Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» (надалі за текстом - ТОВ «Юніт Капітал») звернулося до Хорошівського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №781864497 від 28.01.2021 року у розмірі 13983,86,00 грн., судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн. покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28.01.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідач уклали кредитний договір №781864497 на суму 10000,00 грн. у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, відповідач, за допомогою мереж Інтернет, перейшов на офіційний сайт товариства www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну заяву, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV7JS57. Згідно умов кредитного договору, 28.01.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 10000,00 грн. на його банківську картку № [NUMBER] . Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем обов`язків за кредитним договором, виникла заборгованість, що становить 13983,86 грн, з яких 7699,54 грн - заборгованість по тілу кредиту, 6284,32 грн - заборгованості за несплаченими відсотками. 28.11.2018 між первісним кредитором та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТАЛІОН ПЛЮС» (надалі ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС») укладено Договір факторингу № 28/1118-01. У подальшому, до Договору факторингу укладалися Додаткові угоди у тому числі щодо продовження терміну дії цього Договору. 05.08.2020 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» (далі ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС») укладено Договір факторингу № 05/0820-01. 04.06.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивачем укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. З вказаних обставин позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з даним позовом. Ухвалою судді Хорошівського районного суду Житомирської області від 16.07.2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом (повідомленням) сторін. 27.07.2025 відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. 31.07.2025 позивачем подано відповідь на відзив, де ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» зазначено, що позовна давність сплинула під час дії воєнного стану та вважається продовженою на строк дії в Україні воєнного стану. Отже, оскільки законодавець зупинив перебіг позовної давності, позивач дотримався її строків та реалізує своє беззаперечне право на справедливий суд відповідно до Конституції України. Стосовно направлення письмового повідомлення боржнику про зміну кредитора представник зазначив, що не є підставою для звільнення боржника від виконання кредитного договору те, що він не був повідомлений про відступлення права грошової вимоги, а лише означає виконання боржника свого зобов`язання перед кредитодавцем, з яким укладав договір, що не виконано. 31.07.2025 відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, за змістом яких, [PERSON] стверджує, що строк позовної давності сплив, а зупинення позовної давності у зв`язку з воєнним станом не є автоматичним; його не повідомлено належним чином про зміну кредитора; заборгованість ним не визнається. 01.08.2025 [PERSON] направив до суду додаткові пояснення, зазначивши, що ним було здійснено два платежі після укладення кредитного договору, однак вони відбулися в межах одного місяця після його укладення, ще до настання строку виконання зобов`язання. Відтак, враховуючи, що платежі в межах строку виконання не переривають позовну давність, тому строк позовної давності завершився 06.05.2024. Також зазначив, що не мав доступу до особистого кабінету, не заходив до нього протягом тривалого часу та не був повідомлений про зміну кредитора жодним іншим способом. 07.08.2025 позивачем надані письмові пояснення, які відповідають тим, що викладені у відповіді на відзив. Представник позивача у судове засідання не прибув, у позові просить провести розгляд цивільної справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, до суду подав заяву про проведення судового розгляду без його участі. Суд на підставі ст.. 223 ЦПК України ухвалив провести судовий розгляд за відсутності представника позивача та відповідача, у зв`язку з належним повідомленням їх про судове засідання та отриманням від них відповідних заяв. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою ст. 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначені ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору невстановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Частина 2 ст.1056-1 ЦК України визначає, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. У п. 5, 6 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання зокрема електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Судом встановлено, що 28.01.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №781864497 (далі Договір), який підписаний [PERSON] електронним підписом, одноразовим ідентифікатором MNV7JS57. За змыстом данного договору, предметом договору є надання кредиту в сумі 10000 гривень; кредит надається строком на 98 днів; загальні витрати за кредитом та загальна вартість кредиту за договором залежить від обраної моделі поведінки Позичальника, у разі погашення кредиту згідно Графіку платежів зобов`язання по сплаті процентів розраховуються згідно процентної ставки 237,25 відсотків річних, що на день укладення договору 0,65 % в день від суми кредиту за кожен день користування ним, а якщо повернення здійснюється не згідно погодженого Графіку платежів, то процентна ставка 474,50 відсотків річних, що на день укладення становить 1,30 % в день від суми Кредиту за кожен день користування ним. Якщо Відповідно до платіжного доручення від 28.01.2021 року, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] на картковий рахунок № [NUMBER] кошти у сумі 10000 гривень 00 копійок згідно договору №781864497 від 28.01.2021 року. Окрім того, відповідач не оспорює факт укладення кредитного договору між ним та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», а також отримання від кредитора коштів у сумі 10000 гривень. Також, у своїх додаткових поясненнях від 01.08.2025 [PERSON] зазначив, що ним було здійснено два платежі після укладення кредитного договору, однак вони відбулися в межах одного місяця після його укладення. Таким чином, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» у повному обсязі виконало свої зобов`язання за вищевказаним договором, здійснивши переказ коштів відповідачу на його картковий рахунок. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором №781864497 від 28.01.2021, який складений ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», \~[PERSON] не виконав свого зобов`язання з повернення кредиту та відсотків у повному обсязі, розмір заборгованості за кредитним договором №781864497 від 28.01.2021 становить 13983,86 грн, з яких 7699,54 грн - заборгованість по тілу кредиту, 6284,32 грн - заборгованості за несплаченими відсотками. За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України, правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Нормами ч.1 ст.1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу №28/1118-01, на підставі якого, з урахуванням додаткових угод №19 від 28.11.2019 року, №26 від 31.12.2020 року, №27 від 31.12.2021 року, №31 від 31.12.2022 року, №32 від 31.12.2023 року до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги за Кредитним договором №781864497 від 28.01.2021, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №134 від 18.05.2021 року, на загальну суму 13983,86 грн, з яких: 7699,54 грн по тілу кредиту; 6284,32 грн заборгованість по відсоткам. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено Договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого, з урахуванням додаткових угод №2 від 03.08.2021 року, №3 від 30.12.2022 року, до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №109612972 від 30.07.2021 року, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 року. В подальшому, 04.06.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮНІТ КАПІТАЛ» (Позивач) уклали договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №781864497 від 28.01.2021 на загальну суму 13983,86 грн, з яких: 7699,54 грн по тілу кредиту; 6284,32 грн заборгованість по відсоткам, що підтверджується витягом з реєстру прав вимоги від 04.06.2025 року. Відповідно до виписки з особового рахунку, за Кредитним договором №781864497 від 28.01.2021 року, наданої ТОВ «Юніт Капітал», відповідачу 28.01.2021 року надано кредит згідно договору №781864497 від 28.01.2021. Згідно вказаної виписки прострочена заборгованість за тілом кредиту становить 7699,54 гривень, прострочена заборгованість за відсотками становить 6284,32 гривень. Судом встановлено, що між відповідачем та ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» було укладено кредитний договір. При цьому ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, зокрема, в день укладення кредитного договору, тобто 28.01.2021 року перерахувало на банківську карту відповідача кошти в сумі 10000,00 грн, а відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту і сплати процентів. В подальшому, позивач набув до відповідача право грошової вимоги за кредитним договором №781864497 від 28.01.2021 року. Позивач заявив вимогу про стягнення із [PERSON] заборгованості за Кредитним договором №781864497 від 28.01.2021 року в сумі 13983,86 гривень. Таку позовну вимогу позивач обґрунтовує, зокрема, випискою з особового рахунку за кредитним договором №781864497, ПІБ: [PERSON] , за період 04.06.2025-25.06.2025, розрахунками заборгованості первісного кредитора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та наступного за ним - Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс». З вказаних вище документів, в тому числі, реєстрів боржників слідує, що сам позивач ніяких нарахувань не вчиняв. Одним із загальних принципів цивільного процесу є змагальність сторін, відповідно до якого учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач належними доказами довів наявність у відповідача. заборгованості за кредитним договором №781864497 від 28.01.2021 із ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" в сумі 13983,86 гривень та факт отримання ним права грошової вимоги до відповідача. При цьому, відповідачем факт отримання ним кредиту за договором №781864497 від 28.01.2021 не спростовано. Розрахунок, наданий позивачем, відповідач не спростував, свій контррозрахунок суду не надав. Враховуючи все вищевказане, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а саме стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором №781864497 від 28.01.2021 у розмірі 13983,86 грн. Суд вважає безпідставними посилання представника відповідача на те, що позов не підлягає задоволенню з підстав пропуску строку позовної давності виходячи з наступного. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Інститут позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Зазначений карантин введеного з 12.03.2020 Постановою Кабінету Міністрів України "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" від 11 березня 2020 року № 211 (із наступними змінами і доповненнями), який тривав до 30 червня 2023 року. Окрім того, згідно з п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Дана норма передбачає, що строки, визначені статтями 257-259 (позовна давність), 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК України продовжуються на строк його дії воєнного стану. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 квітня 2024 року у справі № 756/10176/23. Враховуючи вищевикладені положення законів, 3-річний строк позовної давності, передбачений ст. 257 ЦК України, не сплив та був продовжений на строк дії карантину, а в подальшому зупинений у зв`язку із введенням воєнного стану, а тому позивачем позов пред`явлено у межах строку позовної давності. Окрім того, статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. З огляду на викладене, саме по собі неповідомлення позичальника про уступку права вимоги, на що посилається відповідач, не припиняє зобов`язань сторін за кредитним договором і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості за кредитним договором на користь нового кредитора. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Розподіл судових витрат. Згідно з ч.1 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Враховуючи, що суд дійшов висновку про задоволення позову, то, згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 2422,40 гривень необхідно стягнути з відповідача. Також, на підтвердження понесених витрат позивач надав договір про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025, укладений між Адвокатським бюро «Тараненко та партнери» та ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ», додаткову угоду №25770510539 до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025, акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05.06.2025 на загальну суму 7000,00 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою, підлягають розподілу разом з іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу визначається згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні відповідача всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved