Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

01.07.2025 з Корольовського районного суду м. Житомира до Богунського районного суду м. Житомира надійшла вказана цивільна справа для розгляду за підсудністю. Представник позивача звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 7856, 00 грн та судові витрати. В обґрунтування вимог вказано, що між [PERSON] та ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № EP-206668941, забезпечений транспортний засіб ЗАЗ LANOS, д.р. № [NUMBER] . 04.01.2021 відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу ЗАЗ LANOS, д.р. № [NUMBER] , під керуванням відповідача та транспортного засобу SKODA OCTAVIA, д.р. № [NUMBER] , після чого [PERSON] самовільно залишив місце ДТП. У зв`язку з повідомленням про ДТП потерпілою особою позивачем було складено страховий акт разом із розрахунком страхового відшкодування та здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 7 856,00 грн. Таким чином, відповідач зобов`язаний відшкодувати позивачу шкоду в порядку регресу у розмірі 7856, 00 грн. Ухвалою суду від 02.07.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомленням сторін. Від відповідача відзиву на позовну заяву не надходило, клопотань про продовження/поновлення строку для надання відзиву не надходило. Копію ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви з додатками було направлено відповідачу в порядку, визначеному ЦПК України, однак такі документи повернулись до суду не врученими адресату з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 04.01.2021 відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі ДТП) за участю транспортного засобу ЗАЗ LANOS, д.р. № [NUMBER] , під керуванням відповідача та транспортного засобу SKODA OCTAVIA, д.р. № [NUMBER] , після чого [PERSON] самовільно залишив місце ДТП. Постановами Корольовського районного суду м. Житомира №296/10787/21 та №296/10789/21 від 17.05.2022 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП, закрито справи про адміністративні правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності (а.с. 18-23). Згідно з вимогами частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відтак, вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. На дату скоєння ДТП цивільно-правова відповідальність винуватця дорожньо-транспортної пригоди за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу ЗАЗ LANOS, д.р. № [NUMBER] була застрахована в ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» згідно полісу ЕР-206668941 (а.с. 13). Із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду потерпіла особа звернулася до ПрАТ УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (а.с. 24-25). З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля позивачем було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість), ремонтну калькуляцію № 21-0500629 від 14.12.2021, відповідно до якого вартість ремонту автомобіля SKODA OCTAVIA, д.р. № [NUMBER] склала 7856, 00 грн (29-57). На підставі отриманих документів та заяви про страхове відшкодування від власника, позивачем затверджено страховий акт № 210000500629 від 21.12.2021 на суму 7856, 00 грн, яку було виплачено [PERSON] , що підтверджується платіжною інструкцією №3Р122824 від 23.12.2021 (а.с. 58-61). Позивач звертався до відповідача з претензіями від 24.01.2022 та 17.10.2024 про відшкодування шкоди в порядку регресу, однак на момент звернення до суду відповідач не виконав своїх зобов`язань по виплаті завданої внаслідок ДТП шкоди (а.с. 63-64). Загальне положення про цивільно-правову відповідальність за заподіяння позадоговірної шкоди встановлено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позадоговірна (деліктна) відповідальність, яка є видом цивільно-правової відповідальності, настає при існуванні складу правопорушення, що включає такі елементи, як: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Разом з тим, частиною 5 статті 1187 ЦК України закріплено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з частиною першою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вказано, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Тлумачення частини другої статті 1187 ЦК України свідчить про те, що особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Тобто нормами частини другої статті 1187 ЦК України визначено особливого суб`єкта, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, це є його законний володілець. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За приписами частини 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна правова норма міститься у статті 27 Закону України «Про страхування». Так, відповідно до п. а ч. 38.1.1. ст. 38.1 Закону України «Про страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: в) якщо він\~після дорожньо-транспортної\~пригоди за\~його участю\~самовільно залишив\~місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Таким чином, законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених на відшкодування шкоди особі, потерпілій у дорожньо-транспортній пригоді, саме в порядку регресу. Згідно ст. 76 ЦПК України докази встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, оскільки відповідач винний у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 04.01.2021, залишив місце ДТП, то з нього, як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 7856, 00 грн в порядку регресу. На підставі ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 2422, 40 грн.

Outcome: approved