Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Усерпні 2025 року Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС»(далі позивач) звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області із позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просило стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 109\~384,07 грн. та витрати по сплаченому судового збору у розмірі 3 028,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.11.2018 року позивачем укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № FА-00034006, забезпечений транспортний засіб «Citroen», д.н.з. [NUMBER] . 23.11.2023 року відбулось ДТП за участю автомобіля марки «Peugeot», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Citroen», д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ ОТП Лізинг. Відповідно до постанови Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2023 року у справі №381/5485/23 особою винною в скоєнні даного ДТП визнано відповідача. На виконання умов договору, за заявою власника автомобіля марки «Citroen», д.н.з. [NUMBER] позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування на загальну суму 269\~384,07 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан», яке вплатило позивачу страхове відшкодування у сумі 160\~000,00 грн. Позивач зазначає, що для повного відшкодування збитків слід стягнути з винної у ДТП особи різницю між фактичними збитками і страховим відшкодуванням у сумі 109\~384,07 грн. (269\~384,07 грн.160\~000,00 грн.), що змушує звернутись до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надіслав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, конверт із судовою повісткою повернувся без вручення із зазначенням працівника поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до ч. 6\~ст. 128 ЦПК України\~судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Як передбачено п.2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України\~у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно п.3 ч.8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Відповідно до п. 4 ч. 8\~ст. 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є:\~\~день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення (ч. 4 ст. 130 ЦПК України). Крім того, як зазначено у постанові Верховного Суду від 10.05.2023 року у справі № 755/17944/18, довідка поштового відділення з позначкою про неможливість вручення судової повістки у зв`язку «відсутній за вказаною адресою» вважається\~належним повідомленням сторони про дату судового розгляду. Зазначене свідчить про умисне неотримання судової повістки. Також згідно висновків Європейського суду з прав людини, зазначеного у рішенні у справі «В`ячеслав Корчагін проти росії» №12307 учасник справи, що повідомлений за допомогою пошти за однією із адрес, за якою він зареєстрований, але ухилявся від отримання судової повістки. Тому йому повинно було бути відомо про час і місце розгляду справи. Він також міг стежити за ходом його справи за допомогою офіційних джерел, таких як веб-сторінка суду. Відповідно до\~ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як передбачено ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнов проти України», вказано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України,\~\~суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14.08.2025 року у вказаній справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.11.2018 між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ТОВ «ОТП Лізинг» було укладено Генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів, водіїв і пасажирів від нещасного випадку № FА-00034006, забезпечений транспортний засіб «Citroen», д.н.з. [NUMBER] . 23.11.2023 о 15 год. 50 хв. у м. Фастів по вул. Поліграфічна, водій [PERSON] керуючи транспортним засобом марки «PUGEOT Boxer» д.н.з. [NUMBER] не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановку та скоїв зіткнення із автомобілем марки «SITROEN» д.н.з. [NUMBER] . При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження із матеріальними збитками. Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.12.2023 року у справі №381/5485/23 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до відповідальності у межах санкції вказаної статті. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою\~28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. В результаті зазначених дій відповідача власнику автомобіля марки «Citroen», д.н.з. [NUMBER] були завдані матеріальні збитки. 23.11.2023 року уповноважений представник звернувся до ПрАТ «Страхова група «ТАС» із заявою про настання події. 24.03.2024 року проведено огляд застрахованого автомобіля, про що складено Акт огляду транспортного засобу (дефективна відомість). На підставі рахунку-фактури №0000005889 від 21 березня 2024 року складено страховий акт №07937/01/924 від 01.04.2024 року, здійснено розрахунок суми страхового відшкодування. Згідно платіжної інструкції №403288 від 02 квітня 2024 року на рахунок ТОВ «ОТП Лізинг» сплачено 236\~773,47 грн. 24.07.2024 року проведено огляд застрахованого автомобіля, про що складено Акт огляду транспортного засобу (додатковий). Також у матеріалах справи наявна ремонтна калькуляція від 25.07.2024 року. На підставі рахунку-фактури №0000032659 від 24 липня 2024 року складено страховий акт №17893/01/924 від 01.08.2024 року, здійснено розрахунок суми страхового відшкодування. Згідно платіжної інструкції №428882 від 02 серпня 2024 року на рахунок ТОВ «ОТП Лізинг» сплачено 32\~610,60 грн. Таким чином, всього позивач сплатив 269\~384,07 грн. На момент ДТП 23.11.2023 року цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан» (поліс №АР6936555), яке вплатило позивачу страхове відшкодування у сумі 160\~000,00 грн. (платіжна інструкція №214164 від 01.08.2024 року). Відповідно до\~ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої у особи, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, виник обов`язок відшкодувати шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих осіб. Відповідно до\~ст. 22 ЦК України\~особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1\~ст. 1166 ЦК України,\~майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. У відповідності до ч. 1 та ч. 2\~ст. 979 ЦК України, договір страхування укладається відповідно до цього Кодексу,\~Закону України "Про страхування", інших законодавчих актів . Законом може бути встановлено обов`язок фізичної або юридичної особи укласти договір страхування (обов`язкове страхування). Положення\~ч. 1 ст. 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні. Згідно ст. 14 Закону, у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату в межах страхової суми відповідно до цього Закону. За умовами\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Як вказано у постанові Верхового Суду від 04.07.2018 року, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або\~Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"\~у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Отже, розмір невідшкодованих витрат по виплаті страхового відшкодування становить 109\~384,07 грн. (269\~384,07 грн. 160\~000,00 грн.), що підлягає стягненню з винної у ДТП особи відповідача даній справі. Таким чином, враховуючи вказане, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності,\~суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 3 028,00 грн.

Outcome: approved