Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

12 березня 2025 року до Приморського районного суду м.Одеси надійшов позов Акціонерного товариства «СЕНС БАНК», в якому позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором. Позивач зазначає, що 29 жовтня 2021 року [PERSON] звернувся до АТ «Альфа-банк» (з 30 листопада 2022 року змінило назву на АТ «СЕНС БАНК») з метою отримання банківських послуг. 29 жовтня 2021 року [PERSON] , підписавши оферту на укладання угоди про надання споживчого кредиту №501381855, запропонував позивачу укласти угоду про надання споживчого кредиту. 29 жовтня 2021 року шляхом підписання акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501381855 АТ «Альфа Банк» прийняв пропозицію [PERSON] на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501381855 від 29 жовтня 2021 року. У Додатку №1 до угоди сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням всіх супутніх послуг. Також сторонами підписано Паспорт споживчого кредиту, в розділі 3 якого вказано основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача. Документи були підписані відповідачем аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора «7009» шляхом направлення 29 жовтня 2021 року на номер [NUMBER], що підтверджується довідкою про ідентифікацію. Таким чином, 29 жовтня 2021 року між позивачем і відповідачем з дотриманням приписів чинного законодавства України було укладено кредитний договір із наступними умовами: тип кредиту - «кредит готівкою»; сума кредиту - 232 000, 00 грн.; процентна ставка - 40,00 % річних, тип ставки - фіксована; строк кредиту - 60 місяців; дата повернення кредиту - 29 жовтня 2026 року; порядок повернення кредиту - графік платежів: до 29 числа кожного місяця, розмір мінімального щомісячного платежу 8 989, 65 грн., загальна кількість платежів 60. Позичальник отримав кредит 29 жовтня 2021 року в передбаченому кредитним договором розмірі 232 000, 00 грн. Проте позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, припинивши здійснювати платежі в рахунок повернення кредиту та сплачувати проценти за користування ним. Станом на 13 серпня 2024 року заборгованість за кредитним договором №501381855 становить 449 072, 55 грн., з яких: за кредитом - 226 464, 39 грн., по відсотках - 222 608, 16 грн. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «СЕНС БАНК» заборгованість за кредитним договором №501381855 у розмірі 449 072, 55 грн., сплачений судовий збір у розмірі 5 388, 87 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 852, 19 грн. Копія позову із додатками направлена позивачем відповідачеві 10 березня 2025 року цінним листом 0505268594749 з описом вкладення, фіскальний чек від 10 березня 2025 року №136 АТ «Укрпошта», ВПЗ 04112. Ухвалою суду від 15 квітня 2025 року року відкрито провадження по справі №522/4863/25-Е суддею Приморського районного суду Шенцевою О.П., встановлений загальний порядок розгляду справи. Призначено підготовче провадження по справі. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Приморського районного суду м. Одеси відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам, зокрема відповідачу направлено поштою рекомендованим листом 06 102 4857 6068. В судове засідання 16 вересня 2025 року, представник позивача не з`явився, до суду надійшла письмова заява представника позивача адвоката Михайлової Юлії Вікторівни про розгляд справи за відсутності позивача, вимоги позову підтримує та просить задовольнити повністю. Не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання та повідомлення на номер телефону [NUMBER] . Заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Відповідач [PERSON] своїм правом на подачу відзиву на позов не скористався. 08 серпня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Михайлової Юлії Вікторівни про розгляд справи без участі АТ «СЕНС БАНК», просить закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті. Відповідно до ч.ч. 7,8 ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Судові повістки направлені за зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернулися до суду з відміткою АТ «Укрпошта» - «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що 29 жовтня 2021 року відповідач [PERSON] подав до АТ «Альфа-Банк» оферту на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501381855. Відповідно до умов оферти, [PERSON] запропонував АТ «Альфа-Банк» укласти угоду про надання споживчого кредиту за наступними умовами для укладення угоди: тип кредиту - «Кредит готівкою»; сума кредиту 232 000, 00 грн; процентна ставка, % річних - 40,00 %. Тип ставки - фіксована. Процентна ставка може бути змінена шляхом укладення відповідної додаткової угоди; строк кредиту - 60 місяців. Дата повернення кредиту 29 жовтня 2026 року. Для повернення заборгованості за угодою запропоновано використання рахунку № [NUMBER] , відкритий у банку. Кредит надається позичальнику для власних потреб, розмір 232 000, 00 грн., спосіб видачі - переказ коштів на рахунок № [NUMBER] в АТ «Альфа-Банк» (а.с.7 зворот. - 8 зворот.). У додатку № 1 до Угоди про надання кредиту №501381855 від 29 жовтня 2021 року, що є невід`ємною частиною угоди, сторонами погоджено графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супровідних послуг. Відповідно до графіку платежів чиста сума кредиту/сума платежу за розрахунковий період 539 378, 01 грн.; сума кредиту за договором - 232 000, 00 грн.; проценти за користування кредитом за період з 29 жовтня 2021 по 29 жовтня 2026 року складають 307 378, 01 грн.; загальна вартість кредиту становить 539 378, 01 грн. (а.с.10 зворот. - 11 зворот.) 29 жовтня 2021 року АТ «Альфа-Банк» підписано акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501381855 (а.с.9-10). 29 жовтня 2021 року підписано паспорт споживчого кредиту (а.с.7). Згідно паспорту споживчого кредиту сума ліміту кредиту - 232 000, 00 грн., строк кредитування - 60 місяців, процентна ставка, відсотків річних - 40,00 % річних, загальні витрати за кредитом 307 378, 01 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) - 539 378, 01 грн. В матеріалах справи міститься довідка про систему гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.12). На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 12 серпня 2022 року АТ «Альфа Банк» змінило назву на АТ «СЕНС БАНК» (Протокол №2/2022 складений 18 серпня 2022), про що позивачем у справу надано витяг зі Статуту (нова редакція) (а.с.29-31). Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, у [PERSON] станом на 13 серпня 2024 року заборгованість за кредитним договором №501381855 від 29 жовтня 2021 року становить 449 072, 55 грн., яка складається з наступних сум: заборгованість за кредитом 226 464, 39 грн., заборгованість по відсотках 222 608, 16 грн. (а.с.24) На підтвердження факту надання кредиту, представником позивача до позовної заяви долучено меморіальний ордер №661094176 від 29 жовтня 2021 року на суму 232 000, 00 грн. (а.с.13). Згідно ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. За визначенням ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як встановлено ст.6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Згідно ч.1 ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч.1 ст.634 ЦК України). Відповідно ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч.1 ст.640 ЦК України). Нормами ст.641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Реклама або інші пропозиції, адресовані невизначеному колу осіб, є запрошенням робити пропозиції укласти договір, якщо інше не вказано у рекламі або інших пропозиціях. Пропозиція укласти договір може бути відкликана до моменту або в момент її одержання адресатом. Пропозиція укласти договір, одержана адресатом, не може бути відкликана протягом строку для відповіді, якщо інше не вказане у пропозиції або не випливає з її суті чи обставин, за яких вона була зроблена. На виконання ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст.639 ЦК України). У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до положень ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ч.ч.1-3 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Як встановлено ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Матеріали справи містять оферту на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501381855 від 29 жовтня 2021 року, акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту №501381855 від 29 жовтня 2021 року, паспорт споживчого кредиту від 29 жовтня 2021 року, виписку по особовому рахунку. Відповідно до умов оферти позичальнику надавався споживчий кредит у розмірі 232000, 00 грн з фіксованою процентною ставкою, % річних - 40,00. Дата повернення кредиту 29 жовтня 2026 року. Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що банк виконав покладені на нього зобов`язання за кредитним договору від 29 жовтня 2021 року, а саме надав позичальнику грошові кошти у розмірі 232 000, 00 грн. Однак відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість. У зв`язку із допущенням [PERSON] прострочення платежів АТ «СЕНС БАНК» звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості та нарахованих відсотків за користування кредитом. На підтвердження позовних вимог Банком до позовної заяви надано виписки по рахунку, з якої вбачається надання [PERSON] споживчого кредиту, рух коштів по рахунку та наявність заборгованості. Виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Постановою Верховного Суду від 25 травня 2021 року по справі № 554/4300/16-ц встановлено, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто, виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. При цьому з наданих АТ «СЕНС БАНКУОМ» виписок по особовим рахункам [PERSON] , та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач отримав кредитні кошти, користувався ними та відбулося часткове погашення зобов`язання щодо їх повернення, зокрема і відсотків за користування кредитом. Підписання [PERSON] договору свідчить про отримання ним всієї інформації про умови кредитування, та про те, що акцепт пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту отримав. Підписання договору №501381855 позичальником здійснено аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора, про що позивачем надана довідка про ідентифікацію вих. №2849598 (а.с.28). У додатку № 1 до Угоди про надання кредиту №501381855 від 29 жовтня 2021 року, що є невід`ємною частиною угоди, сторони узгодили графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки з урахуванням вартості всіх супутніх послуг: складові загальної вартості кредиту, графік платежів з повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, за угодою. Відповідачем не надано контррозрахунку суми заборгованості за відсотками за користування кредитом. Також відповідачем не надано доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору, відповідним правом останній не скористався. Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 29 жовтня 2021 року, що укладений між сторонами, банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». У постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 зроблено правовий висновок: «10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі проценти за користування кредитом. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж постановою визнано такою, що втратила чинність, постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. Відповідно, у даній справі, з відповідача на користь АТ «СЕНС БАНК» підлягає стягненню заборгованість за договором №501381855 від 29 жовтня 2021 року, що складається із заборгованості за кредитом - 226 464, 39 грн. та заборгованості за відсотками - 222 608, 16 грн., загалом борг у розмірі 449 072, 55 грн. Згідно з ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі їх порушення, невизнання чи оспорювання. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Згідно з ст.129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими. У пункті 26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та пункті 23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід повністю задовольнити. Крім того, на підставі п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, згідно меморіального ордеру №724107 від 10 лютого 2025 року (а.с.35), пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 5 388, 87 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved