Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якій позивач просить стягнути з [PERSON] : -заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 138578,67 гривень, яка складається з реальних збитків у розмірі 129778,67 гривень, послуг евакуатора у розмірі 3300,00 гривень та оплати за проведення експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу у розмірі 5500,00 гривень; -заподіяну моральну шкоду у розмірі 20000,00 гривень; -витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30000,00 гривень; -сплачений судовий збір у розмірі 2191,38 гривень. Позовна заява обґрунтована тим, що 07.01.2025 [PERSON] , керуючи автомобілем Toyota, д.н.з. [NUMBER] , допустив зіткнення з автомобілем Nissan, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивачки, який по інерції від удару допустив зіткнення з автомобілем Renault, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , чим порушив вивомги п. 16.13, п. 2.3. (б) Правил дорожнього руху. 07.03.2025 постановою Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/776/25 відповідач був визнаний винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до висновку судового експерта № 20-25 від 06.02.2025 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Nissan, д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням аварійних пошкоджень внаслідок ДТП, яка відбулась 07.01.2025, визначена рівною 514836,00 гривень. Ринкова вартість вказаного автомобіля з урахуванням аварійних пошкоджень внаслідок ДТП визначена рівною 225057,33 гривень. Тому, позивач дійшов висновку, що розмір реального збитку становить 289778,67 гривень, яка визначена за формулою 514836,00 - 225057,33 = 289778,67 гривень. 17.10.2024 між позивачкою та АТ «СГ «ТАС» було укладено договір комплексного страхування № FO-02119871, відповідно до умов якого страхова сума 160000,00 гривень, франшиза 2500,00 гривень. Позивачка шляхом прямого врегулювання отримала від АТ «СГ «ТАС» страхове відшкодування у розмірі 160000,00 гривень, та вважає, що з відповідача слід стягнути 129778,67 гривень збитків, 3300,00 за послуги евакуатора, 5500,00 за експертне автотоварознавче дослідження. На звернення позивачки щодо відшкодування завданої шкоди відповідач висловив незгоду з розміром реального збитку та запропонував відшкодування у розмірі 40000,00 гривень. У зв`язку з не врегулюванням спору, з метою захисту своїх прав позивачка звернулась до суду. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання на 30.07.2025. 28.07.2025 від представника відповідача адвоката Осьмініна С.Д. надійшла заява про надання можливості ознайомитись з матеріалами справи та відкладення розгляд справи на іншу дату. У судове засідання 30.07.2025 з`явилась позивач [PERSON] та її представник Ленець О.В. Відповідач у судове засідання не з`явився. У зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 09.09.2025. 02.09.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просив поновити строк на подачу відзиву на позовну заяву, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] відмовити у повному обсязі. Відзив на позовну заяву обґрунтований тим, що у розумінні п. 30.1. ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб позивача вважається фізично знищеним, оскільки витрати на відновлювальний ремонт авто перевищують його вартість до дорожньо-транспортної пригоди, тому розмір матеріального збитку відповідача становить 289778,67 гривень. Відповідач зазначає, що позивач отримав від АТ «СГ «ТАС» страхове відшкодування у розмір 160000,00 гривень та мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. Вважає, що без урахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу після ДТП та з урахуванням того, що транспортний засіб залишається у власності та вільному розпорядженні позивача, стягнення шкоди не можна визнати обґрунтованим. Зазначає, що моральна шкода, заявлена позивачем не доведена допустимими та належними доказами, не обґрунтована та нічим не підтверджена. Вважає пред`явлені до стягнення витрати на правничу допомогу у розмірі 30000,00 гривень завищеними, неспівмірними зі складністю справи та наданим адвокатом обсягом послуг, зазначає, що справи про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок ДТП є типовими, характеризуються усталеною судовою практикою, тому наявні підстави для зменшення розміру цих витрат. У судове засідання 09.09.2025 з`явились представник позивача адвокат Ленець О.В., представник відповідача адвокат Осьмінін С.Д. Представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. На підставі ч.1 ст. 244\~ЦПК України 09.09.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав проголошення судового рішення до 19.09.2025. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наявним у справі, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст.\~55\~Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 2\~Закону України\~«Про судоустрій\~і статус\~суддів» визначено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ч. 1 ст.\~11\~Цивільного кодексу\~України (надалі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з п. 3 ч. 2 ст.\~11\~ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно з п. 8 ч. 2 ст.\~16\~ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) ; доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч. ч. 1-3 ст. 22 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст.\~1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (ст. 1188 ЦК України). Якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ст. 1192 ЦК України). Статтею 4 Закону № України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі по тексту Закон № 1961-IV) суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ), потерпілі. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону № 1961-IV). Відповідно до п. 17.1 ст. 17 Закону № 1961-IV страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 Закону № 1961-IV). Згідно ст. 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч. 2 ст. 108 Закону України "Про страхування" якщо договором страхування майна не передбачено інше, до страховика, який здійснив страхову виплату, в межах такої виплати переходить право вимоги (суброгація), яке страхувальник або інша особа, визначена договором страхування або законом, що одержала страхову виплату, має до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Суд встановив, що згідно з наданої суду копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , за [PERSON] 16.10.2024 було зареєстровано право власності на автомобіль Nissan Qashqai, 2013 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] . Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2025 у справі № 522/776/25 [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривен. У вказаній постанові суд дійшов висновку про наявність у діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення 07.01.2025 о 17:07 год. у м. Одесі, вул. Мала Арнаутська, 37, водій [PERSON] керуючи автомобілем Toyota д.н.з. [NUMBER] , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не виконав вимги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» , не надав переваги русі автомобілю, що рухався по головній дорозі, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Nissan д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який по інерції від удару, допустив зіткнення з автомобілем Renault д.н.з. [NUMBER] , пд керуванням водія [PERSON] , чим порушив вимоги п. 16.13, п. 2.3. (б) Правил дорожнього руху (а.с. 35-37). Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень постанова Приморського районного суду м. Одеси від 07.03.2025 у справі №522/776/25 не оскаржувалась, тобто набрала законної сили 18.03.2025. Як вбачається з поліса № ЕР-224172601 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів [PERSON] уклала з Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строком дії з 18.10.2024 по 17.10.2025 включно. Забезпечений транспортний засіб: Nissan Qashqai, реєстраційний номер [NUMBER] , 2013 року випуску. Згідно договору комплексного страхування № FO-02119871, укладеного між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» 17.10.2024 страхувальником також була обрана програма страхування/умови страхування: "Легке каско" - опція 2, ДТП без вини («пряме врегулювання») та "Автоцивілка плюс" - заподіяння шкоди майну третіх осіб внаслідок настання ДТП під час експлуатації ТЗ. Розмір страхової суми за програмою "Легке каско" - 160000,00 гривень, франшиза за ризиком "ДТП без вини" - 0 грн. Пунктом 11.1 договору комплексного страхування № FO-02119871 від 17.10.2024 визначено, що даний договір укладений шляхом париєднання, він складається з Частини1 (Індивідуальна частина) та Частини2 (Публічна частина) розміщеної на веб-сторінці страховика, яка надається страхувальнику шляхом надання посилання https://sgtas.ua/pa-zus та QR-коду. Згідно висновку експерта № 20-25 експертного транспортно-товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу Nissan Qashqai, реєстраційний номер [NUMBER] , складеного 06.02.2025 (надалі висновок експерта № 20-25), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Nissan Qashqai, реєстраційний номер [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, яка відбулась 07.01.2025, визначається рівною 514836,00 гривень; ринкова вартість автомобіля Nissan Qashqai, реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням аварійних пошкоджень, внаслідок ДТП, яка відбулась 07.01.2025, визначається рівною 225057,33 гривень. В описовій частині висновку експерта № 20-25 ринкова вартість транспортного засобу станом на момент ДТП становить 514836,00 гривень (а.с. 43); повна вартість відновлювального ремонту становить 612648,03 гривень. З огляду на те, що повна вартість відновлювального ремонту перевищує вартість транспортного засобу станом на день настання дорожньо-транспортної пригоди до його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортний засіб вважається фізично знищеним. Таким чином, відповідач вірно визначив розмір матеріального збитку, який заподіяний позивачу у розмірі 289778,67 гривень (514836,00 (ринкова вартість транспортного засобу станом на момент ДТП) 225057,33 (ринкова вартість транспортного засобу з урахуванням аварійних пошкоджень, внаслідок ДТП) = 289778,67 гривень). Відповідач у відзиві на позовну заяву навів аналогічний розрахунок та зазначив, що виплаті позивачу підлягає 289778,67 гривень. Також, позивачем були понесені витрати на послуги евакуатора у розмірі 3300,00 гривень, що підтверджується товарними чеками від 07.01.2025 та 17.01.2025 (а.с. 73-74) та витрати на оплату експертизи, що підтверджується платіжною інструкцією від 24.01.2025 (а.с. 75). 06.02.2025 [PERSON] отримала від Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» страхове відшкодування по договору № FO2119871 від 17.10.2024 у сумі 159950,00 гривень. У відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує обставину отримання позивачем від АТ "СГ ТАС" страхового відшкодування у розмірі 160000,00 гривень. На звернення позивача щодо добровільного відшкодування заподіяної шкоди, відповідач листом від 07.04.2025 повідомив, що не згодний з висновком експерта та запропонував відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 40000,00 гривень. Під час розгляду справи відповідач не надав суду доказів на спростування висновку експерта № 20-25. При цьому, заперечуючи проти задоволення позову, відповідач посилається на те, що позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу, а стягнення з відповідача майнової шкоди без вирахування вартості залишків транспортного засобу, які залишились у позивача, є необґрунтованим. Суд вважає доводи відповідача в цій частині не обгрнутованими. Так, згідно постанови Верховного Суду у справі № 753/11069/16-ц від 17.02.2021, на яку посилається відповідач у відзиві на позовну заяву, зазначено про необґрунтованість задоволення вимог про відшкодування майнової шкоди в повному обсязі, виходячи з вартості автомобіля до ДТП, без врахування залишкової вартості пошкодженого транспортного засобу. У постанові від 14.06.2025 у справі № 25/1216/20 Верховний Суд зазначив: «порядок відшкодування завданої позивачу шкоди мав відбуватися в порядку, визначеному статтею 30 Закону № 1961-IV, і позивач мав передати залишки транспортного засобу відповідачу як особі, яка відповідає за завдану шкоду, чим набути право отримати від останнього відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП». З наведених правових позицій вбачається, що питання щодо передання залишків транспортного засобу відповідачу має вирішуватись у разі отримання від останнього позивачем відшкодування шкоди в розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП. У цій справі розмір майнової шкоди, заподіяної позивачу, розрахований шляхом віднімання від ринковій вартості транспортного засобу станом на момент ДТП - ринкової вартості транспортного засобу з урахуванням аварійних пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП. Позивачем пред`явлена вимога про стягнення з відповідача вартість заподіяної майнової шкоди за вирахуванням розміру вартості автомобіля з урахуванням пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП. Отже, наведені відповідачем правові позиції є нерелевантними для цєї справи. Щодо доводів відповідача про не звернення позивача до страховика, з яким відповідачем був укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то позивач на підставі договору комплексного страхування № FO-02119871, укладеного між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» 17.10.2024, отримав у порядку прямого врегулювання страхове відшкодування у розмірі 159950,00 гривень. При цьому із розміру майнової шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача, вирахуваний розмір отриманого у порядку прямого врегулювання страхового відшкодування 160000,00 гривень. За таких обставин, доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими. Наявні у справі докази є належними, допустимими і достатніми для висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача майнової шкоди у розмірі 138578,67 гривень, яка складається з матеріальних збитків у розмірі 129778,67 гривень, послуг евакуатора у розмірі 3300,00 гривень, витрат на оплату експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу у розмірі 5500,00 гривень. Відповідно до ч. 1-2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. У абзаці 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У позовній заяві позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди зазнала моральних та фізичних страждань. З наявної у матеріалах справи копії супровідного листа № 594, виданого 07.01.2025 КНП «Одеський обласний центр екстреної медичної допомоги і медицини катастроф» ООР» [PERSON] 07.01.2025 зверталась за медичною допомогою, була доставлена з вулиці, а саме: перехрестя вул. Мала Арнаутська кут Канатної. Суд також враховує, що пошкодження транспортного засобу призвело до вимушених змін у способі пересування позивача.

Outcome: approved