Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

позивач [PERSON] 15.08.2025 звернулася в суд із позовом, в якому просить стягувати із відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини доходу (заробітку) щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, у разі відсутності офіційного доходу стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову покликається на те, що вона є матір`ю та законним представником [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею постійно та вона повністю утримує її за власні кошти. Зокрема, на ній лежить повна відповідальність за забезпечення дитини продуктами харчування, одягом, взуттям, засобами гігієни, медичним обслуговуванням, придбанням ліків, підготовкою до школи, оплатою занять та обстежень. Крім того, дитина має встановлену інвалідність, що потребує додаткових витрат на лікування, реабілітацію та спеціальні заняття. У зв`язку з цим, вона не має можливості працювати на повну ставку, оскільки щоденно здійснює повноцінний догляд за дитиною з особливими потребами. Батько дитини [PERSON] не бере участі в утриманні доньки та не надає матеріальної допомоги на її виховання та лікування. Ухвалою суду від 20.08.2025 прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання. 08.09.2025 представником відповідача адвокатом Киришко О.В. подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, з наступних підстав. Відповідач вважає, що наведені у позовній заяві твердження позивача є абсолютно неправдивими та такими, що не відповідають дійсності. Так, [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] та у шлюбі у них народилась донька - [PERSON] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Личаківського районного суду м. Львова у справі №463/6895/23 від 26.10.2023. Після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем існувала усна домовленість щодо участі кожного із батьків у вихованні дитини. Враховуючи особливі потреби здоров`я дитини, підтверджені медичними документами, які надані позивачем, було визначено необхідність її участі у додаткових заняттях з розвитку. Відповідач безпосередньо супроводжував дитину на ці заняття, забезпечуючи її комфорт, безпеку та своєчасне відвідування. Натомість, контакт дитини з позивачем залишався обмеженим: вона брала участь у супроводі лише в окремі моменти та фактично не брала участь в щоденному житті дитини. Таким чином, перебування доньки з відповідачем було тісно пов`язане з її навчально-розвиваючим графіком, що дозволяло створювати безпечне середовище для її розвитку. Відповідно до усної домовленості між сторонами, режим проживання та виховання дитини був організований наступним чином: протягом тижня дитина переважну більшість часу перебувала з відповідачем, він супроводжував дитину до дитячого садка та на додаткові заняття, забирав після їх завершення, організовував харчування, відпочинок та нічне перебування; у будні дні відповідач забезпечував стабільність режиму дитини, своєчасне відвідування занять та належний догляд. Відповідач звертає увагу, що жодним рішенням суду чи висновком органу опіки та піклування місце проживання дитини не було офіційно визначено з матір`ю, а до липня 2025 року дитина більшу частину часу проживала з ним, і лише після цього періоду позивач без будь-яких рішень чи домовленостей самовільно змінила усталений порядок. Зокрема, остання почала чинити перешкоди у спілкуванні та проживанні дитини з батьком, всупереч їх попереднім домовленостям. Тому відповідач вважає, що оскільки проживання дитини з матір`ю не було закріплене офіційно, у неї немає підстав вимагати від нього сплати аліментів. На початку липня 2025 року позивач порушила усні домовленості, здійснює перешкоди щодо участі відповідача у житті дитини та у їх спілкуванні, не дозволяє відповідачу бачитись з донькою, що завдає не лише душевного болю йому, як батьку, але й шкодить здоров`ю доньки, оскільки позивач не забезпечує відвідування додаткових занять, які є необхідними для її розвитку, беручи до уваги стан здоров`я дитини. З огляду на це, відповідач змушений звернутися до органу опіки і піклування, з метою визначення місця проживання доньки із батьком, оскільки добровільно з позивачем домовитись про зустрічі з донькою не вдається. Окрім того, дитина перебуває на обліку у лікаря-невролога [PERSON] . Відповідач щомісячно відвідував лікаря разом із дитиною, дотримувався усіх скерувань та рекомендацій щодо лікування. Лікування потребувало застосування дороговартісних препаратів, які не завжди можна було придбати в Україні, у зв`язку з цим [PERSON] неодноразово звертався до позивача з проханням допомогти у пошуку та спільному придбанні необхідних ліків, зокрема тих, які вдалося знайти за кордоном (у Німеччині), що підтверджується наявними чеками. Разом з тим, позивач не виявила належної зацікавленості у цьому питанні, фактично самоусунулася та делегувала свої батьківські повноваження. На момент подання даного відзиву відповідач звернувся до Служби у справах дітей Франківського району м.Львова із заявою про обстеження його житлово-побутових умов, з метою подальшого звернення до органу опіки і піклування для отримання висновку щодо визначення місця проживання дитини. Враховуючи недобросовісні дії позивача, відповідач повідомляє, що після отримання висновку Органу опіки і піклування про рекомендацію щодо визначення місця проживання дитини, який є необхідним доказом для відповідної категорії справ, він звернеться до суду з позовом про визначення місця проживання дитини з батьком. Також зазначила, що [PERSON] намагався створити умови, у яких дитина мала б можливість розвиватися у стабільному та безпечному середовищі, а також підтримувати емоційний зв`язок із обома батьками. Водночас, підкреслює, що позивач неодноразово чинить перешкоди у спілкуванні дитини з батьком, вона обмежує час перебування дитини з відповідачем, фактично унеможливлюючи його повноцінну участь у вихованні, що суперечить законодавству та порушує права дитини на спілкування з батьком. Також відповідач забезпечував відвідування занять донькою у закладі позашкільної освіти «INVENTOR STEAM Школа», які мали позитивний вплив на розвиток дитини. Окрім цього, відповідач завжди піклувався про стан здоров`я доньки, зокрема, ініціював проведення нічного відеомоніторингу ЕЕГ з трактуванням результату у Медичному центрі «Ехокор», що при її захворюванні є важливим діагностичним дослідженням. Також [PERSON] звертався до МЦ ТОВ «СМАЙЛИК ДЕНТАЛ КЛІНІК» з метою проведення лікування зубів доньки, та неодноразово звертався до медичних центрів для проведення різного роду досліджень та аналізів для визначення стану здоров`я дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, просила такий задовольнити, надала пояснення, які відповідають змісту позовної заяви. Представник відповідача адвокат Киришко О.В. щодо задоволення позову заперечила, з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Відповідач [PERSON] щодо задоволення позову заперечив. Додатково пояснив, що любить доньку, турбується і забезпечує її і буде це робити в майбутньому. Зазначив, що працює системним адміністратором ТзОВ «МС-ДЕВЕЛОПМЕНТ» та має заробітну плату близько 22000 на місяць, фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до такого висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 02.08.2014 між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, актовий запис №1813. Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 26.10.2023 у справі №463/6895/23, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.09.2016 Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області. Судом встановлено, а також не оспорюється учасниками справи, що на даний час малолітня [PERSON] зареєстрована та проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з реєстру Львівської територіальної громади від 07.08.2025. Згідно медичного висновку про дитину з інвалідністю віком до 18 років від 07.08.2024 №51/57, [PERSON] має захворювання (патологічний стан): розлади психіки внаслідок органічного ураження головного мозку з мовними, когнітивними, емоційно-вольовими порушеннями. Порушення соціальної адаптації. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (стаття 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року). Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~статті 141 Сімейного кодексу України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Згідно із\~ст.180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст.181 Сімейного кодексу України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними . За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню неповнолітніх дітей, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживають діти, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на них можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.06.2020 у справі №158/1638/18. Частинами 1, 2 статті 182\~Сімейного кодексу\~України передбачено,\~що \~при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3)\~наявність у\~платника аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; 3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2)\~доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік»\~встановлено з 01 січня 2025 року прожитковий мінімум для дітей віком до від 6 до 18 років у розмірі\~2563 гривні. Вказаний розмір є мінімальною межею. Максимальна межа не встановлена, а розмір утримання залежить від доходів та матеріального становища батьків. Згідно із\~ч.1, 5 ст.183 СК України,\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач з вересня 2023 року по червень 2025 року добровільно здійснював оплати за зайняття [PERSON] з логопедом, з лютого 2023 року по березень 2024 року здійснював оплати за відвідування донькою занять з адаптивного скелелазіння з елементами сенсорної інтеграції, з вересня 2023 року по липень 2025 року здійснював оплати за відвідування [PERSON] індивідуальних занять у центрі «Кактус Клуб», оплачував 06.10.2023, 28.06.2024, 25.09.2024, 25.02.2025 проведення нічного відеомоніторингу ЕЕГ з трактуванням результату у Медичному центрі «Ехокор», 14.04.2025 оплатив лікування зубів доньки [PERSON] МЦ ТОВ «СМАЙЛИК ДЕНТАЛ КЛІНІК», та 12.04.2025 проведення досліджень та аналізів для визначення стану здоров`я дитини. Разом з тим, надання батьком добровільної допомоги дитині не може звільняти його від обов`язку сплачувати аліменти на утримання дитини, а надані відповідачем квитанції та фіскальні чеки не підтверджують обставин щоденного утримання ним дітей, купівлю їжі, одягу, тощо. Суд враховує, що відповідач [PERSON] є працездатним, працює системним адміністратором ТзОВ «МС-ДЕВЕЛОПМЕНТ» та має заробітну плату близько 22000 на місяць. Доказів наявності у відповідача аліментних зобов`язань перед іншими особами матеріали справи не містять та відповідачем не надані. З положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, яка ратифікованаУкраїною 27.02.1991, а також вищезазначених норм\~Сімейного кодексу України, вбачається, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. На підставі зазначеного вище, враховуючи, що на батьків покладено рівні обов`язки щодо утримання дитини та наведених вище норм права, а також обставин даної справи, а саме, що сторони проживають окремо, дитина [PERSON] проживає з позивачем, незадовільний стан здоров`я та матеріальне становище дитини, та її\~об`єктивну\~потребу у\~забезпеченні належного\~матеріального утримання,\~як може\~надавати відповідач,\~оскільки\~такий є працездатною особою, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід щомісячно стягувати аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 всіх видів доходу, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття. Вказаний розмір аліментів відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності сімейних відносин, закріплених у ч.9\~ст.7 СК України, та є обґрунтованим. У відповідності до вимог ч.1\~ст.191 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, слід зазначити таке. Частинами 1, 2\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача;\~\~у разі відмови в позові - на позивача;\~\~у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, на підставі\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи вимоги\~ст.141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню 1211,20 грн судового збору.

Outcome: approved