Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Ухвалою судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 30.05.2025 до Глухівського міськрайонного суду Сумської області за підсудністю передано цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 13863-07/2024 від 13.07.2024 року в розмірі 17 395,5 грн та судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 13.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено Договір про надання фінансового кредиту № 13863-07/2024, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі 4 000 грн.. 23.12.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» укладено договір факторингу № 23122024, згідно якого ТОВ «ФК «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до [PERSON] .. Відповідач, у свою чергу, не виконала умов кредитного договору, внаслідок чого станом на дату подання позову заборгованість становить 17 395,5 грн, а саме заборгованість за тілом кредиту 4000 грн, заборгованість за відсотками 5395,5 грн, заборгованість за неустойкою 8000 грн. Ухвалою судді Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 03.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. За зареєстрованим місцем проживання [PERSON] направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, однак поштовий конверт з кореспонденцією суду було повернуто з відміткою „адресат відсутній за вказаною адресою. У зв`язку з цим відповідач про розгляд справи також повідомлялась через офіційний портал «Судова влада України» веб-сторінку Глухівського міськрайонного суду Сумської області, своїм правом надати відзив не скористалась, клопотання про розгляд справи з викликом у судове засідання не направила. Заяв чи клопотань від учасників процесу не надійшло. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступне. 13.07.2024 року між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 138-63-07/2024, відповідно до умов якого клієнту надано кредит у розмірі 4 000 грн. Кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Строк кредиту 120 днів, дата погашення кредиту 09.11.2024, денна процентна ставка становить 1,50 % річних. Кредитний договір, заява-анкета, графік платежів, інформаційне повідомлення та паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем електронним підписом [NUMBER] . У листі АТ КБ ПРИВАТБАНК від 21.07.2025, який надійшов на ухвалу суду за клопотанням представника позивача, повідомляється, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано картку № [NUMBER] , на яку 13.07.2024 здійснено переказ коштів в сумі 4 000 грн. (а.с. 68). Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором [PERSON] має непогашену заборгованість у загальному розмірі становить 17 395,50 грн, з яких 4 000 гривень - заборгованість по кредиту; 5 395,5 гривень заборгованість за нарахованими процентами, 8 000 гривень заборгованість за неустойкою (а.с. 51,52). Відповідно до договору факторингу № 23122024 від 23.12.2024 року та витягу з реєстру боржників (а.с. 54-58) ТОВ „Стар Файненс Груп відступило ТОВ «ФК «КРЕДИТ - КАПІТАЛ» право вимоги коштів у боржників, в тому числі до відповідача у сумі, яка вказана банком у розрахунку заборгованості. Відповідно до\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1\~ст. 368 ЦК України). За правилами ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2\~ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст.ст.\~626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Приписами ст.ст.\~525, 526 ЦК України\~встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його\~умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За положеннями\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін, проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до розрахунку банку, який не спростований відповідачем, заборгованість за тілом кредиту становить 4 000 грн, заборгованість за відсотками 5 395,50 грн, неустойка 8 000 грн, а всього 17 395,50 грн. [PERSON] на виконання умов кредитного договору кошти своєчасно та в повному обсязі не вносила, станом на день подачі позову до суду борг за кредитним договором не повернула. Тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та відсотками підлягають задоволенню. В той же час, з 24 лютого 2022 року відповідно до\~Закону України\~"Про\~правовий режим\~воєнного стану" в Україні введено\~режим воєнного стану. 15 березня 2022 року Верховна Рада України прийняла\~Закон України № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», яким розділ "Прикінцеві та перехідні положення"\~Цивільного кодексу України\~доповнено новими пунктом 18 відповідно до якого у\~період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк\~після його припинення або скасування\~у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем),\~позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625\~Цивільного кодексу України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.\~Встановлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення"\~Закону України "Про споживче кредитування"\~доповнено пунктом 61, який містить аналогічні положення. Також забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з причин інших, ніж передбачені частиною четвертою статті 10561\~Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Норми цього пункту поширюються, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3\~Закону. З розрахунку заборгованості вбачається, що впродовж дії воєнного стану відповідачу нараховувалась неустойка в сумі 8 000 грн, яка на підставі вказаних законів стягненню не підлягає. Таким чином, виходячи з вимог вищевказаних Законів, суд вважає необхідним стягнути заборгованість за кредитним договором з відповідача на користь позивача в сумі 9 395,50 грн.. Також, з матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 2 422,40 грн (а.с. 1). За таких обставин, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково (9395,50х100: 17395,50 = 54,01%), то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1 308,33 грн судових витрат по оплаті судового збору (2422,40 х 54,01 : 100 = 1308,33). Крім того, позивачем заявлено про відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн, стосовно якого суд зазначає таке. Зі змісту\~ст. 58 ЦПК України\~вбачається, що сторона, третя особа, а також особа, якій за законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Відповідно до ст. 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник. Згідно\~ст. 15 ЦПК України представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Частиною четвертою\~статті 62 ЦПК України визначено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до\~Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Вартість послуг наданих за договором, згідно рахунку на оплату та детального опису наданих послуг становить 7 000,00 грн. (а.с.64,65). Статтею 137 ЦПК України\~встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Витрати на правничу допомогу адвоката можуть включати в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката. Для того, щоб суд міг визначити розмір понесених витрат на правничу допомогу з метою їх подальшого розподілу, сторона по справі повинна подати детальний опис наданих робіт (послуг) та здійснених нею витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При відшкодуванні витрат на правничу допомогу розмір судових витрат встановлюється судом на підставі поданих доказів (договори, рахунки, акти виконаних робіт тощо). У такому випадку важливо, щоб договір про надання правничої допомоги був з прозорим ціноутворенням, аби суд міг об`єктивно оцінити вартість та обсяги роботи адвоката. Адвокат повинен також надати детальний опис виконаних робіт з наданням доказів (документального підтвердження) факту виконаних адвокатом робіт. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, однак, повинен ґрунтуватися на більш чітких критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка зазначає про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат. Для визначення суми відшкодування необхідно послуговуватися критеріями реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Враховуючи характер\~виконаних адвокатом\~робіт з\~надання правової\~допомоги у\~зв`язку\~із розглядом\~справи,\~з урахуванням\~принципів співмірності\~та розумності\~судових витрат,\~критерію реальності\~адвокатських витрат,\~а також\~критерію розумності\~їхнього розміру,\~виходячи з\~конкретних обставин\~справи,\~її складності\~та виконаної\~роботи,\~а саме\~того,\~що дана\~справа є\~типовою та\~юридично не\~складною,\~підготовка позову\~не потребує\~значного часу,\~справа розглянута\~без виклику\~сторін,\~суд приходить\~до висновку\~про наявність\~підстав для\~стягнення судових\~витрат,\~понесених під\~час розгляду\~справи у\~розмірі 3000,00 грн.. За таких обставин, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено частково (9395,50 х100: 17395,50 = 54,01), то з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 1620,30 грн. судових витрат понесених під час розгляду справи (3000 х 54,01 : 100 = 1620,30), тобто пропорційно до розміру задоволених вимог. На підставі наведеного,

Outcome: partial