Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] через представника адвоката Коханія О.В. звернулася у Соснівський районний суд м.\~Черкаси з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати між нею та відповідачем шлюб, який зареєстрований 19.05.2011, актовий запис №380. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19.05.2011 між сторонами зареєстровано шлюб, Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №380. Сторони мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що шлюбні відносини є фактично припинені, оскільки із відповідачем спільного господарства не ведуть та майже два роки, подружжя разом не проживає. У сторін відсутні спільні інтереси, наявні різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, та відсутнє будь-яке спілкування. Позивачка стверджує, що між сторонами як подружжям втрачено почуття любові один до одного. Зважаючи на фактичні обставини справи, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. У зв`язку із вищевказаним примирення між сторонами неможливе, позивач не має наміру щодо примирення і таке примирення буде суперечити моральним засадам суспільства, тому вжиття судом заходів для примирення є недоцільним. Між сторонами відсутній спір щодо місця проживання неповнолітньої дитини, яка після розірвання шлюбу залишиться проживати із матір`ю (позивачкою). Також між сторонами наразі також відсутній спір щодо майна, утримання дитини та участі батька у вихованні спільної дитини. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Соснівського районного суду м. Черкаси Чапліній Н.М. 18.06.2025 суд ухвалив відкрити провадження у справі та призначити її до судового розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання з розгляду справи по суті на 29.07.2025. 29.07.2025 судове засідання відкладено до 17.09.2025 у зв`язку з неявкою відповідача. У судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся судом про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку. 17.07.2025 від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, повідомляє суд, що примирення між сторонами неможливе та не відповідатиме інтересам сторін, позовну заяву підтримала та просила задовольнити. У судове засідання відповідач повторно не з`явився, повідомлявся судом про місце, дату та час розгляду справи у встановленому законом порядку. Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів та без фіксування судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ч. 1-2 ст. 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 19.05.2011 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №380, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Також встановлено, що за час перебування в цьому шлюбі у сторін народилася дочка: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відомостями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №912 від 25.07.2012. Судом не встановлено наявності спору про поділ спільного майна між сторонами. Подружнє життя у сторін не склалося, вони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. За змістом положень частини 1 статті 51 Конституції України, частини 1 статті 21 СК України, частини 1 статті 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з пунктом 10 постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007, «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Згідно частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Частиною 3 статті 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Щодо розподілу судових витрат, то відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням задоволення позовних вимог, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved