Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник адвокат Гафійчук Сергій Дмитрович, звернулась до суду з позовом до Сергіївської селищної ради, у якому просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON] , що померла [INFO] . Стислий виклад позиції позивача Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] заповіла все майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, що буде належати їй на момент смерті [PERSON] . У зв`язку з початком повномасштабного вторгнення позивачка виїхала до Туреччини, де проживає і досі. Для прийняття спадщини позивачка звернулась до консульства України в місті Анталія, Туреччина та подала заяву про прийняття спадщини 18.04.2024, однак помилково вважала, що консульський відділ автоматично направляє вказану заяву нотаріусу. Під час приїзду в Україну, позивачка звернулась до Державного нотаріуса Саданова О.В. із заявою про вступ у спадщину і дізналась, що фактично пропустила строк прийняття спадщини та отримала відмову у оформленні спадщини. Вважає, що пропустила строк з поважних причин, а тому і звертається до суду із позовом про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. Відповідач відзив не надав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії по справі 05 серпня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, суддя Савицький С.І., по справі відкрито спрощене позовне провадження. Розпорядженням керівника Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області апарату від 05.12.2024 № 673 по справі призначено повторний автоматизований розподіл, у зв`язку відстороненням від здійснення правосуддя судді [PERSON] . Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 05.12.2024 головуючою суддею по справі визначено Прийомову О.Ю. 06 грудня 2024 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області справа прийнята до провадження судді Прийомової О.Ю. 03 лютого 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області постановлено витребувати від державного нотаріуса Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Саданова О.В. копію спадкової справи. 11 березня 2025 року витребувані документи надійшли до суду. 26 березня 2025 року ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі закрито підготовче провадження. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області суд перейшов до заочного розгляду справи. Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Фактичні обставини справи, встановлені судом Судом дійсно встановлені та підтверджені матеріалами справи наступні обставини. Відповідно копії заповіту, посвідченого державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області Кушнір І.В. 15 серпня 2017 року та зареєстрованого в реєстрі за № 3027, [PERSON] , [INFO] , все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що вона за законом матиме право і що буде їй належати на момент смерті, заповідає [PERSON] , [INFO] . /а.с. 6/ З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30 жовтня 2023 року, виданого Сергіївською селищною радою Білгород-Дністровського району Одеської області, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що 30 жовтня 2023 року складено відповідний актовий запис № 11. /а.с. 7/ [PERSON] , [INFO] , звернулась із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] у місті Анталія, Турецька Республіка; особа встановлена та справжність підпису на заяві засвідчена консулом Консульства України в місті Анталія Фурса Є.Є. та зареєстрована в реєстрі за № 570/1434. /а.с. 8/ Відповідно до листа Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області від 23.05.2024 №518/02-31 встановити факт прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] немає можливості, оскільки на день її смерті [PERSON] постійно не проживала зі спадкодавцем за однією адресою та не подала заяву про прийняття спадщини у встановлений для цього законодавством строк./а.с.9/ Відповідно довідок, виданих відділом «Центр надання адміністративних послуг» Сергіївської селищної ради від 22.05.2024 № 01-12/278 та № 01-11/277, згідно реєстру територіальної громади [PERSON] , яка померла [INFO] , на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та за вказаною адресою разом з померлою на день смерті зареєстровані особи відсутні./а.с.10/ Спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась, що підтверджується листом Першої Білгород-Дністровської державної нотаріальної контори Одеської області від 11.03.2025 №371/01-16. Нормативне обґрунтування, оцінка аргументів сторін, висновки суду Частиною\~першою\~статті\~4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті\~16\~ЦК\~України). Так, позивачка звернулась до суду із позовом, предметом якого є визначення додаткового строку на прийняття спадщини, а підставою пропущення останньою строку на прийняття спадщини, у зв`язку із необізнаністю щодо правильної послідовності дій, у разі подання заяви про прийняття спадщини до консульської установи. Відповідно до\~ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до\~ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку у шість місяців не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв спадщину. За заявою спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч.6\~ст.1 Закону України «Про нотаріат»\~вчинення нотаріальних дій за кордоном покладається на консульські установи України, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на дипломатичні представництва України. Згідно з\~ст.38 Закону України «Про нотаріат»\~на консульські установи України серед іншого також покладений обов`язок засвідчувати справжність підпису на документах. У законодавстві України наявний механізм подання заяви про прийняття спадщини через консульські установи України, що врегульований\~Наказом Міністерства юстиції України та Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року №142/5/310 «Про затвердження Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України», зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2004 року за № 1649/10248. Згідно з підпунктами 3.11.3, 3.11.6, 3.11.9 пункту 3.11 глави 3 вказаного Положення спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати консулу заяву про прийняття спадщини. Письмова заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто консулу. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається консулом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним способом, або прибути особисто до консула. Засвідчення справжності підпису не потрібне, якщо спадкоємець особисто з`явився до консула і подав заяву. У цьому разі консул установлює особу спадкоємця і перевіряє справжність його підпису, про що робить відмітку на заяві і вказує найменування документа, що посвідчує особу, його номер, дату видачі, найменування установи, яка видала документ, рік народження спадкоємця. Свідоцтво про право на спадщину видається за місцем відкриття спадщини на підставі письмової заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, в порядку, установленому цивільним законодавством, кожному з них за окремими реєстраційними номерами із зазначенням прізвища, імені, по батькові та часток у спадщині інших спадкоємців, як тих, кому вже видані свідоцтва, так і тих, частка спадщини яких залишається відкритою. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених\~частиною другою\~статті 1270,\~статтею 1276\~Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. Видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, строком не обмежена. З матеріалів справи, встановлено, що часом відкриття спадщини є 25 жовтня 2023 року. 18 квітня 2024 року позивачка звернулась до органів нотаріату (державним, нотаріальним конторам та приватним нотаріусам) та всім, кого це стосується із заявою про прийняття спадщини, у якій зокрема зазначила: «Документи, що стосуються оформлення моїх спадкових прав, а також додаткові відомості щодо вирішення питання спадкування будуть подані мною особисто або моїм представником. Прошу повідомити мені номер спадкової справи, заведеної на підставі заяви». Справжність підпису на заяві [PERSON] засвідчена консулом Консульства України в місті Анталія. На переконання суду, вказане свідчить про те, що позивачка фактично реалізувала в передбачений законом шестимісячний строк своє право на прийняття спадщини. Однак, як випливає із обґрунтувань позовних вимог, позивачка не була обізнана про необхідність самостійно надіслати вищеописану заяву до нотаріуса для відкриття спадкової справи, оскільки помилково вважала, що консульський відділ автоматично направляє вказану заяву про прийняття спадщини нотаріусу. Про неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позивачку проінформовано у листі Першої Білгород-Дністровської нотаріальної контори Одеської області від 23.05.2024. Так, відповідно до п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року № 7\~вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. У резолютивній частині рішення суд повинен вказати відповідно певний період часу з моменту набрання судовим рішенням законної сили, протягом якого спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини, а не конкретну календарну дату, до якої спадкоємець може подати заяву про прийняття спадщини. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини. Враховуючи те, що в законодавстві не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини, їх поважність визначатися у кожному випадку, виходячи з конкретних обставин справи. Постановою Верховного суду від 26.06.2019 по справі №565/1145/17 розширено перелік поважних причин пропуску прийняття спадщини, а саме: поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 369/6254/19-ц від 17 грудня 2021 року, в якій досліджував питання визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та зазначив наступне: при оцінці наявності поважних причин для визначення додаткового строку на прийняття спадщини, суди повинні розмежовувати два періоди та оцінювати наявність об`єктивних, непереборних перешкод для реалізації особою права на прийняття спадщини. Перший період - період визначений законом для прийняття спадщини (6 місяців від дня відкриття спадщини), а другий період - від дня закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини до дня звернення до суду із позовом при визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Верховний Суд зазначив, що оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна у першу чергу стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивне та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 07.02.2019 р. у справі № 554/880/18 (провадження № 61-46551 св 18) зазначено, що, «…порядок вчинення нотаріальних дій консулом є подібним до порядку їх вчинення нотаріусом, оскільки процедура вчинення нотаріальної дії завжди походить від процесу здійснення саме нотаріальної діяльності, а відтак сама процедура вчинення нотаріальної дії є єдиною і не змінюється залежно від суб`єкта її вчинення… У справі, яка переглядається, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що спадкоємці померлої … реалізували своє право на прийняття спадщини у спосіб звернення із заявами про її прийняття як спадкоємці за законом. І хоча, заяву про прийняття спадщини спадкоємцем … прийняв консул України та засвідчив справжність підпису останнього як громадянина України, місцем проживання якого є Португалія, який не є нотаріусом за місцем відкриття спадщини, [PERSON] фактично реалізував в передбачений законом шестимісячний строк своє право на прийняття спадщини, вчинивши дію, яка засвідчила його намір прийняти спадщину після своєї матері. Між тим сама заява про прийняття спадщини за законом отримана приватним нотаріусом за місцем відкриття спадщини 24 січня 2018 року, тобто після спливу шестимісячного строку для її подання, що в свою чергу стало підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Колегія суддів погоджується з висновком суду апеляційної інстанції, що при обговоренні питання поважності причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно розмежувати обставини щодо вчинення дій, направлених на реалізацію свого права на прийняття позивачем спадщини, та обставини, пов`язані з направленням ним самої заяви про прийняття спадщини нотаріусу в Україні. Оскільки останнім своєчасно вжиті заходи по поданню заяви про прийняття спадщини до компетентного органу - консулу України в Португалії, проте не своєчасно направлено таку заяву нотаріусу за місцем відкриття спадщини, що унеможливило отримання ним свідоцтва про спадщину за законом, інтереси спадкоємця [PERSON] можуть бути захищені в судовому порядку шляхом визначення йому додаткового строку в порядку, встановленому частиною третьою статті 1272 ЦК України.» Враховуючи вищевикладене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дотримуючись принципів розумності, добросовісності та справедливості, з огляду на те, що позивачкою фактично реалізовано\~в передбачений\~законом шестимісячний\~строк своє\~право на\~прийняття спадщини,\~з урахуванням\~обставин справи\~причини пропуску\~строку для\~прийняття спадщини\~є поважними - суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішення питання щодо судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У відповідності до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved