Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін Заступник керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя звернувся до суду із позовом в інтересах Запорізької міської ради до [PERSON] із вимогою про стягнення за період з 03.04.2017 по 29.02.2020 грошових коштів у сумі 344\~638,86 грн., які вона одержала у вигляді несплаченої орендної плати за користування земельною ділянкою № 2310100000:04:026:0034 без достатньої правової підстави, через що відповідно до положень ст. 1212-1214 ЦК України повинна відшкодувати Запорізькій міській раді вказані доходи. Представник міської ради підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач відзиву на позов не подала. I.Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі Ухвалою суду від 02.05.2025 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 12.08.2025 року підготовче провадження у справі закрито, призначено справу до розгляду по суті. У судові засідання відповідач не з`явився. Будь-яких заяв чи клопотань з цього приводу не надав. Про час, дату та місце його проведення повідомлені у встановлений законодавством спосіб. Частиною сьомою статті 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) визначено, що у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.. II.Фактичні обставини встановлені судом 12.05.2006 на підставі рішення тридцять першої сесії четвертого скликання Запорізької міської ради № 17/74 від 17.03.2006 між Торгівельно-промисловою транснаціональною корпорацією «Кераміст» та Запорізькою міською радою укладений договір оренди землі, площею 0,3939 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] для розташування центру технічного обслуговування автомобілів. Договір укладено строком на 10 років та 07.06.2006 зареєстровано у Запорізькій регіональній філії Державного підприємства «Центр державного земельного кадастру», про що у державному реєстрі земель вчинено запис за №040626100495. Разом із укладанням договору сторони підписали акт приймання-передачі земельної ділянки (кадастровий № 2310100000:04:026:0034). 07.12.2007 виконавчим комітетом Запорізької міської ради, на підставі рішення від 23.11.2007 № 481/20, видано свідоцтво про право власності ТПТК «Кераміст» на будівлю центру технічного обслуговування автомобілів літ. А, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке зареєстровано ОП «ЗМБТІ» 19.12.2007. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 04.07.2013 державним реєстратором Запорізького міського управління юстиції на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», проведено державну реєстрацію права комунальної власності на нерухоме майно, а саме земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034, площею 0,3939 га, за територіальною громадою міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради. На підставі договору купівлі-продажу від 14.10.2014 зареєстрованого в реєстрі за № 7716, право власності на нерухоме майно: будівлю центру технічного обслуговування автомобілів літ. А, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , перейшло у власність [PERSON] . Відповідно до п. 1.2 Договору купівлі-продажу об`єкт нерухомості розміщений на земельній ділянці з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034, загальною площею 0,3939 га, по [ADDRESS] . Відповідно до п. 6.3.2 цього договору на покупця в особі [PERSON] покладено обов`язок подати документи на укладення договору оренди земельної ділянки, на якій розташоване майно. Відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права власності на об`єкт нерухомого майна будівлю центру технічного обслуговування автомобілів /літ.А/ за громадянкою [PERSON] здійснено 14.10.2014 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 135921723101, номер відомостей про речове право 7328013). Рішенням господарського суду Запорізької області від 06.07.2015 у справі № 908/3366/15 договір оренди землі №040626100495 між ТПТК «Кераміст» та Запорізькою міською радою розірвано. Актом приймання-передачі від 21.07.2015 земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034 повернута Запорізькій міській раді. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, щодо об`єкта нерухомого майна земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034 перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Запоріжжя, інформація щодо оформлення права користування земельною ділянкою відсутня. Згідно із інформацією Запорізької міської ради договори оренди землі з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034 після розірвання договору з ТПТНК «Кераміст» не значаться. Рішенням Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22.01.2024 у справі №334/2758/23 із [PERSON] стягнуто на користь Запорізької міської ради до місцевого бюджету дохід, отриманий від безпідставно набутого майна в сумі 232 733,14 грн. за використання земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034 у період з 01.03.2020 по 11.03.2022. Згідно Витягу із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 20.07.2020 № 1892/207-20, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034 складає 3946247,76 грн. Відповідно до листа Головного управління ДПС у Запорізькій області від 26.07.2024 за № 8864/5/08-01-24-10 [PERSON] не значиться на обліку як платник земельного податку або орендної плати за адресою: [ADDRESS] . Інформація щодо сплати земельного податку або орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034 відсутня. Запорізькою міською радою на підставі вищезазначеної інформації та документів, рішень Запорізької міської ради від 30.06.2015 №7 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Запоріжжя», плати за землю)», від 30.06.2015 № 6 «Про встановлення податку на майно», від 28.11.2018 № 26 «Про встановлення розміру орендної плати за землю» здійснено розрахунок недоотриманих доходів за фактичне користування [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) земельною ділянкою площею 3939 кв.м., з кадастровим номером 2310100000:04:026:0034 без оформлення правовстановлюючого документу, що посвідчує право оренди (користування) за період з 03.04.2017 по 29.02.2020: - за період з 03.04.2017 по 31.12.2017 88 132,76 грн.; - за період з 01.01.2018 по 31.12.2018 118 387,43 грн.; - за період з 01.01.2019 по 31.12.2019 118 387,43 грн.; - за період з 01.01.2020 по 29.02.2020 19 731,24 грн. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 126 ЗК України визначено, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Виникнення права власності на будинок, будівлю або споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Таким чином, з моменту набуття права власності на нерухоме майно у [PERSON] виник й обов`язок з оформлення права на земельну ділянку. Згідно зі ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності (підпункт 14.1.147 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України. Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України). Згідно з ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1214 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 зазначила, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомий ще за часів Давного Риму (лат. superficies solo cedit - збудоване приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності. Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто інший, окрім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, оскільки вона зайнята об`єктом нерухомого майна. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 15.12.2021 у справі № 924/856/20. Таким чином, положення глави 15, статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 1212 Цивільного кодексу України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, ураховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, особа яка придбала такий об`єкт стає фактичним користувачем тієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна розташований, а відносини з фактичного користування земельною ділянкою без оформлення прав на цю ділянку (без укладення договору оренди тощо) та недоотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Суду не надано доказів існування між сторонами інших домовленості щодо користування земельною ділянкою, крім тих про які вказав прокурор, а відтак суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог. Частиною першою статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved