Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Описова частина Короткий зміст позовної заяви Адвокат Руденко Ю.В., яка діє в інтересах [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 96497,90 грн, в рахунок відшкодування моральної шкоди 50000,00 грн, витрати на оплату послуг експерта у розмірі 6500,00 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн та судовий збір. В обґрунтування зазначила, що 12.03.2025 року о 10.00 годині в м. Кривий Ріг, Металургійний район, перехрестя вул. Дениса Комара вул. Коксохімічна та вул. Хіміків, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Opel Astra днз [NUMBER] не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перевищив максимальну допустиму швидкість у населеному пункті, своєчасно її не зменшив, аж до повної зупинки транспортного засобу, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, здійснив обгін транспортного засобу, який рухався попереду з увімкненим лівим покажчиком повороту на перехресті, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Mazda СХ-5днз [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка рухалась попереду та виконувала маневр повороту ліворуч, що спричинило матеріальних збитків позивачу. Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22.04.2025 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП. На момент ДТП транспортний засіб відповідача не був застрахований, тому позивач звернулася до МТСБУ за повідомленням про ДТП 12.03.2025 року. МТСБУ прийняли повідомлення та повідомили про необхідність чекати експерта для проведення огляду транспортного засобу. Відомостей про дату та час огляду до позивача не надходило. Позивач змушена була звернутись до експерта з проханням про проведення транспортно-товарознавчої експертизи. У висновку транспортно-товарознавчої експертизи № ДЗ/03/25 від 31.03.2025 року зазначено, що вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Mazda СХ-5 днз [NUMBER] складає 96497,90 грн. За надання послуг судовим експертом, позивачем було сплачено 6500,00 грн. З моменту ДТП по день звернення з даним позовом відповідач не відшкодував шкоду та не висловив будь-яке бажання її відшкодувати в майбутньому. Також зазначила, що ДТП суттєво погіршило якість життя позивача, позбавила її можливості швидко та оперативно пересуватися на власному автотранспорті. Все це викликає у позивача душевні хвилювання та моральні страждання, які не загоюються по сьогоднішній день. Рух по справі Ухвалою суду від 11 червня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.27). Аргументи сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні присутня не була, скориставшись правом представництва. Представник позивача адвокат Руденко Ю.В. надала до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні присутній не був, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзив на позов не надав. Відповідно до статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Суд, відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Фактичні обставини справи, встановлені судами Позивачу [PERSON] , належить на праві власності автомобіль «Mazda СХ-5» реєстраційний номер [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого 24.07.2021 ТСЦ 1243 (а.с. 11). 12.03.2025 року о 10.00 годині в м. Кривий Ріг, Металургійний район, перехрестя вул. Дениса Комара вул. Коксохімічна та вул. Хіміків, водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом Opel Astra днз [NUMBER] не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою, перевищив максимальну допустиму швидкість у населеному пункті, своєчасно її не зменшив, аж до повної зупинки транспортного засобу, під час зміни напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, здійснив обгін транспортного засобу, який рухався попереду з увімкненим лівим покажчиком повороту на перехресті, в результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Mazda СХ-5 днз [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , яка рухалась попереду та виконувала маневр повороту ліворуч. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, що спричинило матеріальних збитків [PERSON] ( [ADDRESS] ). Відеореєстратор 475788. Водій [PERSON] своїми діями порушив п.п. 2.3б, 12.1, 12.3, 12.4, 12.9б, 10.1, 14.2б, 14.6а ПДР України, чим скоїв адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Даний факт підтверджується постановою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 квітня 2025 року, якою водія [PERSON] було притягнуто до адміністративної до адміністративної відповідальності, шляхом накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить в сумі 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп. на користь держави, у зв`язку з чим [PERSON] , було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.12-13). Відповідачу [PERSON] було направлено повідомлення про необхідність явки для огляду та ознайомлення з протоколом огляду пошкодженого автомобіля «Mazda СХ-5» реєстраційний номер [NUMBER] після ДТП, яка сталася 12.03.2025 року на 18 березня 2025 року о 15-00 годині за адресою: вул. Святогеоргіївська, 19 (а.с.19). Відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження № Д3/03/25 від 31 березня 2025 року, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля «Mazda СХ-5» реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , в цінах на дату 18.03.2025 року складає: 96497,90 гривень (а.с.16-18). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент скоєння ним дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована власником транспортного засобу. Відповідно до листа МТСБУ від 22.05.2025 року [PERSON] відмовлено у відшкодуванні шкоди у зв`язку з відновленням транспортного засобу (а.с.14). Мотивувальна частина Позиція суду та застосовані норми права Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з вимогами ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч. 1 ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Приписами ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Між сторонами існує спір щодо порядку відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, який регулюється нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Закону України від 01.07.2004р. №1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961). Надаючи оцінку доводам учасників справи в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. Згідно з вимогами ч. ч 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Статтею 1192\~ЦК України визначено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За змістом абзацу 1 пункту 2 постанови Пленум\~Верховного Суду\~України Про\~практику розгляду\~судами цивільних\~справ за\~позовами про\~відшкодування шкоди\~від 27\~березня 1992\~року №\~6 шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування майнової шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу (постанова Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 453/998/17 (провадження №61-15008св 19). Цивільно-правова відповідальність на транспортний засіб, яким завдано матеріальної шкоди не була забезпечена відповідачем, оскільки доказів зворотнього не надано. Так, судом встановлено та матеріали справи підтверджено, що з вини відповідача [PERSON] було пошкоджено транспортний засіб «Mazda СХ-5» реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] . Враховуючи, що протиправними винними діями відповідача було завдано пошкоджень автомобілю позивача, у зв`язку із чим останній завдано збитків, обов`язок з відшкодування завданої позивачу як матеріальної так і моральної шкоди, має бути покладено саме на заподіювача шкоди відповідача [PERSON] . Згідно із висновком експерта № Д3/03/25 транспортно-товарознавчого дослідження по визначенню матеріального збитку з додатками від 31 березня 2025 року, вартість матеріального збитку, заподіяної з технічної точки зору власнику автомобіля «Mazda СХ-5» реєстраційний номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] складає 96 497,90 грн. Разом з тим, стороною відповідача під час розгляду справи не заявляло клопотання про проведення відповідної судової експертизи з метою встановлення розміру завданої матеріальної шкоди, а розмір матеріального збитку не спростований. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Враховуючи те, що МТСБУ» страхове відшкодування у розмірі 96497,90 грн сплачено не було, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог позивача до завдавача шкоди - відповідача [PERSON] . Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам, у їх сукупності, встановивши факт заподіяння позивачу шкоди внаслідок неправомірних дій відповідача, у зв`язку з пошкодженням автомобіля, приймаючи до уваги ненадання відповідачем доказів на спростування її вини, встановивши розмір шкоди, заподіяної позивачу, як власнику вказаного транспортного засобу, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення матеріального збитку з відповідача у розмірі 96497,90 грн. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди. Позивач вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 гривень мотивує тим, що [PERSON] , заподіяно їй моральної шкоди і в результаті переживань за пошкоджений автомобіль Позивач знаходився і знаходиться в негативному емоційно-психічному стані, викликаному внутрішньою напруженістю, що переросло в моральні страждання. Стан морального дискомфорту гнітить її тривалий період часу. За весь цей час відповідач жодного разу не спробував зробити яку-небудь матеріальну допомогу у відновленні належного Позивачу автомобіля, не поцікавився його станом. Вирішуючи спір в частині відшкодування моральної шкоди суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, виходячи з наступного. У відповідності до статті 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних чи душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до роз`яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно частини 1 статті 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Однак на\~думку суду\~зазначена Позивачем\~сума є\~завищеною та\~такою,\~що не\~відповідає дійсним\~обставинам справи,\~не ґрунтується\~на засадах\~розумності та\~справедливості,\~а тому\~розмір її\~відшкодування слід\~визначити у\~розмірі 5 000,00 гривень. Визначаючи саме такий розмір компенсації позивачу моральної шкоди, суд виходив з того, що наслідки аварії дійсно ускладнили життя позивача, характеру та обсягу душевних страждань, яких позивач зазнала та враховує, що мова йде про розумне і справедливе відшкодування (компенсацію) моральної шкоди, якої б вистачило для морального задоволення, а не про покарання останнього за його неправомірні дії, що не відповідало б завданням та засадам цивільного судочинства, визначеним статтею 2 ЦПК України. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги доведені належними, допустимими та достатніми доказами, через що підлягають частковому задоволенню. Підсумовуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. Щодо судових витрат Представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 20000,00 грн. На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги представник позивача надав такі докази: ордер на надання правничої допомоги; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, договір про надання правничої допомоги від 02.06.2025 року, рахунок від 03.06.2025 року на суму 20000,00 грн, Акт виконаних робіт від 03.06.2025 року, платіжну інструкцію № 2.161727163.1 від 20.06.2025 року на суму 20000,00 грн, призначення платежу сплата за юридичні послуги (а.с. 32-37). Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст.\~59\~Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В частині 1 ст.\~137\~ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137\~ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, а також те, що судом задоволено позовні вимоги частково, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. Відповідно до\~п.\~1\~ч.\~2,\~ч.\~1ст.\~141\~ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~У разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки з відповідача, на користь позивача підлягає стягненню загальна сума 117997,90 грн, що становить 77,12 % від суми заявлених вимог розмір судового збору, який підлягає сплаті відповідачем на користь позивача становить 1129,78 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial