовісно, зловживаючи правом та на шкоду інтересам позивача, з метою недопущення звернення стягнення на майно боржника [PERSON] , під час розгляду справи у суді, ними були вчинені оскаржувані за цим позовом угоди та повторно відчужене вказане майно. Зважаючи на викладене, суд вважає, що договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] , а також договір купівлі-продажу земельної ділянки № 1487 від 06.11.2017 року 0,0368 га адресою: [ADDRESS] , кадастровий5110137300:55:013:0007, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 39899815101, укладений між [PERSON] та [PERSON] спрямовані на перехід права власності на нерухоме майно з метою приховання майна від виконання в майбутньому рішення суду Київського районного суду міста Одеси від 15.06.2021 року по справі №520/13313/17, а відтак вказані договори є такими, що не відповідають\~ зовнішньому\~прояву,\~та є недійсними, а реєстраційні дії вчинені за наслідком такої реєстрації - підлягають скасуванню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Судом встановлено, що позивач сплатила судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 1984,000 гривень та судовий збір за заяву про забезпечення позову у розмірі 496,20 гривень, які підлягають стягненню у рівних частках з відповідачів. Відповідно до ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 263 ЦПК України,\~судове рішення\~повинно ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства права,\~бути законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене судом\~відповідно до\~норм матеріального\~права із\~дотриманням норм\~процесуального права. Судове\~рішення має\~відповідати завданню\~цивільного судочинства,\~визначеному цим\~Кодексом. При\~виборі і\~застосуванні норми\~права до\~спірних правовідносин\~суд враховує\~висновки щодо\~застосування відповідних\~норм права,\~викладені в\~постановах Верховного\~Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами.

Outcome: approved