Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи ТОВ «Юніт Капітал» звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 40268,80 грн. Позовна заява мотивована тим, що 21 вересня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір № 621642871, за умовами якого відповідач отримав у борг грошові кошти в розмірі 8600 грн., які зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ними у встановлений термін. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» свої зобов`язання за цим договором виконало, надало відповідачу кредит в обумовленому розмірі шляхом переказу грошових коштів на його платіжну картку. У порушення умов договору [PERSON] свої зобов`язання не виконав, кредит не повернув, проценти не сплатив, внаслідок утворилася заборгованість в розмірі 40268,80 грн., з яких: 8600 грн. тіла кредиту та 31668,80 грн. процентів. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого право вимоги до відповідача за договором від 21 вересня 2023 року № 621642871 перейшло до ТОВ «Таліон плюс». 10 жовтня 2024 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 10/1024-01, відповідно до якого право вимоги до відповідача за вищевказаним договором перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс», а 4 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю, згідно з яким таке право перейшло до позивача. У відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначає про часткове визнання позовних вимог суми фактично отриманих коштів у розмірі 8600 грн. і частину відсотків, які є обґрунтованими і співмірними. Вважає, що решта нарахованих відсотків та штрафних санкцій є неспівмірними, такими, що суперечать вимогам ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 10561 Цивільного кодексу України (далі ЦК). [PERSON] намагався врегулювати спір у досудовому порядку та пропонував погасити суму частинами, однак кредитор не погодився. Просить суд обмежити суму стягнення тілом кредиту та помірною частиною відсотків. 21 серпня 2025 року до суду надійшло клопотання про розстрочку виконання рішення, у якому відповідач, у разі ухвалення судом рішення про стягнення з нього заборгованості, просить врахувати його майнове становище та, на підставі ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», розстрочити виконання рішення. У відповіді на відзив представник позивача [PERSON] зазначила, що відповідач особисто обрав для себе суму кредиту, строк кредитування та мав змогу ознайомитися з умовами кредитного договору № 621642871 перед його підписанням. Відсотки нараховувались в межах погоджених умов кредитного договору. У запереченні на відповідь на відзив відповідач [PERSON] погоджується на стягнення з нього тіла кредиту у розмірі 8600 грн. та процентів в розмірі 1176,48 грн. (частини відсотків, що відповідає фактичному користуванню кредитом у дисконтний період). Посилається на те, витрати на правничу допомогу є завищеними та неспівмірними зі складністю справи. 5 вересня 2025 року від представника позивача [PERSON] надійшли додаткові пояснення у справі, в яких йдеться про те, що проценти з дати видачі кредиту і до 10 жовтня 2023 року нараховувалися за процентною ставкою 262,800% річних, що на день укладення договору становить 0,720% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховувалися за процентною ставкою 1087,700% річних, що становить 2,980% в день від залишку кредиту. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» здійснювало нарахування відсотків у межах строку кредитного договору. Позивач не погоджується з доводами відповідача щодо скрутного матеріального становища, адже не подано жодних належних та допустимих доказів, які б підтвердили цей факт. Щодо витрат на правничу допомогу, то сума правничої допомоги у розмірі 7000 грн. пропорційна виконаній роботі і є повністю обгрунтованою. Представник позивача ТОВ «Юніт Капітал», будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить довідка про доставку електронного документу, у судове засідання не з`явився. У позовній заяві сформовано вимогу про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява [PERSON] від 20 серпня 2025 року про розгляд справи у його відсутності. Процесуальні дії у справі 20 серпня 2025 року відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Фактичні обставини справи, встановлені судом 21 вересня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 621642871 (далі Договір), який позичальником підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором SQSF-2562 (21 вересня 2023 року o 19:36) (арк. спр. 36). Відповідно до умов цього договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії на суму 14200 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику (п. 2.1 Договору) (арк. спр. 14-23). Сума кредитного ліміту, вказана в п. 2.1. Договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором в сумі 8600 грн. 21 вересня 2023 року (що є датою надання кредиту) (пункти 2.2, 2.3 Договору). Відповідно до п. 3.1 Договору позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього Договору строк дисконтного періоду користування складає 19 днів від дати отримання позичальником першого траншу. За користування\~кредитом позичальник\~зобов`язаний\~сплачувати кредитодавцю\~проценти за\~користування кредитом.\~Інших витрат\~позичальника,\~крім процентів\~за належне\~користування кредитом,\~Договором не\~передбачено (п.\~8.1\~Договору). Відповідно до п. 8.2 Договору процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. За період від дати видачі кредиту до 10 жовтня 2023 року (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 262,800% річних, що на день укладення Договору становить 0,720% від суми кредиту за кожний день користування ним (далі дисконтна процентна ставка) (п. 8.3.1 Договору). Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,700% річних, що на день укладення Договору становить 2,980% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (п. 8.4 Договору). Проценти в розмірі визначеному за правилами цього Договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання траншу за Договором та до дня закінчення строку дії цього Договору (п. 8.6 Договору). Для суми кредиту за першим траншем, що вказана в п. 2.3. Договору, за перші 19 днів дисконтного періоду орієнтовна загальна вартість кредиту складе 9776,48 грн. та буде включати в себе загальні витрати за кредитом у вигляді процентів за користування кредитом у розмірі 1176,48 грн. та суму кредиту у розмірі 8600 грн. Орієнтовна реальна процентна ставка, розрахована згідно методики Національного банку України, складе 1074,140% річних, при цьому загальна вартість першого траншу за кредитом у процентному вираженні за строк дисконтного періоду складає 113,68% від суми першого траншу (п. 8.8 Договору). Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування 10 жовтня 2023 року, а саме протягом 19 днів від дати отримання першого траншу позичальником (п. 7.1 Договору). В обов`язковому порядку сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з наступних обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п. 11.1 Договору; дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2. або п. 9.1.1.7. Договору (пункти 7.2, 7.2.1, 7.2.2 Договору). Відповідно до п. 7.3 Договору кінцевою датою повернення (виплати) кредиту є 21 жовтня 2028 року. Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання (п. 11.1 Договору). Відповідно до п. 9.1.1.5 Договору кредитодавець має право в будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду, без згоди позичальника відступити права грошової вимоги за договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу. Кожен окремий транш за цим Договором надається розичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 4149-49XX-XXXX-3806, що відбувається не пізніше ніж протягом трьох банківських днів з моменту укладення Договору чи ініціювання отримання чергового траншу за Договором (п. 5.1 Договору). ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] кредитні кошти у розмірі 8600 грн. на рахунок № [NUMBER] , про що свідчить платіжне доручення від 21 вересня 2023 року (арк. спр. 46). Зазначені реквізити банківської карти № [NUMBER] в платіжному дорученні співпадають із банківськими реквізитами карти відповідача, вказаними останнім в заявці від 23 вересня 2023 року (арк. спр. 28) та п. 5.1 Договору. Листом АТ КБ «Приватбанк» від 4 вересня 2025 року № 20.1.0.0.0/7-250828/68524-БТ підтверджено, що на ім`я [PERSON] було емітовано карту № [NUMBER] , на яку 21 вересня 2023 року було здійснено переказ коштів у сумі 8600 грн. (арк. спр. 158). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», станом на 28 листопада 2023 року заборгованість [PERSON] за договором кредитної лінії від 21 вересня 2023 року № 621642871 становила 8600 грн. тіла кредиту та 13734,20 грн. процентів. 13 жовтня 2023 року відповідачем було сплачено 5 грн. процентів (арк. спр. 93-94). У розрахунку заборгованості, наданому ТОВ «Таліон плюс» значиться, що заборгованість [PERSON] станом на 10 жовтня 2024 року становить 8600 грн. за тілом кредиту та 31668,80 грн. за процентами (арк. спр. 95-96). Із представленої позивачем виписки з особового рахунку вбачається, що станом на 25 червня 2025 року у [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором від 21 вересня 2023 року № 621642871 в розмірі 40268,80 грн., з яких: 8600 грн. тіло кредиту та 31668,80 грн. проценти (арк. спр. 97). 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) і ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01, за умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта заплату на умовах, визначених цим договором (п. 2.1). «Право вимоги» означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3). Строк договору закінчується 28 листопада 2019 року (п. 8.2). Договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін (п. 8.4). Додатки та додаткові угоди до даного договору набувають чинності з моменту їх підписання обома сторонами та становлять його невід`ємну частину (п. 8.6) (арк. спр. 55-60). Відповідно до копії додаткової угоди від 28 листопада 2019 року № 19 до договору факторингу 28/1118-01 п. 8.2 викладено у новій редакції, а саме, що строк дії договору факторингу закінчується 31 грудня 2020 року (арк. спр. 60 на звороті). Згідно з копією додаткової угоди від 31 грудня 2020 року № 26 до договору факторингу 28/1118-01 текст договору факторингу викладено у новій редакції. Зміст пунктів 2.1, 8.4, 8.6 залишився аналогічним. «Право вимоги» - права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому (п. 1.3). Строк договору закінчується 31 грудня 2021 року (п. 8.2) (арк. спр. 61-65). Відповідно до копії додаткової угоди від 31 грудня 2021 року № 27 до договору факторингу 28/1118-01 строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2022 року включно (арк. спр. 66). З копії додаткової угоди від 31 грудня 2022 року № 31 до договору факторингу 28/1118-01 слідує, що строк дії договору факторингу продовжено до 31 грудня 2023 року включно (арк. спр. 66 на звороті). Як вбачається з копії додаткової угоди від 31 грудня 2023 року № 32 до договору факторингу 28/1118-01 сторони домовилися продовжити строк дії договору факторингу до 31 грудня 2024 року включно (арк. спр. 67). Згідно акта звірки взаємних розрахунків станом на 31 грудня 2023 року ТОВ «Таліон плюс» здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення (передачу прав вимоги) за реєстром прав вимоги від 28 листопада 2023 року № 260 за договором факторингу від 28 листопада 2018 року № 28/1118-01 (арк. спр. 72). Відповідно до\~реєстру прав\~вимоги від\~28\~листопада 2023\~року №\~260\~до договору\~факторингу від\~28\~листопада 2018\~року №\~28/1118-01\~від ТОВ\~«Манівео швидка\~фінансова допомога»\~до ТОВ\~«Таліон плюс»\~перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 621642871 на загальну суму 22329,20 грн. (арк. спр. 68-69). 10 жовтня 2024 року ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» уклали договір факторингу № 10/1024-01, відповідно до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступає ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» за плату, а ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» приймає належні ТОВ «Таліон плюс» права вимоги до боржників (арк. спр. 73-77). Згідно платіжної інструкції від 16 жовтня 2024 року № 7524 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» сплатило на користь ТОВ «Таліон плюс» кошти згідно договору факторингу № 10/1024-01 від 10 жовтня 2024 року (арк. спр. 80). Відповідно до реєстру прав вимоги від 10 жовтня 2024 року № 2 від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 621642871 на загальну суму 40268,80 грн. (арк. спр. 78-79). 4 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» відступає ТОВ «Юніт Капітал» за плату, а ТОВ «Юніт Капітал» приймає належні ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» права вимоги до боржників (арк. спр. 81-85). Про що також був складений акт прийому-передачі реєстру божників від 4 червня 2025 року (арк. спр. 88). Згідно платіжних інструкцій від 10 червня 2025 року № 467, № 468, від 11 червня 2025 року № 469, № 470, від 19 червня 2025 року № 478, № 479, від 25 червня 2025 року № 483 та листа ТОВ «Юніт капітал» від 26 червня 2025 року № 26.06.2025-1 ТОВ «Юніт капітал» сплатило на користь ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» кошти згідно договору факторингу від 4 червня 2025 року № 04/06/25-Ю (арк. спр. 89-92). Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу від 4 червня 2025 року № 04/06/25-Ю від ТОВ «ФК«Онлайн фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 621642871 на загальну суму 40268,80 грн. (арк. спр. 86-87). Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стосовно правонаступництва за зобов`язаннями. Згідно з ст. 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст. 1077 ЦК передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Наявними в матеріалах справи доказами підтверджуються і сторонами не оспорюються факт переходу права грошової вимоги від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон плюс», від ТОВ «Таліон плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та від ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» до ТОВ «Юніт Капітал» за договором кредитної лінії від 21 вересня 2023 року № 621642871, який укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . Стосовно стягнення заборгованості за договором. Відповідно до частин 1, 3 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положенням ст. 610 ЦК передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до ч. 2 с. 1050 ЦК в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Приписами ч. 1 ст. 1054 ЦК визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК). Відповідно до частин 1,2 ст. 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Приписами ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Суд установив, що між відповідачем [PERSON] та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договор кредитної лінії від 21 вересня 2023 року № 621642871 в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем). Відповідно до умов договору ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» надало\~відповідачу кошти\~в сумі\~8600\~грн.\~на строк\~5\~років або\~до його\~дострокового розірвання,\~а останній\~зобов`язався\~повернути кошти\~та сплатити\~відсотки за\~користування ними,\~розмір яких\~визначений договором (з 21 вересня 2023 року по 10 жовтня 2023 року включно 0,72% (дисконтний період), а з 14 жовтня 2023 року 2,98%). 21 вересня 2023 року кредитні кошти перераховані відповідачу. Відповідач [PERSON] не оспорює факт укладення договору кредитної лінії від 21 вересня 2023 року № 621642871, отримання та користування кредитними коштами. У подальшому позивач ТОВ «Юніт Капітал» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] за договором кредитної лінії від 21 вересня 2023 року № 621642871, укладеним між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] . У підписаному відповідачем договорі кредитної лінії від 21 вересня 2023 року № 621642871 визначена сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, а отже між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами ст. 204 ЦК, створює презумпцію правомірності правочину і у зв`язку з цим, відповідно до ст. 629 ЦК, є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, за приписами ст. 526 ЦК, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, оскільки не повернув кредитору кредитні кошти та проценти за користування ними, внаслідок чого виникла заборгованість за договором кредитної лінії від 21 вересня 2023 року № 621642871, яка становить 40268,80 грн., з яких: 8600 грн. тіла кредиту та 31668,80 грн. процентів. Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Отже, суд вважає, що позов є обґрунтованим, позовні вимоги є доведеними, а тому із [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за договором кредитної лінії від 21 вересня 2023 року № 621642871 у повному обсязі в межах заявлених позовних вимог. При цьому, суд не приймає доводи відповідача про те, що визначена у договорі № 621642871 процента ставка суперечить вимогам ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та 10561 ЦК, оскільки проценти за правомірне користування кредитом визначені відповідно до статей 1048, 10561 ЦК і в даному випадку вони не виконують компенсаційну функцію за невиконання зобов`язань. Виходячи з оплатного характеру кредитного договору, відсутні підстави вважати, що умови договору про сплату процентів за користування кредитом порушують принцип справедливості та добросовісності, оскільки вказаний розмір процентної ставки погоджено за домовленістю сторін у відповідному договорі. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням. Частинами 3, 4 ст. 435 ЦПК визначено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Водночас обов`язковою умовою для відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є доведення заявником факту існування обставин, які істотно ускладнюють виконання рішення та/або роблять його неможливим. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27 лютого 2019 року у справі № 796/43/2018, від 19 червня 2019 року у справі № 2-55/10. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її матеріальний стан ускладнює виконання рішення. Таких доказів відповідачем суду не надано. Отже, суд не віднаходить підстав для розстрочки виконання рішення суду, а тому в задоволення клопотання [PERSON] слід відмовити. Крім того,\~суд не\~знаходить підстав\~для зменшення\~розміру заборгованості\~ [PERSON] ,\~оскільки його\~доводи щодо\~стягнення відсотків\~у меншому\~розмірі є\~необгрунтованими та\~такими,\~що не\~підтверджуються жодними\~доказами. Водночас, власні життєві обставини (скрутне матеріальне становище), як на це посилається [PERSON] , не є підставою для звільнення від виконання взятих на себе зобов`язань. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 141 ЦПК із відповідача мають бути стягнуті документально підтверджені судові витрати позивача на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн. Щодо заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає таке. Згідно з частинами 1, 2 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Із копій договору про надання правничої допомоги від 5 червня 2025 року № 05/06/25-01 (арк. спр. 98-99), додаткової угоди до цього договору від 5 червня 2025 року № 25770780393 (арк. спр. 100), акта прийому-передачі наданих послуг від 5 червня 2025 року (арк. спр. 101), свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 24 квітня 2012 року № 4956 (арк. спр. 102), довіреності від 5 червня 2025 року, судом встановлено, що адвокатським бюро «Тараненко та партнери» надавалася правнича допомога ТОВ «Юніт Капітал» у цій справі. Така допомога полягала у: складанні позовної заяви ТОВ «Юніт Капітал» до позичальника, яким є [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 621642871 від 21 вересня 2023 року (витрачений час 2 год., вартість 5000 грн.), вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості з позичальника, яким є [PERSON] , за кредитним договором № 621642871 від 21 вересня 2023 року (витрачений час 2 год., вартість 1000 грн.), підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 621642871 від 21 вересня 2023 року на рахунок позичальника, яким є [PERSON] (витрачений час 1 год., вартість 500 грн.), підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором № 621642871 від 21 вересня 2023 року на рахунок позичальника, яким є [PERSON] (витрачений час 1 год., вартість 500 грн.). Загальна вартість послуг складає 7000 грн. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд враховує, що ця справа є малозначною, в даній категорії справ усталена судова практика, через що позовні заяви у таких справах є майже типовими та фактично шаблонними, обсяг наданих доказів не є великим, участі в судовому засіданні представник позивача не брав. Отже, оцінивши усі необхідні аспекти цієї справи: складність та обсяг виконаних адвокатом робіт, витрачений час, значення справи для сторони, враховуючи те, що позивачу правова допомога надавалась і рішення суду ухвалено на його користь, а також зважаючи на клопотання відповідача щодо зменшення витрат на правничу допомогу, на думку суду витрати на професійну правничу допомогу саме в розмірі 4000 грн. є співмірними по відношенню до обставин, визначених у ч. 4 ст. 137 ЦПК.

Outcome: approved