Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Позивач Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~"ФІНАНСОВА\~КОМПАНІЯ "ЕЙС",\~через свого\~представника -\~адвоката Тараненко\~А.І.\~(довіреність\~від 09.05.202) звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] та просить стягнути з нього заборгованість за Кредитним договором №868964691 від 25.10.2021 у розмірі 12873,02 грн. та судові витрати із сплати судового збору в сумі 2422,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 25.10.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем укладено Кредитний договір №868964691 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV6ММ85. Одночасно з підписанням договору первісний кредитор відправив на електронну адресу, вказану відповідачем у заявці на кредит, електронний лист з повідомленням про успішне підписання кредитного договору та вкладеним у нього примірником електронного договору у формі, що унеможливлює зміну його змісту. Отже, у Кредитному договорі сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов Кредитного договору в тому числі щодо розміру кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу шляхом ініціювання через банк провайдер грошові кошти у розмірі 17000,00 грн 25.10.2021 на банківську карту № [NUMBER] відповідачу, яку він вказав у заявці при укладенні кредитного договору. 28.11.2018 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) та ТОВ "Таліон Плюс" (фактор) уклали Договір факторингу №28/1118-01, термін дії якого продовжено додатковими угодами, на виконання якого підписали Реєстр прав вимоги №175 від 05.05.2022, за яким від первісного кредитора до ТОВ "Таліон Плюс" відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 30.10.2023 між ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" було укладено Договір факторингу № 30/1023-01, на виконання якого підписали Реєстр прав вимоги № 1 від 30.10.2023 до Договору факторингу, за яким від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором у розмірі, зазначеному у Реєстрі прав вимоги. 29.05.2025 року ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" та позивач уклали Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників №б/н від 29.05.2025 за Договором факторингу від ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 12873,02 грн. ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором та у період перебування права вимоги у ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" та станом на дату подання позовної заяви відповідачем не здійснювалося погашення заборгованості за кредитним договором. Станом на момент подання позовної заяви загальна сума заборгованості за Кредитним договором становить 12873,02 грн, яка складається з: 8492,62 грн заборгованість по тілу кредиту; 4380,40 грн заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Відповідач скористався наданим йому правом та через свого представника - адвоката Дяденчука А.І. подав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві представник відповідача просить у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки відповідач [PERSON] їх не визнає та вважає необґрунтованими. Зазначає, що відповідач не погоджується з тим позивачем доведено достатніми доказами наявність заборгованості за кредитним договором, оскільки позивачем не долучено до матеріалів справи первинних бухгалтерських документів, оформлених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Зауважує, що судова практика у кредитних правовідносинах, стягненні заборгованості за договорами позики наразі дотримується позиції необхідність наявності доказів щодо передачі кредитором грошових коштів боржнику. Тому, на переконання відповідача, позивачем не було надано жодного первинного документа, який би засвідчив, що йому були перераховані грошові кошти. Також відповідач не погоджується з тим, що за договором факторингу право вимоги перед ним перейшло від первісного кредитора до позивача. Вказує, що долучені позивачем докази, зокрема копії витягу з реєстру боржників, акту прийому-передачі реєстру боржників та платіжні інструкції щодо сплати фінансування по реєстру боржників за договорами факторингу не є достатніми доказами набуття права вимоги перед відповідачем. Водночас, відповідач категорично не погоджується з вимогою позивача про стягнення 7000,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу, оскільки даний спір для кваліфікованого юриста є спором незначної складності, відноситься до категорії спорів, що виникають з відносин банківського кредитування та є одним з найбільш розповсюджених судових спорів. Таким чином вважає, що для адвоката дана справа є звичайним спором простої складності та не потребує значного обсягу часу для підготовки та звернення до суду з позовом. Більше того, переконаний, що розмір витрат на правничу допомогу не відповідає ціні заявленого позивачем позову та є фактично є неспівмірним їй. До того ж, у відзиві представник відповідача просить стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати, які він очікує понести з оплати професійної правничої допомоги у суді першої інстанції, у розмірі 5000,00 грн. У свою чергу, представником позивача подано відповідь на відзив, де повністю спростовуються доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву. Зокрема, представник позивача зауважує, що відповідно до умов кредитного договору, первісний кредитор виконало взяті на себе зобов`язання та платіжним дорученням ініціювало переказ коштів в загальній сумі 17000,00 грн. на картковий рахунок відповідача. Зауважує, що ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" в межах виконання укладеного Договору ініціює платіжні операції шляхом подання відповідної платіжної інструкції надавачу фінансових платіжних послуг із зазначенням необхідних реквізитів, які клієнт вказав в заявці на отримання кредитних коштів для їх подальшого зарахування на рахунок отримувача надавачем фінансових платіжних послуг отримувача. При цьому, звертає увагу суду, що надані платіжні інструкції містять підпис та печатку ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога". Представник позивача вважає важливим зазначити, що відповідач виконував умови кредитного договору здійснюючи часткові платежі. Це свідчить про те, що він усвідомлював існування даного договору та визнавав його зобов`язання за ним та таким чином підтверджуючи факт укладення та розуміння його правил. Тому, відповідач ставить під сумнів вищевказані обставини, пороте, в той же час, ним не надано будь-яких належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, що вказаний у договорі або доказів того, що вказаний рахунок йому не належить; що сторонні особи мали доступ до його банківського рахунку на який зараховано кошти; не надав виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту незарахування кредитних коштів на його рахунок, а також доказів повернення коштів чи спростування нарахованих кредитором процентів за період користування кредитом. Таким чином, представник позивача зазначає, що позивачем доведено розмір фактично взятих відповідачем кредитних коштів за умовами кредитного договору, а також розмір існуючої заборгованості. При цьому, вказує, що наданими доказами в повній мірі підтверджується факт переходу права вимоги позивача до відповідача, яке оформлене належним чином та у відповідності до вимог законодавства, а посилання відповідача щодо відсутності такого права є нікчемними та нічим не підтвердженими. Щодо неспівмірності витрат на професійну правничу допомогу позивача, представник зауважує, що позивачем долучено акт прийому-передачі виконаних робіт у відповідності до договору про надання правничої допомоги, що свідчить про належне виконання наданих послуг, а отже робота адвоката виконана належним чином. При цьому, представник позивача повністю заперечує стягнення понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. вважаючи такі необґрунтованими. Разом з тим, з метою забезпечення достатності доказів для повного/правильного та об`єктивного вирішення спору, на думку позивача, для встановлення обставин щодо зарахування кредитних коштів на Картку Позичальника та належності даної Картки Позичальнику, ухвалою суду від 25.08.2025 задоволено клопотання позивача про витребування даних доказів. Після отримання відповіді на відзив, відповідачем подано заперечення, мотиви яких є ідентичними мотивам, що наведені у відзиві, де відповідач вказує на відсутність доказів факту перерахування коштів за кредитним договором на його банківський кредитний рахунок, а також фактів переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача. При цьому, наводить свої заперечення з приводу клопотання про витребування доказів, вважаючи його безпідставним Крім того, від представника відповідача до суду надійшла заява про стягнення понесених судових витрат з оплати професійної правничої допомоги у розмірі 5000,00 грн. У подальшому, представником позивача подані до суду додаткові пояснення з приводу поданих відповідачем заперечень із повторно наведеними обставинами, які підтверджують факт перерахування кредитних коштів боржнику та правомірність переходу прав вимоги. Водночас, представником позивача подано заперечення на клопотання представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Представник позивача - адвокат Тараненко А.І. у позовній заяві просив розглянути справу за відсутністю представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Втім, від представника відповідача - адвоката Дяденчука А.І. (ордер серії ВК №113699 від 07.08.2025) надійшла заява про розгляд справи без його участі за наявними матеріалами. При цьому, просить при вирішенні справи врахувати поданий відзив. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до наступного висновку. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Як визначено ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановив, що 25.11.2021 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та [PERSON] в електронній формі з використанням електронного підпису підписано Договір №868964691, відповідно до умов якого ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" зобов`язується надати Позичальникові кредит на суму 17000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності (п. 1.1 Договору) (а.с. 36 звор.бак-38). Умовами договору встановлено, що кредит надається строком на 84 дні, який обчислюється з моменту його укладення сторонами та до закінчення строку на який надано кредит, але в будь-якому разі Договір діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань (п. 1.2, п. 1.3 Договору). Відповідно до п. 1.4 Договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в розмірі 251,85 відсотків річних, що становить 0,69 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (дисконтна процентна ставка), яка застосовується за умови, що кожен з чергових платежів здійснений не пізніше строку вказаного у Графіку платежів за цим Договором. При цьому, сторони погодили, що Уразі прострочення повернення будь-якого з платежів за цим Договором умови про нарахування процентів за дисконтною процентною ставкою скасовуються і до відноси н між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою починаючи з наступного дня, що слідує за датою платежу (п. 1.6 Договору). На умовах викладених в п. 1.6 Договору, до відносин мід сторонами застосовуються умови нарахування процентів за ставкою 474,50 відсотків річних, що становить 1,30 відсотків в день від суми кредиту за час користування ним (базова процентна ставка) (п. 1.5 Договору). Зі змісту п. 1.12 Договору слідує, усі істотні умови Договору, в тому числі розмір дисконтної та базової процентних ставок та порядок їх застосування, погоджені сторонами під час укладення цього Договору. У відповідності до п. 4.13 Договору, цей Договір є електронним документом створеним і збереженим в Інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця перетвореним електронним засобом у візуальну форму. Так, відповідач підписав Договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового ідентифікатора MNV6ММ85, який 25.10.2021 о 10:26:43 год відправлено та відповідач ввів 25.10.2021 о 10:26:59 у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи, що стверджується наявною у матеріалах справи довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (а.с.40). Разом з тим, 25.10.2021 відповідач з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором підписав Паспорт споживчого кредиту, зі змісту якого слідує, що відповідач ознайомився з основними умовами кредитування, інформацією щодо орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, із порядком повернення кредиту, а також наслідками прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за Договором про споживчий кредит, а також підписав підписав Графік платежів (а.с.35-36, 39). Видача кредитних коштів згідно з Договором №868964691 від 25.10.2021 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відповідачу [PERSON] у розмірі 17000,00 грн шляхом переказу цих коштів на платіжну картку № [NUMBER] підтверджується платіжним дорученням від 25.10.2021 (а.с.41). Також, згідно з наданою на ухвалу суду про витребування доказів від 25.08.2025 АТ "Універсал Банк" інформацією, в ході детальної перевірки підтверджено, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) Банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] . На платіжну картку № [NUMBER] був зарахований платіж у сумі 17000,00 грн. у період з 25.10.2021 по 30.10.2021, якими він користувався, що підтверджується випискою про рух коштів по картці від 15.09.2025 Отже, ТОВ "Манівео\~швидка фінансова\~допомога" свої зобов`язання за кредитним договором №868964691\~від 25.10.2021 виконало у повному обсязі. Відповідно до детального розрахунку заборгованості (а.с.44) відповідач [PERSON] має заборгованість по кредитному договору №868964691\~від 25.10.2021 в сумі 12873,02 грн, з яких: 8492,62 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 4380,40 грн - заборгованість за відсотками. 28.11.2018 ТОВ "Таліон Плюс" (фактор) та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" (клієнт) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 (а.с.46-49). Пунктом 2.1 Договору факторингу передбачено, що згідно умов цього договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. У п. 1.3 Договору визначено, що "право вимоги" - означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржника по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строку платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Пунктом 1.2 Договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, в саме Реєстрах прав вимоги. Право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог по формі, встановленій у відповідному додатку (п. 4.1 Договору). Цей договір набуває чинності та всі права та обов`язки сторін за цим договором набувають повної юридичної сили з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками (за наявності її у сторони) (п. 8.1 Договору). Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 8.1 договору та закінчується 28 листопада 2019 року, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п. 8.2) . 28.11.2019 ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2020 (а.с.52 звор.бік). 31.12.2020 ТОВ "Таліон Плюс" та ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" уклали додаткову угоду №26, згідно з якою сторони визначили, що «право вимоги» - права грошових вимог клієнта до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому; строк дії договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 продовжено до 31.12.2021 (а.с.53-55). 31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2022 включно (а.с.57). 31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 31, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2023 включно (а.с.57 звор.бік). 31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду № 32, відповідно до якої строк дії договору продовжено до 31.12.2024 (а.с.58). 05.05.2022 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс" на виконання договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 складено та підписано реєстр права вимоги №175, за яким передані (відступлені) права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №868964691 від 25.10.2021 на загальну суму 12873,02 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 8492,62,00 грн, заборгованість по відсоткам 4380 грн. (а.с.59-60). Відповідно до акту звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2022 зі сплати суми фінансування за Реєстром прав вимоги №175 від 05.05.2022 за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, складеного 31.12.2022 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс", сторони підтвердили, що станом на 31.12.2022 фактором здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення (передачу) прав вимог за Реєстром №175 від 05.05.2022 за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с.61). Згідно з протоколом узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимоги №175 від 05.05.2022, складеного 05.05.2022 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та ТОВ "Таліон Плюс", сторони підтверджують, що предмет факторингової операції, зокрема зміст та обсяг відступлених прав вимоги згідно Реєстру індивідуалізовано належним чином; сторони підтверджують погоджену дату відступлення (передачі) прав вимоги, визначених в Реєстрі 05.05.2022; клієнт передав, а фактор прийняв за реєстром прав вимоги до боржників в кількості 59073 осіб, загальна сума заборгованості переданої за реєстром становить 658118469,41 грн (а.с.61 звор.бік). 30.10.2023 ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" (фактор) та ТОВ "Таліон Плюс" (клієнт) уклали Договір факторингу №30/1023-01 (а.с.62-64), відповідно до п. 8.2 якого строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п.8.1 цього договору, та закінчується 31.12.2024, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором. Предметом цього Договору факторингу є відступлення прав вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги (п.2.1). Право вимоги від Клієнта до Фактора переходить з моменту підписання сторонами відповідного Реєстру прав вимог, встановленому в відповідному Додатку (п. 4.1). Згідно з Витягом з реєстру прав вимоги №1 від 30.10.2023 до Договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023, від ТОВ "Таліон Плюс" до ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №868964691 від 25.10.2021 на загальну суму 12873,02 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 8492,62 грн, заборгованість по відсоткам 4380,40 грн (а.с.68-69). За відступлення права вимоги згідно реєстру прав вимоги №1 від 30.10.2023 та договору факторингу №30/1023-01 від 30.10.2023 ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" сплатило на користь ТОВ "Таліон Плюс" грошові кошти, що підтверджується копією платіжної інструкції №4939 (а.с.67). \~ \~ \~ \~29.05.2025 ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" (фактор) та ТОВ "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" (клієнт) уклали Договір факторингу №29/05/25-Е (а.с.70-73), відповідно до п. 1.1 якого Фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти за прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі Боржників, який формується згідно з Додатком № 1 є невід`ємною частиною Договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1.2. цього Договору, перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акта прийому-передачі Реєстру Боржників згідно з Додатком №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. \~ \~ \~ \~За змістом п. 3.1 Договору, загальна сума Прав Вимоги, що відступаються за цим Договором, Ціна Продажу та Одинична Ціна визначаються в день передачі по Акту прийому-передачі Реєстру Боржників, який складається та підписується в день укладання даного Договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 (Додаток № 2) (а.с.75) та витягу з Реєстру Боржників від 29.05.2025 до Договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 (Додаток № 1) (а.с.76-77), від ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" до ТОВ "Фінансова компанія "Ейс" перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором №868964691 від 25.10.2021 на загальну суму 12873,02 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 8492,62 грн, заборгованість по відсоткам 4380,40 грн. Сума фінансування 236,84 грн. За відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 ТОВ "ФК "Ейс" сплатило на користь ТОВ "ФК "Онлайн Фінанс" грошові кошти, що підтверджується копіями платіжних інструкцій (а.с.78-80). Отже, згідно зі складеним ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" розрахунком заборгованості за період з 25.10.2021 по 17.01.2022 включно, за кредитним договором №868964691 від 25.10.2021 у позичальника [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 12873,02 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 8492,62 грн, заборгованість по відсоткам 4380,40 грн. (а.с.44-45). Відповідно до складеного ТОВ "Таліон Плюс" розрахунку заборгованості (а.с.43), за кредитним договором №868964691 від 25.10.2021 у позичальника [PERSON] наявна заборгованість у розмірі 12873,02 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 8492,62 грн, заборгованість по відсоткам 4380,40 грн. З даного розрахунку суд вбачає, що сума заборгованості зазначена на день відступлення прав вимоги. Згідно з випискою з особового рахунка, складеної ТОВ "ФК "Ейс", за кредитним договором №868964691 від 25.10.2021 у позичальника [PERSON] станом на 05.06.2025 наявна заборгованість у розмірі 12873,02 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту 8492,62 грн, заборгованість по відсоткам 4380,40 грн. (а.с.42). За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами Цивільного кодексу України, а також спеціальними нормами Закону України "Про електронну комерцію". Закон України "Про електронну комерцію" визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно ст. 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Отже,\~як встановлено,\~відповідач підписав з ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" Договір №868964691 електронним підписом одноразовим ідентифікатором MNV6ММ85. Оскільки цей договір укладено за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток, та відповідач підписав його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, тому без отримання відповідного ідентифікатора, без здійснення входу до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства, такий договір не був би укладений. \~ \~ \~ \~Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 07.10.2020 у справі №132/1006/19 (провадження № 61-1602св20), від 28.04.2021 у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01.11.2021 у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21), від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 08.08.2022 у справі № 234/7298/20 (провадження №61-2902св21). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частинами 1 та 2 ст. 639 ЦК України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом вимог ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі, а відповідно частини 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Отже, відповідач уклав електронний договір та підписав такий у порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" (електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а тому Договір № 868964691 від 25.10.2021 укладений у формі електронного документу з електронними підписами сторін між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та позичальником [PERSON] , про надання кредиту, є результатом домовленості сторін і відповідає загальним засадам цивільного законодавства, встановленим ст. 3 ЦК України, а також ст. 1054 ЦК України, ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію", оскільки позичальник був ознайомлений з умовами кредитування, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності і волевиявлення учасників договору було вільним. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1ст. 519 ЦК України). Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. За змістом ч. 1 ст. 1077 ЦПК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до приписів ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: "за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України). Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15. У суду відсутні докази про те, що відповідач мав перешкоди для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості, належним чином не виконував свої зобов`язання по поверненню кредиту, сплати відсотків, порушивши умови кредитного договору. Оскільки умовами укладених договорів факторингу передбачено перехід права вимоги з моменту підписання реєстру права вимоги та не пов`язано з оплатою за договором факторингу, суд вбачає, що відбулася заміна кредитодавця, на підставі укладених договорів, а тому до ТОВ "Фінансова компанія "Ейс", перейшло право вимоги за кредитним договором №868964691 від 25.10.2021, укладеним між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримуватись визначених у договорі строків, зокрема, щодо сплати коштів, визначених кредитним договором, а тому прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про добровільне погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. За таких обставин суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі, на професійну правничу допомогу. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви до суду, позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., про що свідчить квитанція про сплату№20003 від 26 червня 2025 року (а.с.9). Враховуючи, що позовні вимоги задоволено у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Разом з цим, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги (ст. 15 ЦПК України). У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача витрати, понесені на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн. В обґрунтування понесення та розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн. позивачем надано копії таких документів: довіреності; договору №29/05/25-01 від 29.05.2025 про надання правничої допомоги, укладеного між АБ "Тараненко та Партнери" в особі керуючого адвоката Тараненка Артема Ігоровича та ТОВ "ФК "Ейс"; протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025; додаткової угоди №25770579992 від 30.05.2025 до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 щодо позичальника [PERSON] ; акту прийому-передачі наданих послуг, відповідно до якого ТОВ "ФК "Ейс" отримало від АБ "Тараненко та Партнери" в особі керуючого адвоката Тараненка А.І. такі послуги: складання позовної заяви стосовно боржника [PERSON] 2 години вартістю 5000,00 грн, вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості 2 години вартістю 1000,00 грн; підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів 1 година вартістю 500,00 грн; підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів 1 година вартістю 500,00 грн, разом 7000,00 грн (а.с.85-90). Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з положеннями частин 1-4 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи "Гуриненко проти України" (рішення Європейського суду з прав людини від 18.02.201, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до вимог чинного законодавства, обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, які підлягають розподілу між сторонами. Так, відповідач у своєму відзиві та запереченнях взагалі заперечував щодо стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу вказуючи на їх неспівмірність із заявленими вимогами. Тому, оцінивши надані документи та доводи на обґрунтування суми заявлених витрат на правничу допомогу, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору (справи), суд дійшов висновку про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн не є цілком співмірним із ціною позову, складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) 6 годин, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, зокрема, вивчення матеріалів справи 2 години вартістю 1000,00 грн, оскільки справа є типовою, нескладною, не містить великого обсягу доказів та розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. У постанові від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved