Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

09 червня 2025 року представник позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», директор Ткаченко Марія Миколаївна, звернулася до суду засобами поштового зв`язку із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 14 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та відповідачем було укладено договір № 2525292. 20 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та відповідачем було укладено договір № 8715657. 08 квітня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС Україна» та відповідачем було укладено договір № 3963591. 13.10.2021 року було укладено договір № 13/10-2021 відповідно до якого ТОВ «МАНІФОЮ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2525292. 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 2525292. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 2525292. 27.08.2021 року було укладено договір № 27/08-1 відповідно до якого ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» відступило на користь ТОВ «ВЕДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 8715657. 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 8715657. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 8715657. 04.02.2022 року було укладено договір № 04-02-02/2022 відповідно до якого ТОВ «АВЕНТУС Україна» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3963591. 10.01.2023 року було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3963591. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 3963591. Станом на сьогоднішній день, заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість. Так загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 60666,65 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредитку) 13050,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 47125,58 грн.; інфляційні збитки 408,48 грн.; нараховані 3% річних 82,59 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 10 червня 2025 року, справу було передано на розгляд судді Шевченківського районного суду міста Дніпра Леміщенко О.О. Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України, судом було зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру для встановлення зареєстрованого місця проживання відповідача. Згідно відповіді № 1471390 від 12.06.2025 року, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 20 червня 2025 року було відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі з повідомленням сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. В позовній заяві представник позивача просив проводити судовий розгляд за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток до зареєстрованої адреси проживання відповідача, які повернулися до суду із познаками «За закінченням терміну зберігання», а також оголошенням на офіційному сайті суду. Враховуючи вказані факти, згоду представника позивача, що викладена в позовній заяві, суд вважає за можливе відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами за відсутності учасників справи не здійснювався. Повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. 20 червня 2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8715657, за предметом договору розмір кредиту становить 5000,00 грн., строк надання кредиту становить 15 днів. (а.с. 8-9зв.) Також 14 червня 2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики № 2525292, за предметом договору сума позики становить 3050,00 грн., строк позики становить 20 днів, базова процентна ставка за позикою, фіксована 1.99% від суми позики за кожен день користування позикою. (а.с. 13-16) Згідно розрахунку за Договором позики № 2525292 від 14 червня 2021 року, загальна вартість кредити становить 3899,73 грн. реальна річна процентна ставка становить 8770%. (а.с. 16 зв-17зв.) Також 08 квітня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір № 3963591 про надання споживчого кредиту, згідно предмету договору сума кредиту становить 5000,00 гривень, строк кредиту становить 30 днів, стандартна процентна ставка становить 1,90%. (а.с. 25-28) Згідно договору факторингу № 04-02-02/2022 від 04 лютого 2022 року, який було укладено між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», первісний кредитор відступило за плату право грошової вимоги у сумі 27233495,06 грн., а фактор зобов`язався прийняти право грошової вимоги до боржників, та стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між первісним кредитором та боржниками. (а.с. 59-61) Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 04-02-02-2022 від 04.02.2022 року, до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відійшли права вимоги за кредитним договором до [PERSON] . (а.с. 62-63) Також відповідно до договору факторингу № 13/10-2021 від 13 жовтня 2021 року, який було укладено між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «МАНІФОЮ», за умовами договору клієнт відступає фактору право грошової вимоги у сумі 20080973,82 грн., а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату. (а.с. 64-66) Згідно реєстру боржників до договору факторингу № 13/10-2021 від 13 жовтня 2021 року, до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відійшли права вимоги за кредитним договором до [PERSON] . (а.с. 67-68) 27 серпня 2021 року між ТОВ «БІ ЕЛ ДЖИ МІКРОФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» було укладено договір відступлення прав вимоги № 27/08-1, відповідно до якого кредитор передає (відступає) новому кредиторові за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між кредитором та боржниками. (а.с. 69-70зв.) Згідно реєстру боржників від 27 серпня 2021 року до договору відступлення прав вимоги № 27/08-1, до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відійшли права вимоги за кредитним договором до [PERSON] . (а.с.72-73). В подальшому 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (куплю-продаж) прав вимоги, згідно якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників. (а.с. 77-79зв.) Згідно реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, також змінам в реєстрі боржників в друкованому (підписаному) вигляді до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, та реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, [PERSON] має заборгованість за договором № 8715657 у розмірі 8621,11 грн., за договором №2525292 у розмірі 50380,39 грн., за договором № 3963591 у розмірі 16488,21 грн. (а.с. 89-91) Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому. Статтею 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України , а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт)може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Згідно ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] одержав та використовував за цільовим призначенням грошові кошти, втім, взяті на себе зобов`язання за договорами не виконував, у зв`язку з чим, допустив виникнення заборгованості по кредитним договорам, а саме: за договором № 2525292 заборгованість становить 3050,00 грн. за тілом кредиту, та заборгованість за нарахованими процентами у сумі 32507,33 грн.; за договором № 8715657 заборгованість становить 5000,00 грн. за тілом кредиту, та заборгованість за нарахованими процентами становить 3218,25 грн., інфляційні збитки 328,48 грн., нараховані 3% річник становлять 74,38 грн.; за договором 3963591 заборгованість становить 5000,00 грн. за тілом кредиту, та заборгованість за нарахованими процентами становить 11400,00 грн., інфляційні збитки 80,00 грн., нараховані 3% річних становлять 8,21 грн., загальний розмір заборгованості становить 60666,65 грн. Станом на день розгляду справи, відповідачем не надано суду доказів погашення заборгованості за цим договором, як і не спростовано доводів позивача щодо проведеного розрахунку заборгованості позивача, зазначеного у позовній заяві. З огляду на викладене, з урахуванням того, що позивач подав достатньо доказів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за договорами, та те, що відповідач належним чином не виконав умови договору про надання грошових коштів у позику, допустив прострочення платежів та не подав суду жодних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 60666,65 грн. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн., а тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Відповідно до п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 1ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. У відповідності до ч. 2ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Так в матеріалах справи міститься Заявка на надання юридичної допомоги № 692 від 01.03.2025 року, яка була укладена між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про надання правових (юридичних послуг) на суму 16000,00 грн. На підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом, окрім Заявка на надання юридичної допомоги № 692 від 01.03.2025 року, додано витяг з Акту № 6 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 року. З урахуванням принципу співмірності, складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, суд дійшов висновку, що вартість фактично наданих для ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» послуг у вигляді професійної правової (правничої) допомоги складає суму, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в розмірі 16000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved