Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

До Пересипського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до [PERSON] в якій позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради надміру виплачену щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеній особі для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 16000 (шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок та суму сплаченого судового збору у розмірі 3028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] , [INFO] , її син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , перебували на обліку в управлінні соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у період з 18.10.2022 по 24.04.2023 та їм нараховувалась допомога на проживання у розмірі 8000,00 грн. У період з 24.04.2023 по 30.11.2023 [PERSON] разом з дітьми перебували на обліку як внутрішньо переміщені особи в управлінні соціального захисту населення Комунарського району міста Запоріжжя та отримували допомогу на проживання у розмірі 8000,00 грн. з травня 2023 року по листопад 2023 року. З 30.11.2023 по теперішній час [PERSON] разом з дітьми перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи в управлінні соціального захисту населення в Пересипському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради. Заяви про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб та надання допомоги на проживання на себе та дітей, [PERSON] подала особисто до управління та їй нараховувалась допомога з грудня 2023 року по листопад 2024 року у розмірі 8000,00 грн. За результатом здійсненої Міністерством фінансів України верифікації, встановлено, що [PERSON] разом з дітьми перебували за кордоном понад 60 календарних днів. Зазначений факт підтверджено листом Державної прикордонної служби України від 27.12.2024 №19-89602/18/24-Вих. Повідомлень про виїзд за кордоном від [PERSON] до управління не надходило. Отже, з 01.10.2024 [PERSON] разом з дітьми втратили право на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та у період з 01.10.2024 по 30.11.2024 отримали допомогу на проживання неправомірно. 06.01.2025 засобами телефонного зв`язку відповідача було повідомлено про припинення виплати допомоги та необхідність повернення коштів. 10.02.2025 [PERSON] було направлено лист з вимогою повернути неправомірно отриману допомогу. Проте, незважаючи на вищевикладене, на дату подання позовної заяви, вимоги управління не виконанні, заборгованість у розмірі 16000,00 грн. відповідачем Департаменту не повернута, що і стало підставою для звернення до суду із зазначеним позовом. Ухвалою Пересипського районного суду м.Одеси від 09 травня 2025 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання\~відзиву на позовну заяву. (а.с. 32,33). Представник позивача надав на адресу суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягав на його задоволенні, проти проголошення заочного рішення не заперечував. (а.с. 40). Відповідачу направлялась повістки разом з матеріалами позовної заяви за його встановленим місцем реєстрації, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за зазначеною адресою». Причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду справи до суду не звертався. (а.с. 35,38,39). Відповідач, у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін у загальному порядку та відзиву на позовну\~заяву не надав. Враховуючи вимоги\~ст. 223 ЦПК України\~та ст.6 Конвенції\~Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити по справі заочне рішення за письмовою згодою позивача. (а.с48). Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , її син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] , перебували на обліку в управлінні соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради у період з 18.10.2022 по 24.04.2023 та їм нараховувалась допомога на проживання у розмірі 8000,00 грн. У період з 24.04.2023 по 30.11.2023 [PERSON] разом з дітьми перебували на обліку як внутрішньо переміщені особи в управлінні соціального захисту населення Комунарського району міста Запоріжжя та отримували допомогу на проживання у розмірі 8000,00 грн. з травня 2023 року по листопад 2023 року. З 30.11.2023 по теперішній час [PERSON] разом з дітьми перебувають на обліку як внутрішньо переміщені особи в управлінні соціального захисту населення в Пересипському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради. Заяви про взяття на облік як внутрішньо переміщених осіб та надання допомоги на проживання на себе та дітей, [PERSON] подала особисто до управління та їй нараховувалась допомога з грудня 2023 року по листопад 2024 року у розмірі 8000,00 грн. За результатом здійсненої Міністерством фінансів України верифікації, встановлено, що [PERSON] разом з дітьми перебували за кордоном понад 60 календарних днів. Зазначений факт підтверджено листом Державної прикордонної служби України від 27.12.2024 №19-89602/18/24-Вих. Повідомлень про виїзд за кордоном від [PERSON] до управління не надходило. Отже, з 01.10.2024 [PERSON] разом з дітьми втратили право на отримання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам та у період з 01.10.2024 по 30.11.2024 отримали допомогу на проживання неправомірно. 06.01.2025 засобами телефонного зв`язку відповідача було повідомлено про припинення виплати допомоги та необхідність повернення коштів. 10.02.2025 [PERSON] було направлено лист з вимогою повернути неправомірно отриману допомогу. Проте, незважаючи на вищевикладене, на дату подання позовної заяви, вимоги управління не виконанні, заборгованість у розмірі 16000,00 грн. відповідачем Департаменту не повернута. Пунктом 6 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 (далі - Порядок №332) встановлено, що якщо отримувач або уповноважена особа повернувся до покинутого місця проживання, виїхав на тимчасове чи постійне місце проживання за кордон або перебуває за кордоном більш як 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, він зобов`язаний повідомити про такі обставини органу соціального захисту населення/уповноваженій особі виконавчого органу сільської, селищної, міської ради/центру надання адміністративних послуг за місцем перебування на обліку або надіслати заяву з використанням засобів поштового/електронного зв`язку (за технічної можливості з накладенням кваліфікованого електронного підпису або використанням засобів електронної ідентифікації з високим або середнім рівнем довіри відповідно до вимог Закону України Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги). Нарахування та виплата допомоги отримувачу припиняється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо його повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне місце проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує 30 календарних днів підряд чи більш як 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Відповідно до пункту 8 Порядку №332, нарахування та виплата допомоги уповноваженій особі або отримувачу припиняється та більше не призначається/поновлюється починаючи з місяця, що настає за місяцем, в якому стало відомо щодо її повернення до покинутого місця проживання, або з місяця виїзду за кордон на постійне проживання, або з місяця, що настає за місяцем, у якому строк перебування за кордоном перевищує ЗО календарних днів підряд чи 60 календарних днів сукупно протягом шестимісячного періоду отримання допомоги, або 60 та 90 календарних днів відповідно, в разі прийняття рішення про збільшення зазначеного строку за наявності обґрунтованих причин. Обґрунтованими причинами вважаються службове відрядження, оздоровлення дітей, супроводження дітей під час участі в міжнародних змаганнях або участь у відповідних змаганнях, стажування, навчання, лікування, реабілітація, хвороба особи або члена сім`ї, смерть членів її сім`ї та родичів, догляд за хворою дитиною віком до 18 років, відвідування закладів охорони здоров`я, судових та правоохоронних органів, через які особа не за власним бажанням могла бути відсутньою за місцем проживання/перебування, що підтверджується документально. За приписами ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб»\~внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Відповідно до\~ст. 4 цього Закону\~факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених\~статтею 12 цього Закону. Пунктом 29 Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2022 №332 встановлено, що у разі неправомірної або повторної виплати отримувачу допомоги за певний період суми такої виплаченої допомоги повертаються отримувачем добровільно або за вимогою органу соціального захисту населення. Орган соціального захисту населення з моменту виявлення факту надміру перерахованої (виплаченої) допомоги визначає обсяг неправомірно або повторно отриманих коштів та протягом 30 робочих днів повідомляє про це уповноваженій особі або отримувачу шляхом надсилання повідомлення з використанням засобів поштового/ електронного зв`язку (із застосуванням засобів електронного сповіщення Єдиної системи (за технічної можливості)/засобами мобільного зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику. На дату подання позовної заяви та за час розгляду справи, вимоги управління не виконанні, заборгованість у розмірі 16000,00 грн. відповідачем Департаменту не повернута. Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Згідно із пунктом 1 частини 1\~статті 1215 ЦК України\~не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Таким чином, повернення надмірно сплачених сум щомісячної адресної допомоги передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини особи, яка отримала таку допомогу, а саме, через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації. Викладені обставини свідчать, що надмірна сплата державної допомоги відбулась з вини [PERSON] в зв`язку із наданням нею недостовірних даних під час оформлення державної допомоги, тобто внаслідок недобросовісної поведінки набувача, а тому відсутні передбачені п. 1 ч. 1\~ст. 1215 ЦК України\~підстави для відмови у поверненні безпідставно набутої допомоги. Аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 лютого 2019 року у справі № 404/4822/15-ц. Будь-яких належних та допустимих доказів на спростування зазначених обставин [PERSON] суду не надано. Згідно з частинами першою-третьою статті\~12, частинами першою п`ятою, шостою статті\~81ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині другій\~статті 78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи з наведеного, враховуючи, що [PERSON] не повідомлено Управління з питань соціального захисту населення про виникнення обставин, які можуть вплинути на отримання допомоги у зв`язку з чим були надміру виплачені кошти за призначеними соціальними допомогами, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідачки на користь позивача також слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved