Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] (далі\~позивач)\~звернувся до\~Миронівського районного\~суду Київської\~області із\~позовом до [PERSON] , третя особа: Миронівська державна нотаріальна контора Київської області, про\~встановлення факту, що [PERSON] \~формально є\~зареєстрованою за\~адресою:\~ [ADDRESS] , але за значеною адресою разом з [PERSON] до дня його смерті не проживала, державний кордон України за період за період з 2019 року по теперішній час не перетинала. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер [PERSON] , який є батьком позивача, [INFO] померла [PERSON] , яка є матір`ю позивача. Після смерті батька позивача відкрилась спадщина на все його майно. Згідно з рішенням Миронівського районнго суду Київської області у цивільній справі № 371/549/24 від 29 липня 2024 року встановлено, що власником будинку [ADDRESS] є [PERSON] , свідоцтво на право власності № [NUMBER] від 12 вересня 2002 року. Крім позивача\~спадкоємцем за\~законом першої\~черги є\~його рідна\~сестра,\~ [PERSON] ,\~яка зареєстрована\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Позивач зазначив, що його сестра є лише формальною зареєстрованою за зазначеною адресою, але за місцем реєстрації не проживала. йому відомо, що близько двадцяти років тому [PERSON] виїхала за межі України, постійно проживає за кордоном, її місце проживання (знаходження) йому невідоме. Позивач забезпечив поховання матері та батька за власні кошти. [PERSON] на похоронах ані матері, ані батька присутньою не була. Батько позивача постійно проживав зі своєю дружиною, до дня її смерті та є таким, що фактично прийняв спадщину після її смерті. Миронівська державна нотаріальна контора Київської області повідомила його в усній формі про те, що спадкоємцем за законом на спадкове майно після смерті [PERSON] , крім нього також є його рідна сестра [PERSON] , оскільки вона є зареєстрованою у спадковому будинку. Процесуальні дії у цивільній справі. Згідно з ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 09.12.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Фактичні обставини справи. Дослідивши письмові докази у справі, надавши оцінку в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволеню частково з огляду на наступне. [INFO] помер [PERSON] , який є батьком позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Миронівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області серії [NUMBER] від 03.12.2019, актовий запис № 232. Згідно із даними довідки Миронівської міської ради №01-24/505 від 08.03.2024, [PERSON] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом із [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до відповіді Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України № 371/1764/24 від 22.04.2025, відомостей про перетин державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України, громадянкою України [PERSON] , [INFO] , в період з 01.01.2019 по 02.05.2025 в базі даних не виявлено. Після смерті [INFO] [PERSON] 1952 р.н., Миронівською державною нотарільною конторою заведена спадкова справа № 142/2023, відповідно до якої заяву про прийняття спадщини подав син [PERSON] , до складу спадщини входить будинок [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] показала, що знайома із [PERSON] , яка є зареєстрована в батьківському будинку за номером [ADDRESS] , проте не бачила останню, як до дня смерті матері та батька, так і після, місце знаходження [PERSON] їй не відоме. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що місце знаходження своєї знайомої [PERSON] їй не відоме, остання не була присутня на похоронах своєї матері та батька, за зареєстрованим місцем проживання остання фактично не проживає тривалий час. Норми права та мотиви суду. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Суд зазначає, що згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 і ч. 2 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. За приписами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з частиною другою статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторони, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Суд вважає,\~що позовні\~вимоги про\~встановлення факту\~про те,\~що [PERSON] \~є зареєстрованою\~за адресою:\~ [ADDRESS] , але за значеною адресою разом з [PERSON] до дня його смерті не проживала тривалий час, є доведеним та підлягає задоволенню. Вимога, щодо встановлення факту, що [PERSON] не перетинала державний кордон України за період з 2019 по теперішній час, задоволенню не підлягає, з огляду на наступне. Згідно із приписами ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту перетину Державного кордону України належить до компетенції Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України та є його дискреційними повноваженннями, а отже не може бути встановлений судом. Окрім цього, звертає увагу на те, що на виконання ухвали суду від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України була отримана відповідь № 371/1764/24 від 22.04.2025, щодо відомостей про перетин Державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України, громадянкою України [PERSON] , [INFO] , в період з 01.01.2019 по 02.05.2025, зокрема, про те, що в базі даних Державної прикордонної служби України не виявлено відомостей про перетин [PERSON] , [INFO] , в період з 01.01.2019 по 02.05.2025. За вказних обставин в цій частині позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: partial