Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

Заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності заявнику [PERSON] , [INFO] , трудової книжки [NUMBER] , заповненої 1.08.1978 на ім`я « [PERSON] , [INFO] ». В обґрунтування своїх вимог вказала що досягнувши пенсійного віку при зверненні до Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком заявнику роз`яснено, що необхідно надати свідоцтва про шлюб, згідно з якими заявник змінювала прізвище. Окрім того, на титульній сторінці трудової книжки [NUMBER] заповненої 1.08.1978, зазначено « [PERSON] » (закреслено), « [PERSON] » (закреслено), « [PERSON] , [INFO] ». Заявник зазначила, що народилася [INFO] . В свідоцтві про народження вказано: [PERSON] . [PERSON] , після реєстрації шлюбу 15.09.1979 змінила прізвище на « [PERSON] ». 21 листопада 1986 року [PERSON] , зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Згідно паспорта громадянина України заявник [PERSON] , [INFO] . Виправлення, що містяться на титульній сторінці трудової книжки та невірне написання імені та по батькові заявника (російською мовою « [PERSON] ») є перепоною в оформленні документів для одержання пенсії. На підставі викладеного заявник звернулась до суду з вказаною заявою. Встановлення такого юридичного факту необхідно для звернення з заявою про призначення пенсії за віком. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.11.2023 було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляд.. Заявник та її представник в судове засідання не з`явилися. Представником заявника та заявником надано заяви про розгляд справи без їх участі заявлені вимоги просили задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що, згідно копії трудової книжки серії [NUMBER] з датою заповнення 1.08.1978 року ім`я заявниці вказано на російській мові « [PERSON] » (закреслено), « [PERSON] » (закреслено), « [PERSON] , [INFO] ». В свідоцтві про народження, виданому повторно Виконавчим комітетом Григорівської сільської ради Монастирського району Тернопільської області актовий запис № 7 від 14.04.1961 року, ім`я заявниці зазначено як « [PERSON] ». З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрації шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] . З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . Згідно з паспортом серії [NUMBER] , виданим Голопристанським РВ УМВС України в Херсонській області, ім`я заявниці вказано « [PERSON] » українською мовою. В даному випадку на думку суду, встановлення факту належності заявник трудової книжки потрібно останній для оформлення документів під час призначення пенсії, тобто має наслідком виникнення правовідносин, пов`язаних з призначенням пенсії. В іншому порядку встановити факт належності поданих документів немає можливості, а тому позивачу необхідно здійснити це в судовому порядку відповідно до норм ЦПК України. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч.1ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст.293ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п.1 ч.1ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до ч. 6ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до листа ВСУ 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Відповідно до п. 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року за № 637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У разі сумніву в належності трудової книжки особі внаслідок помилки, коли прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по-батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, ураховуючи положення пункту 26 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній`факт належності цього документа відповідній особі може бути встановлено лише у судовому порядку. Внесення виправлень на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом від 29.07.93 № 58, у таких випадках не передбачено. Відповідно до п. 1.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України №58 від 29 липня 1993 року, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів. Згідно з п. 2.2. Інструкції до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення. З огляду на приписи пункту 2.11, 2.12 Інструкції відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Відповідно до пункту 4Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 1993 року № 301 «Про трудові книжки працівників відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. Суд вважає, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у її трудовій книжці, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки, що не може бути підставою для позбавлення заявника її конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Заявник не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто ним. Положеннями ст. ст. 80, 81 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 та ч.2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановлення даного факту не пов`язане з вирішенням спору про право, породжує для заявниці юридичні наслідки, оскільки трудова книжка є основним документом, що підтверджує трудовий стаж. Вказані заявницею обставини знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи судом, за таких обставин, суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що факт належності заявниці трудової книжки підтверджено наявними в справі доказами, а тому заява про встановлення факту належності правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved