Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 16.04.2010 [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту, розмір якого був в подальшому збільшений до 75000 грн, з видачею кредитної картки «Універсальна», зі строком кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації, з відсотковою ставкою 42% річних. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на 11.06.2025 складає 72450,72 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24.07.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу 01.08.2025 направлялись позовні матеріали, які повернулись до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Станом на 15.09.2025 відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило, як і не надходило інших заяв щодо предмету спору. За наявності відомостей про направлення відповідачу позовних матеріалів та відсутності відзиву на позовну заяву та заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами без (повідомлення) виклику учасників. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов`язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи убачається, що 16.04.2010 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір №б/н у вигляді заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до умов якого позивачем видано відповідачеві кредитну картку «Універсальна», відкрито картковий рахунок та надано кредит на споживчі цілі, розмір якого був в подальшому збільшений до 75000 грн, зі строком кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації, з відсотковою ставкою 42% річних. Повернення кредиту повинно було здійснюватись шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі та в порядку, визначеному договором. Сторони визначили, що підписанням заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг позичальник приєднався до розділу «Загальні положення», підрозділів «Кредитні картки», «Поточні рахунки», «Використання картки», «Віддалені канали обслуговування», «Оплата частинами та Миттєва розстрочка», «Регулярні платежі», Умов та Правил надання банківських послуг банку розміщених на сайті, які разом становлять змішаний договір: договір банківського рахунку, споживчого кредиту та обслуговування платіжного інструменту та Генеральний кредитний договір в частині надання споживчих кредитів «Кредитна картка», «Оплата частинами», «Миттєва розстрочка», приймає на себе всі права та обов`язки встановлені у договорі, та зобов`язався належним чином їх виконувати. Згідно п.п.1.4, 2.5 договору повернення кредиту здійснюється шляхом ініціювання банком дебетового переказу з рахунку клієнта у розмірі відсотків що підлягають сплаті за договором, а також шляхом внесення клієнтом коштів у розмірі мінімального обов`язкового платежу. Платежі здійснюються щомісяця рівними частинами до дати оформлення угоди згідно графіку погашення кредиту. Відповідно до п.2.1.1.8.1 договору за несвоєчасне виконання клієнтом будь-якого грошового зобов`язання за договором банк має право нараховувати пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ. Судом встановлено, що кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані АТ КБ «Приватбанк» відповідачеві [PERSON] , які він використав у повному обсязі. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Однак, відповідач систематично не виконує взяті на себе за кредитним договором зобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування, допустив заборгованість зі сплати кредиту у розмірі 72450 грн 72 коп, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 58382,91 грн; заборгованості по простроченим відсоткам у розмірі 14067,81 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. З аналізу наведених законодавчих норм вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] прострочив сплату частини кредиту, процентів за користування ним, що надає право кредитодавцю вимагати у позичальника дострокового повернення кредиту, процентів за користування ним та інших платежів. Позивач реалізував своє право на дострокове стягнення усієї заборгованості за кредитним договором від 16.04.2010 №б/н шляхом звернення до суду з позовом до позичальника, що відповідає нормі ст. 1050 ЦК України. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 16.04.2010 №б/н у розмірі 72450 грн 72 коп, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 58382,91 грн; заборгованості по простроченим відсоткам у розмірі 14067,81 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved