Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

До Деснянського районного суду м. Чернігова звернулася представник заявника адвокат Полянська К.В. в інтересах [PERSON] (далі - Заявник) із заявою про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] строком на 6 (шість) місяців, заборонивши йому перебування у місці проживання Заявника, наближатися на відстань менше 100 м. до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування Заявника, вести листування, телефонні переговори із Заявником або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обгрунтування заяви представник Заявника зазначає, що [PERSON] та [PERSON] певний час мали стосунки. Після припинення відносин [PERSON] почав переслідувати Заявника, висловлювався нецензурною лайкою, постійно приходив додому в тому числі в стані алкогольного сп`яніння та провокував конфліктні ситуації, внаслідок чого Заявник декілька разів викликала поліцію, що фіксувала вказані обставини. Так, 22 жовтня 2024 о 19 год. 00 хв. [PERSON] , по [ADDRESS] , вчинив стосовно своєї Заявниці домашнє насильство психологічного характеру, а саме чекав її біля будинку за адресою проживання після робочого дня та ходив за нею, переслідував. Такі дії відбувалися впродовж трьох тижнів. 19 січня 2025 о 18 год. 00 хв. [PERSON] , в [ADDRESS] , біля зупинки ЗГТ «Єськова», вчинив стосовно своєї колишньої співмешканки, якою є Заявниця, домашнє насильство, а саме умисні дії психологічного характеру, які проявлялись в переслідувані, залякуванні, вимаганні грошей, чим завдав їй психологічних страждань, Заявниці, правопорушення вчинено повторно протягом року. Таким чином [PERSON] скоїв правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, про що були складені відповідні протоколи. У подальшому [PERSON] продовжував з`являтися до місця проживання Заявника у стані алкогольного сп`яніння та вчиняти як словесні конфлікти, так і з застосуванням фізичної сили. За зверненнями Заявника до поліції відносно [PERSON] складено три термінових заборонних приписи. Крім переслідування Заявника за місцем її проживання та перебування, [PERSON] продовжує чинити щодо неї систематичне психологічне насильство шляхом встановлення небажаного контакту з використанням засобів електронного зв`язку. Упродовж тривалого часу [PERSON] надсилає Заявнику численні повідомлення в тому числі фото та відео повідомлення, в яких містяться повідомлення з погрозами життю та здоров`ю Заявника, маніпулювання, вимагання грошей, а також приниження її честі та гідності. Такі дії в сукупності завдають Заявнику психологічних страждань, викликають потійте відчуття тривоги, небезпеки за власне життя та здоров`я. Заявник повинна змінювати свій звичний спосіб життя задля уникнення небажаних зустрічей із [PERSON] . [PERSON] намагається зв`язатись із Заявником через її подруг так само направляючи їм повідомлення . Таким чином, Заявник є особою, яка постраждала від насильства та потребує захисту в порядку, передбаченому Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків». Щоб забезпечити дієвий та ефективний спосіб захисту від повторного вчинення домашнього насильства щодо Заявника необхідно до [PERSON] застосувати обмежувальний припис На день подачі цієї заяви про видачу обмежувального припису в Чернігівському районному суді Чернігівської області призначено судове засідання по справі № 748/2422/25 на 12.08.2025 року о 09:20 год., щодо вчинення домашнього насильства [PERSON] . В Деснянському районному суді міста Чернігова по справі № 750/10631/25 призначено судове засідання на 10.09.2025 року о 10:30 год., щодо вчинення домашнього насильства [PERSON] . В Деснянському районному суді також призначений склад суду по справі № 750/10631/25 щодо невиконання термінового заборонного припису або неповідомлення про місце тимчасового перебування у разі винесення такого припису [PERSON] . Вищезазначене свідчить про свідому, систематичну, протиправну поведінку [PERSON] по відношенню до Заявника, яка продовжується по сьогоднішній день у зв`язку з чим Заявник потребує захисту суду. Ухвалою суду від 13.08.2025 заяву про видачу обмежувального припису прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено\~на 11 годину 30 хвилин 14 серпня 2025 року. Ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника Заявника та відкладено розгляд справи на 18 вересня 2025 року. У судовому засіданні Заявник та її представник надали пояснення, аналогічні змісту Заяви. Заявник також пояснила, що переслідування та погрози на її адресу зі сторони [PERSON] тривають більше року. Приблизно на протязі останніх трьох місяців, вона взагалі з ним не спілкується, тому він пише свої погрози у застосунку мобільного телефона. Також [PERSON] веде листування у телефоні із її знайомими, де також висловлює погрози на адресу Заявника. Окрім погроз, [PERSON] неодноразово здійснював пошкодження майна Заявника, зокрема автомобіля, обливав її рідиною. Через переслідування Заявник була змушена змінити місце свого проживання та номер мобільного телефону, зверталася за медичною допомогою до лікаря психіатра. Відповідач у судовому засідання проти застосування стосовно нього обмежувального припису заперечив. Вказав, що жодних неправомірних дій щодо Заявника не чинить. Проживає неподалік, тому вони періодично бачаться, однак ці зустрічі випадкові. Також стверджує, що у січні поточного року заблокував у своєму телефоні номер Заявника, а тому не міг вести з нею листування, надані Заявником скрін-шоти є підробленими. Крім цього [PERSON] повідомив, що у період перебування у відносинах із Заявником він постійно їй робив вартісні подарунки, за його кошт вони відпочивали у Іспанії, відвідували ресторани, він давав кошти у борг їй та її дітям, а тому вважає, що Заявник має ці витрати відшкодувати. Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Як вбачається із матеріалів справи, стосовно [PERSON] 22.10.2024, 19.01.2025 та 16.07.2025 працівниками поліції складалися тимчасові заборонні приписи у зв`язку з вчиненням домашнього насильства стосовно Заявника (а.с. 12-15). Починаючи з грудня 2024 року та по даний час у судах перебувало (перебуває) 8 справ про адміністративні правопорушення, вчинені [PERSON] , з них 5 за фактами домашнього насильства, 1 за фактом невиконання термінового заборонного припису, де потерпілою є Заявник (а.с. 15-17). Як вбачається із листа Управління патрульної поліції в Чернігівській області від 22.08.2025 № 362/22/03-25, за даними Інформаційно комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» у період з 2022 по серпень 2025 років [PERSON] 28 разів зверталася до органів поліції з приводу протиправних дій, вчинених у її відношенні [PERSON] (а.с. 63). За заявою [PERSON] 23.08.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань Чернігівським РУП ГУНП в Чернігівській області внесено відомості за № 12025270340002443 про систематичне вчинення стосовно неї домашнього насильства зі сторони колишнього співмешканця [PERSON] (а.с. 44-50). Заявник зверталася до медичних закладів. Відповідно до консультативного висновку лікаря - психіатра ПП «Тесла» від 24.04.2025 їй поставлений діагноз: Реакція на стрес (жертва сталкера), астено - депресивний синдром з вираженою емоційною лабільністю, надана рекомендація щодо прийняття медичних препаратів (а.с. 9). Згідно з консультативним висновком лікаря - кардіолога від 20.05.2025 Заявнику діагностовано гіпертонічну хворобу ІІ ст., стенокардію напруги та ін (а.с. 58-59). \~Факт висловлення погроз, у тому числі убивства та нанесення тілесних пошкоджень Заявнику зі сторони [PERSON] , підтверджується скрін-шотами листування у месенджері «Телеграм» (а.с. 18-38, 51-54), які суд вважає допустимими та належними доказами (письмові копії електронних доказів) оскільки вони підтверджуються дослідженими судом відеозаписами. На досліджених відеозаписах, зокрема з отриманих на телефон Заявника відеоповідомленнях від [PERSON] , зафіксовано факти погроз та нецензурних висловлювань на адресу Заявника. Також зафіксовано факт обливання Заявника [PERSON] рідиною із пляшки на сходах будинку, де проживає Заявник. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої статті 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (частина друга статті 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству"). Пунктом 7 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частинами третьою, четвертою статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Оцінкою ризиків вважається оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи (п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Зважаючи на наведені правила Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 березня 2023 року у справі № 711/3693/22 (провадження № 61-13257св22) зазначено, що обмежувальний припис є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію, направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки особи з огляду на наявність передбачених законом ризиків. Верховний Суд також зазначає, що вирішуючи питання про застосування обмежувального припису відповідно до Закону, пріоритет надається безпеці постраждалої особи, а не праву власника особі, яка вчинила домашнє насильство. Вимога, що ґрунтується на застосуванні обмежувального припису залежно від результатів оцінки ризиків, міститься в частині третій статті 26 Закону. Верховний Суд зазначає, що Закон не вимагає надавати обґрунтування та перелік факторів, розглянутих у рамках оцінки ризиків, проте стандартом верховенства права є вмотивоване рішення суду. Метою використання інструментів оцінки ризиків є оцінювання летальності та серйозності домашнього насильства з метою запобігання подальшому насильству й керування ризиками". У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року у справі № 127/9600/22 (провадження № 61-8702св22) вказано, що обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. За статтею 3 Європейської Конвенції, Україна має зобов`язання захистити громадян від нелюдського і принизливого поводження і ставлення шляхом вжиття заходів для забезпечення того, щоб особи не піддавалися такому поводженню, включаючи нелюдське і принизливе поводження зі сторони інших осіб (не представників держави). Такі заходи повинні передбачати ефективний захист і включати кроки по попередження нелюдського та принизливого ставлення про яке влада знала чи повинна була знати. У рішенні Європейського Суду по справі Опуз проти Туреччини (Ориz V. Тиrkеу, по. 33401/02, 09.06.2009) суд дав характеристику зобов`язань держави у зв`язку з насильством в сім`ї, визнавши серйозність домашнього насильства в Європі, та підкресливши серйозність, з якою держави повинні вживати відповідних заходів з метою протидії цьому порушенню прав людини. У своєму рішенні Суд підкреслив, що насильство в сім`ї не є приватною чи сімейною справою, але є проблемою, яка зачіпає суспільні інтереси, що в свою чергу вимагає ефективних дій з боку держави. Суд також вказав, що недостатньо мати закони щодо протидії домашньому насильству, більш важливим є наявність ефективних механізмів їх реалізації. Дослідивши матеріали заяви, суд вважає доведеним факт, що заінтересована особа [PERSON] вчиняє домашнє, психологічне, фізичне насильство відносно Заявника, є високою вірогідність продовження чи повторного вчинення насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення щодо постраждалої особи. Такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту з метою превентивного уникнення можливості настання тяжких наслідків до кривдника необхідно застосувати обмежувальний припис. З врахуванням практики Європейського Суду з прав людини, суд вважає, що адміністративні покарання [PERSON] та застосування до нього термінових заборонних приписів не надали очікуваного результату, а тому обмежувальний припис є належним та допустимим способом захисту її прав. Враховуючи принцип пропорційності, відповідність вимог заявника щодо застосування заходів тимчасового обмеження прав кривдника ч. 2 ст. 26 зазначеного Закону, суд дійшов висновку про те, що наведені Заявником у заяві заходи будуть забезпечувати дієвий та ефективний захист від кривдника. При визначенні строку обмежувального припису суд враховує обставини, які стали підставою для видачі обмежувального припису, кількість та вагомість встановлених та доведених ризиків, вірогідність їх продовження чи повторного вчинення домашнього насильства. Крім того, на виконання вимог частини 2 статті 350-8 ЦПК України, суд вважає необхідним повідомити про видачу обмежувального припису уповноважений підрозділ органів Національної поліції України за місцем проживання (перебування) заявника для взяття особи, стосовно якої видано або продовжено обмежувальний припис, на профілактичний облік, а також виконавчий орган районної у місті ради за місцем проживання (перебування) заявника. Відповідно до ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved