Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

представник Москаленко М.С. звернулася в інтересах ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] (далі відповідач) на користь Товариства заборгованість за кредитним договором №002/9891803-SP від 09.04.2021 в розмірі 23\~949,07 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 09.04.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та [PERSON] було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/9891803-SP. У подальшому, 28.02.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК\~«ЄАПБ» укладено договір факторингу № НІ/11/15-Ф, у відповідності до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передало (відступило) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № НІ/11/15-Ф від 28.02.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 23\~949,07, з яких: 9997,07 грн - заборгованість за тілом кредиту; 13 952 грн - заборгованість за відсотками. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25.06.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторонам роз`яснено їх процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 30.07.2025 від представника відповідача адвоката Безсмертного С.М. надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позивачем не долучено до матеріалів справи публічну пропозицію на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки чи інших документів які б підтверджували укладення кредитного договору, його строк, умови, відсоткову ставку. Позивачем не надано доказів, які б підтверджували отримання [PERSON] кредитних коштів, доказів того, що саме він підписував електронним підписом договір, та що кошти надходили на його рахунок. Крім того, доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів, є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». У свою чергу, позивачем не надано виписок з рахунку відповідача, розрахунок заборгованості виготовлений не первісним кредитором, не відображає всіх операцій по рахунку. Також зазначив, до матеріали справи не містять доказів оплати за договором факторингу. У задоволенні позову просив відмовити та стягнути з позивача на користь [PERSON] судові витрати за надання правової допомоги у розмірі 6500 грн. Сторони про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, суд приходить до таких висновків. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, що передбачено ч 2 ст.11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Згідно ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору(ст.628 ЦК України). Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1\~ст.1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст.ст.12,\~13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.ст.79,80 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 09.04.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем було укладено заяву-анкету №275935 щодо приєднаня до Публічної пропозиції на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг вмежах проекту sportbank(а.с.5). За умовами вказаної заяви-анкети №275935 банк відкриває відповідачу поточний рахунок у гривні № [NUMBER] , оформляє на його ім`я платіжну картку. Сторонами договору погоджено генерацію ключової пари Удосконаленого Електронного Підпису (УЕП) з особистим ключем та відповідним відкритим ключем відповідача. Умов кредитування вказаний договір не містить. Відомостей про укладення кредитного договору №002/9891803-SP від 09.04.2021 матеріали подані до суду не містять. Позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором №002/9891803-SP від 09.04.2021 за період з 28.02.2024 по 30.04.2025 (а.с.7). Долучений розрахунок заборгованості не є первинним документом, який підтверджує розмір наданого позичальнику кредиту, і не дає можливості достовірно перевірити розмір нарахованого банком боргу за тілом кредиту та процентами. Доказів щодо укладення 09.04.2021 між АТ «ТАСКОМБАНК» та відповідачем договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/9891803-SP, матеріали справи не містять. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №НІ/11/15-Ф від 28.02.2024, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 23\~949,07 грн. Позивач просить суд стягнути заборгованість за кредитним договором №002/9891803-SP від 09.04.2021 в розмірі 23\~949,07 грн, не надаючи при цьому жодного доказу, який би підтверджував факт укладення цього договору та його умов. Отже доказів укладення кредитного договору №002/9891803-SP від 09.04.2021 матеріали справи не містять. Зі змісту заяви-анкети №275935 не вбачається, що це є кредитний договір №002/9891803-SP від 09.04.2021. Таким чином, сама по собі підписана анкета-заява щодо приєднання до публічної пропозиції на укладення договору, без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів, не може бути підставою для стягнення заборгованості. Витяг з реєстру прав вимог до договору факторингу у сукупності з іншими матеріалами справи не надає можливості суду встановити факт укладення кредитних договорів та встановити їх умови. Доказів надання (перерахування) кредитних коштів відповідачу матеріали справи також не містять. Отже, позивачем не надано достатньо доказів, які б підтверджували факт укладення кредитного договору №002/9891803-SP від 09.04.2021, надання кредитних коштів та факт невиконання договірних умов. У позовній заяві не вказано, що позивач не має змоги надати відповідні докази разом з позовною заявою. Надалі будь-яких письмових звернень до суду із зазначенням доказів, які бажає долучити позивач, із зазначенням об`єктивних причин неможливості їх надання або клопотання про їх витребування останній не подавав. При розгляді справи суд виходить виключно із тих доказів, що надані сторонами під час судового розгляду із врахуванням змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях і суд не вправі збирати докази, що стосуються предмета спору, за своєю ініціативою, крім конкретних випадків, встановлених цим Кодексом (ч.ч.5,7 ст.81 ЦПК України). Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом. Відповідно до п.30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно п.41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та надавши їм правову оцінку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» є необґрунтованими та такими що не доведені належними доказами, а тому не підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Враховуючи відмову у позові відсутні підстави для стягнення на користь позивача в порядк ст.141 ЦПК України сплачених 3028 грн судового збору. Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідач просив стягнути з позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6500 гривень. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.33 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справ разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч.ч 1-3 ст.137 ЦПК України). Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені (частини 1 та 3 статті 133 ЦПК України). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Вищезгадані докази повинні надаватися суду до ухвалення рішення по суті спору (постанова Верховного Суду від 23.01.2019 у справі № 462/6095/15-ц). У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12.11.2019 у справі № 904/4494/18). Згідно ордеру Серія ВН №1532140 від 26.07.2025 про надання правової допомоги, інтереси [PERSON] представляє адвокат Безсмертний С.М. Однак, відповідачем не надано було суду докази (договор, рахунки тощо) про те, що [PERSON] понесла 6 500 грн витрат на правничу допомогу, тому суд відмовляє відповідачу у стягненні витрат на правову допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed