Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "БРАЙТ-К" (далі - ТОВ "ФК "БРАЙТ-К") звернулося до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: Акціонерне товариство "Креді Аргіколь Банк", в якому просило стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3/3872755 від 04.11.2020 року в розмірі 32081,01 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 25575,64 грн; заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом 6505,37 грн за період з 04.06.2024 року по 11.04.2025 року. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 04.11.2020 року між акціонерним товариством "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" (далі - АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК") та [PERSON] укладений кредитний договір № 3/3872755, відповідно до умов якого Банк надав, а Позичальник отримав кредитні кошти на споживчі потреби в сумі 61000 грн строком на 60 місяців - з 04.11.2020 по 03.11.2025. Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором, відповідач же, в свою чергу, порушує умови п. 1.1. та п. 2.2 кредитного договору - не здійснює повернення кредиту згідно графіку платежів по кредиту. Як зазначає позивач, в подальшому 05.08.2021 між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ТОВ "ФК "БРАЙТ-К" укладено договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021, у відповідності до умов якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 3/3872755 від 04.11.2019 року. Відповідно до договору відступлення ТОВ "ФК "БРАЙТ-К" набуло прав кредитора до [PERSON] за вказаним кредитним договором. Кредитним договором передбачено право кредитора вимагати дострокового повернення кредиту в повному обсязі у випадку порушення Позичальником графіку платежів та невиконання ним письмової вимоги про погашення боргу. Письмова вимога про погашення заборгованості, яка направлялася [PERSON] , проігнорована останньою. У зв`язку з тим, що заборгованість відповідачем не погашена, товариство звернулося за захистом порушеного права до суду із даним позовом. Ухвалою від 21.05.2025 року відкрито провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник відповідача надіслав відзив на позов, в якому зазначив, що відповідач не погоджується з доводами та обставинами, викладеними позивачем у позовній заяві, вважає позовні вимоги безпідставними, не підтвердженими належним чином та такими, що не підлягають задоволенню. Зазначає, що заборгованість за договором була предметом розгляду суду, про що ухвалено рішення Яготинського районного суду Київської області від 18.12.2024 року у справі № 382/1243/24, в якій позивач відмовився від вимог про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі - 25 575,64 грн., за процентами за користування кредитом - 21,12 грн. та за комісією за обслуговування кредитної заборгованості - 46 949,99 грн. Позивач ставить вимоги про стягнення суми заборгованості за тілом кредиту у розмірі - 25575,64 грн, стягнення яких було предметом розгляду у справі № 382/1243/24, та у стягненні яких було фактично відмовлено рішенням суду від 18.12.2024. Також, повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитним договором на адресу відповідача не направлялося і не отримувалося. Крім цього, з позовною заявою позивач звернувся 09.05.2025 року, відтак позовна давність має бути застосована до невиконаних зобов`язань (нарахованих та несплачених сум комісії, процентів, тощо), які були нараховані кредитором до 09.05.2025. У відповіді на відзив сторона позивача стверджує, що позивач у своїй заяві про зменшення позовних вимог у справі № 382/1243/24 не заявляв про відмову від частини позовних вимог, а суд таку відмову не приймав, тому позивач не позбавлений права на звернення до суду з позовом про стягнення залишку заборгованості за кредитним договором №3/3872755 від 04.11.2020 року. Заяву відповідача щодо спливу позовної давності вважає необґрунтованою. В судове засідання представник позивача не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи за відсутності представника. Представники відповідача та третьої особи до суду не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, згідно з вимогами ст. ст. 128, 130 ЦПК України. Відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв чи клопотань на адресу суду не направив. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 04.11.2020 року між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" (Банк) та [PERSON] (позичальник) укладений кредитний договір № 3/3872755, відповідно до умов якого Банк надав, а Позичальник отримав кредитні кошти на споживчі потреби в сумі 61000 грн строком на 60 місяців - з 04.11.2020 по 03.11.2025 (включно). Пунктом 1.3 кредитного договору встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує проценту винагороду (надалі - проценти) щомісячно, в розмірі 15 % річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту (дня списання кредитних коштів з позичкового рахунку позичальника) до моменту повного погашення заборгованості за кредитним договором, а також позичальник сплачує комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно, в розмірі 2,35 % у місяць від суми кредиту. В пункті 2.2 кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний погашати кредит та сплачувати проценти та комісію у валюті кредиту, відповідно до розрахунків графіку платежів по кредиту, щомісяця, в день повернення кредиту на рахунок погашення заборгованості, сплачена сума платежу перераховується на позичковий рахунок та на рахунки нарахування процентів і комісій в день повернення кредиту. Банк виконав свої обов`язки за кредитним договором № 3/3872755 від 04.11.2020 року належним чином, що підтверджується меморіальним ордером № 33740424-1 від 04.11.2020 року, виписками з рахунку позичальника та розрахунками заборгованості. Відповідач порушував умови п. 1.1 та п. 2.2 кредитного договору та не здійснював повернення кредиту згідно графіку платежів по кредиту. 05.08.2021 року між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та ТОВ "ФК "БРАЙТ-К" укладений договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 2-2021 із додатками. Згідно даного договору 14.02.2022 року відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № 3/3872755 від 04.11.2020 року, що був укладений між АТ "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК" та [PERSON] , а тому ТОВ "ФК "БРАЙТ-К" набуло прав кредитора до позичальника за кредитним договором, що підтвердується реєстром прав вимог № 7 від 14.02.2022 (додаток № 1 до договору). Отже, ТОВ "ФК "БРАЙТ-К", набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до відповідача щодо погашення наявної в нього заборгованості за кредитним договором, що повністю узгоджується з положеннями ст. 514 ЦК України. Вказані обставини встановлені також рішенням Яготинського районного суду Київської області від 18.12.2024 року у справі № 382/1243/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "БРАЙТ-К" до [PERSON] , третя особа Акціонерне товариство "КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК", про стягнення заборгованості за кредитним договором\~№ 3/3872755\~від 04.11.2020\~року,\~яким позов\~задоволено та\~стягнуто з відповідача на користь позивача 44 094,92 грн заборгованості, що враховується судом в порядку ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Також, відповідно до цього рішення, відповідачу направлено позивачем повідомлення про наявність заборгованості та вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків. Зазначені повідомлення залишені відповідачем без реагування. Заборгованість відповідача за кредитним договором відповідно до розрахунків позивача щодо заборгованості по кредитному договору № 3/3872755 від 04.11.2020 року, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, становила 44094,92 грн, яка складалася із 25115,25 грн заборгованості за тілом кредиту та 18979,67 грн заборгованості за процентами. В силу ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідачем не доведено обставин припинення зобов`язання за кредитним договором № 3/3872755 від 04.11.2020 року щодо повернення тіла кредиту в розмірі заявленої до стягнення у справі, що розглядається, розмірі 25575,64 грн. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Доказів погашення заборгованості в розмірі 25575,64 грн матеріали справи не містять. При цьому, суд враховує, що у справі № 382/1243/24 позивачем подавалася заява про зменшення позовних вимог, а не заява про відмову від частини позовних вимог, що є різними процесуальними діями та відповідно до положень п. п. 1, 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України є правом позивача. Тож відсутні підстави вважати, що рішення у справі № 382/1243/24, яким позов було задоволено відповідно до зменшених позовних вимог, таким, що ухвалено про той самий предмет і з тих самих підстав. Відповідно до розрахунків позивача щодо заборгованості по кредитному договору № 3/3872755 від 04.11.2020 року остання становить 32081,01 грн, яка складається із заборгованості за тілом кредиту 25575,64 грн; заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом 6505,37 грн за період з 04.06.2024 року по 11.04.2025 року. Відповідач не надав доказів сплати зазначеної заборгованості за тілом кредиту, тому суд дійшов висновку про задоволення позову в частині стягнення 25575,64 грн заборгованості за тілом кредиту. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості за нарахованими процентами за користування кредитом 6505,37 грн за період з 04.06.2024 року по 11.04.2025 року, суд дійшов висновку про відмову в цій частині, виходячи із наступного. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) викладено висновок про те, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Встановлення строку дії кредитного договору має важливе значення для правильного вирішення справи з огляду на те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18)). Можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом») (постанова Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16). Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 18.12.2024 року у справі № 382/1243/24 судом було встановлено, що відповідачу вже направлялося позивачем повідомлення про наявність заборгованості та вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісії у зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору щодо повернення кредиту та сплати відсотків. Зазначені повідомлення залишені відповідачем без реагування. Посилання відповідача на відсутність доказів надсилання повідомлення та вимоги про повернення кредиту спростовується матеріалами справи, відповідне відправлення було направлено відповідачу, про що позивачем надано, в тому числі, роздруківки та скріншоти із сайту Укрпошти. Право банку вимагати повернення кредитних коштів та сплати відсотків у разі прострочення позикодавця передбачено кредитним договором та Правилами надання кредиту (в п. п. 1.4, 4.1 кредитного договору відповідач підтвердив своє ознайомлення з ними), положеннями ст. ст. 1048, 1050 ЦК України. Відповідно до правового висновку, викладеного у змісті постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду, вирішуючи спір у справі №910/458/16, наголосила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачено частиною другою статті 1050 ЦК України). Саме за це благо (можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу) позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України. Водночас, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту останній позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту. Тож, оскільки вимоги про дострокове погашення кредиту були заявлені раніше позивач з цих підстав пред`явив позов у справі № 382/1243/24 ще в 2024 році, відсутні підстави для подальшого нарахування передбачених договором відсотків за користування кредитними коштами з 04.06.2024 року по 11.04.2025 року, адже у такому випадку позикодавець може мати право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, однак таких вимог позивач не заявляв. Натомість, враховуючи вищевикладене, нарахування та стягнення процентів за користування кредитом з відповідача поза визначеними строками кредитування суперечить вимогам Цивільного кодексу України та висновкам Верховного Суду. Твердження відповідача про сплив позовної давності є необрунтованим з огляду на положення пункту 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України й продовженням періоду дії воєнного стану в Україні; крім цього, підлягають врахуванню й норми ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України та проведення відповідачем платежів за кредитним договором у грудні 2021 року. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Судовий збір відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає покладенню на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial