Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Чайка О.В., звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею, як спадкоємцем за заповітом, право власності на спадкове нерухоме майно, а саме: житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 67,90 кв.м., житловою площею 45,70 кв.м., допоміжною площею 22,20 кв.м. з господарськими спорудами: сарай, убиральня, огорожа; земельну ділянку площею 0,0360 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер: 3220687601:01:011:0051 за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0,2500 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: 3220687601:01:011:0052 за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує наступним. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на зазначене нерухоме майно. За життя [PERSON] склав заповіт, в якому все належне йому майно він заповів позивачу у справі [PERSON] . Вона звернулася до нотаріуса у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Вказані обставини змусили її звернутися до суду за захистом своїх спадкових прав. З цих підстав просить позов задовольнити. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають та просять задовольнити. В судове засідання представник відповідача - Богуславської міської ради Обухівського району Київської області надав заяву про визнання позову та просив справу розглянути за відсутності представника відповідача. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В порядку ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідив матеріали справи, оцінив зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 321 ЦК України, відповідно до якої право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні; особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом; Статтею 391 ЦК України, за якою власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частинами першою та другою ст. 1220 ЦК України визначено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ч. 1ст.1222 ЦК України). Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ч. 1-3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Одним із способів набуття права власності є спадкування, поняття якого закріплено\~статтею 1216 ЦК України\~та визначено як перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У свою чергу до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Положеннями ст.ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Суд приймає до уваги всі подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Так, згідно копії заповіту від 15.08.2023, посвідченого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Дошкою Л.А., [PERSON] заповів все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і все те, що буде йому належати на день смерті - [PERSON] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за № 2211, 2212. а.с.9. Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 16.12.2024, [PERSON] помер [INFO] в м.Богуслав, Обухівський район, Київська область. а.с.10. Згідно копії договору купівлі продажу будинку від 09.04.2002, [PERSON] продала, а [PERSON] купив житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок зареєстрований в Білоцерківському БТІ в реєстровій книзі № 30 22.04.2002. а.с.12. Згідно відповіді Київського обласного бюро технічної інвентаризації від 11.07.2024 № БЦ2375/1, за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу реєстр № 1528 від 09.04.2002 зареєстровано право власності на житловий будинок [ADDRESS] . а.с.17. Згідно копії державного акту на право приватної власності на землю серія І-КВ № 087984 від 06.01.1998, за [PERSON] на праві приватної власності зареєстрована земельна ділянка площею 0,286га на території [ADDRESS] , на підставі рішення V сесії ХХІІ скликання Хохітвянської сільської ради від 21.12.1995. Землю передано для обслуговування житлового будинку і госп.будівель 0,250 га, ведення особистого підсобного господарства 0,036 га. Кадастрові номери земельних ділянок, відповідно, 3220687601:01:011:0052 та 3220687601:01:011:0051. а.с.22-36. Постановою приватного нотаріуса Обухівського районного нотаріального округу Дошка Л.А. № 02-31/144 від 19.06.2025 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та вказані земельні ділянки, які належали [PERSON] у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно. а.с.37. З матеріалів спадкової справи №6/2025 вбачається, що після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] . Інші спадкоємці із заявами про прийняття чи про відмову від спадщини не зверталися, свідоцтва про право власності на спадщину не видавалися. -а.с.38, 48-52. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника (п. 11 ч. 1\~ст. 346 ЦК України). Згідно зі\~ст. 392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку (п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року). Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.05.2013р. № 24-753/0/4-13 Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування. Судам при вирішенні справ цієї категорії необхідно згідно із нормами, що регулюють підстави виникнення права власності на нерухоме майно, та нормами щодо складу спадщини перевіряти, чи належав та на якій правовій підставі об`єкт нерухомості спадкодавцеві. Статтею 41 Конституції України\~та ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~Закону N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, а згідно ст. 5 Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що позивач\~\~має перешкоди в оформленні спадкових прав після смерті спадкодавця [PERSON] , у зв`язку із чим відповідно до\~ст.1216-1218\~\~ЦК України\~позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved