Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

25 червня 2025 року позивач звернувся до\~ Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд зменшити розмір стягуваних по рішенню Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2024 з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліментів з розміру 1\\4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на розмір 1\\8 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відкликати виконавчий лист, виданий за рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.09.2024 про стягнення з [PERSON] аліментів. В обґрунтування позовних вимог вказував, що він з 09.07.2025 по 12.06.2019 перебував у шлюбі з відповідачкою, у якому [INFO] народився син [PERSON] . Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 357/10695/24 від 27.09.2024 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліментів з розміру 1\\4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. При ухваленні рішення позивач не був присутнім\~ через перебування на військовій службі в ЗСУ. 03 серпня 2023 року позивач одружився з [PERSON] , а [INFO] у них народився син [PERSON] .\~ З 28.05.2025 на підставі рішення Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області позивач став батьком ще двох дітей доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] . Дружина позивача ніде не працює, так як найменшому сину всього 4,5 роки, а дитячі заклади у сільській місцевості майже не працюють. З 04.04.2022 позивач перебуває на військовій службі у ЗСУ. Позивач самостійно за власні кошти купує засоби захисту та інші необхідні для життя речі і його заробітку на утримання трьох дітей не вистачає. Розрахунок позивача ґрунтується на тому, що зазвичай суд стягує на одну дитину 1\\4 частину доходу, на двох дітей 1\\3 частину доходу, на трьох дітей 1\\2 частину доходу. Якщо розділити 1\\2 частину на чотирьох дітей, то вийде кожному по 1\\8 частині. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 червня 2025 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 26 червня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання 25 липня 2025 року в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. 22 липня 2025 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з кою остання просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що з 2019 року позивач не проживає разом із сином [PERSON] , не бере участі у його вихованні та утриманні. На час ухвалення заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду від 27.09.2024, обставини, про які зазначає позивач, були відомими, проте позивач вказане судове рішення не оскаржував. Сам факт видачі нових свідоцтв про народження [INFO] не свідчить про те, що саме з цього часу у позивача виник обов`язок утримувати доньок [PERSON] та [PERSON] . Рішення суду про усиновлення ним доньок [PERSON] та [PERSON] до суду не надано. Усиновлені діти є рідними дітьми дружини позивача, з якою він уклав шлюб ще у 2023 році, а спільний син народився у 2020 році. Тому, нових фактичних та юридичних обставин, які могли стати підставою для перегляду розміру аліментів до суду не надано. Позивачем не надано доказів погіршення матеріального становища, він є військовослужбовцем, отримує гідне матеріальне забезпечення, а отже має можливість сплачувати аліменти у встановленому судом розмірі. Діти, яких усиновив позивач мають матір та біологічного батька, які також зобов`язані утримувати своїх дітей. Позивачем не надано доказів не можливості працевлаштування дружини та понесення ним витрат на матеріально-побутове забезпечення як діючого військовослужбовця. 22 липня 2025 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів з Державної податкової служби України, яке ухвалою суду від 25 липня 2025 року задоволено. За клопотанням представника відповідача судове засідання, призначене судом на 25 липня 2025 року, відкладено та повторно призначено на 19 вересня 2025 року. В судове засідання 19 вересня 2025 року позивач не з`явився. 23 липня 2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідач 19 вересня 2025 року звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, в задоволенні позовних вимог просила суд відмовити у повному обсязі. За таких підстав суд вважає за можливе здійснювати судовий розгляд справи за відсутності сторін, за наявними у матеріалах справи доказами. Фіксування судового засідання технічними засобами фіксації не здійснювалося відповдіно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] у сторін народився син [PERSON] (а.с.13) 27 вересня 2024 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області у справі № 357/10695/24 ухвалено рішення, яким вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліментів з розміру 1\\4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.07.2024 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.11, 44-45). Заборгованість по сплаті аліментів у позивача перед відповідачем станом на 28.02.25,\~ відсутня (а.с.12). 03.08.2023 позивач зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с.14). [INFO] у позивача та [PERSON] народився син [PERSON] (а.с.15). 29.05.2025 видані свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьками у яких зазначено позивача та [PERSON] (а.с.17,19). [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані за місцем проживання позивача (а.с.16,18,20). Позивач перебуває на військовій службі в ЗСУ з 04 квітня 2022 року (а.с.21) та згідно відомостей про доходи з вересня 2024 року по червень 2025 року отримує заробітну плату у військовій частині та дохід у ТОВ «Нейтів АППС», розмір яких щомісяця, не є сталим. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748св23). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Судом встановлено, що після ухвалення 27 вересня 2024 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області заочного рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , позивач, згідно свідоцтв, виданих 29 травня 2025 року, про народження [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , став батьком останніх. За таких обставин, саме з 29 травня 2025 року змінився сімейний та матеріальний стан позивача, тому що з цієї дати у нього виникла юридична відповідальність щодо утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Тому суд відхиляє твердження відповідача щодо того, що біологічний батько вказаних дітей повинен їх утримувати, адже останній втратив юридичний зв`язок з дітьми, що в свою чергу стало підставою для звільнення останнього від необхідності матеріального утримання вказаних дітей. Також суд враховує те, що позивач [PERSON] не був присутнім під час розгляду Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, у якому 27 вересня 2024 року було ухвалено заочне рішення про стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] , відповідача у даній справі. На даний час, крім утримання, за рішенням суду від 27 вересня 2024 року\~ малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , позивач [PERSON] має на утриманні трьох малолітніх дітей у новому шлюбі, а саме [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказане, на думку суду, свідчить про зміну як сімейного так і матеріального становища позивача, враховуючи те, що останній перебуває в ЗСУ та отримує заробітну плату, розмір якої щомісяця не є сталим. За таких обставин суд приходить висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому ухвалює рішення про їх задоволення\~ у повному обсязі. Правова позиція у подібних за змістом правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 08 січня 2025 року у справі 567/1462/23. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved