Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "ЕЙС" звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором № 09-9706759 від 04.04.2024 у розмірі 25 742,77 гривень та судових витрат по справі. В позовній заяві позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК "ЕЙС" вказує про те, що 04.04.2024 між ТзОВ "МАКС КРЕДИТ" та [PERSON] було укладено кредитний договір у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразового ідентифікатора 50739. Згідно даного кредитного договору сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру і типу процентної ставки. Відповідно до умов такого договору, позичальник зобов`язувався сплатити кредитодавцю комісію за надання кредиту в сумі 900,00 грн., порядок сплати якої визначено умовами кредитного договору. Позичальнику перераховано кошти в сумі 9000 грн. На виконання умов кредитного договору, 04.04.2024 первісним кредитором здійснено переказ коштів безготівковим зарахуванням через компанію ТОВ "Платежі Онлайн" на платіжну картку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 9000 грн. 25.11.2024 між первісним кредитором та ТОВ "ФК "ЕЙС" укладено договір факторингу № 25112024-МК/Ейс, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "ЕЙС" відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. У порядку та на умовах, визначених у договорі факторингу, позивач зобов`язався передати (сплатити) первісному кредитору суму фінансування, а первинний кредитор зобов`язався відступити позивачу права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних первісному кредитору за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від первісного кредитора до позивача відбувається у дату відступлення прав вимоги. Дата відступлення прав вимоги - означає робочий день, в який сторони склали і підписали Акт прийому-передачі. Акт прийому-передачі - означає письмовий документ, який складається спільно первісним кредитором та позивачем, у зв`язку з переходом прав вимоги від первісного кредитора до позивача на умовах договору факторингу, підтверджує передачу позивачу Реєстру боржників відповідно до умов договору факторингу та складається в день підписання договору факторингу. Таким чином, відповідно до реєстру боржників за договором факторингу та акту прийому-передачі до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 25 742,77 грн. Під час укладення кредитного договору сторонами було узгоджено всі істотні умови, зокрема розмір кредиту в сумі 9900 грн., валюту надання, строк дії договору та порядок кредитування. Дане погодження умов, а також підписання кредитного договору відповідачем із використанням одноразового ідентифікатора як засобу електронного підпису, свідчить про його належне та добровільне волевиявлення на укладення електронного правочину. Оскільки відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, виникла заборгованість у розмірі - 25 742,77 грн., яка складається з наступного: 8 873,75 грн. - заборгованість по кредиту; 16 869,02 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом; 0,00 грн. - штрафні санкції згідно умов договору Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідача за кредитним договором. Позивач ТзОВ "ФК "ЕЙС" просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 25 742,77 грн. заборгованості за кредитним договором № 00-9706759 від 04.04.2024 та понесені судові витрати. Ухвалою Демидівського районного суду Рівненської області від 30 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву ТзОВ "ФК "ЕЙС" до [PERSON] , про стягнення заборгованості за кредитним договором, відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, у своєму позові просив розгляд справи провести за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Клопотання про розгляд справи без його участі чи відкладення розгляду справи на адресу суду не направив. Відповідачем подано відзив на позов, згідно якого він просить у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Свій відзив відповідач мотивує наступним. Щодо недоведеності правильності нарахування суми заборгованості. Згідно договору - строк позики (строк дії кредиту) - 30 календарних днів. Відповідач вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. Тобто у період дії кредитного договору (період дії може визначатися як строк дії договору, дата повного погашення і т.д.) можуть нараховуватись проценти за користування кредитними коштами, але після припинення дії кредитного договору, нарахування процентів повинно припинятися. Позивачем нараховувались проценти за користування кредитними коштами не у відповідності до положень ЦК України та не в межах встановлених строків кредитування, що на думку відповідача є неправомірним. Відповідач також зазначив, що відсутні докази видачі йому кредитних коштів за спірними кредитним договором. Надання розрахунку суми заборгованості або витягу з реєстру прав вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості та витяг з реєстру прав вимоги не є первинними документами, що підтверджують факт готівкової чи безготівкової видачі коштів відповідачу. Сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи предавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Таким чином, наданий позивачем розрахунок заборгованості не можна вважати допустимим і достанім доказом наявності заборгованості, оскільки він не є первинним документом. Відповідач вважає, що представником позивача не доведено розмір фактично взятих відповідачем кредитних коштів за умовами договору, не доведено обгрунтованість нарахування відсотків. З наданих представником позивача документів неможливо встановити по яку дату нараховувались відсотки за користування кредитом та з якою ставкою. В свою чергу, наданий представником позивача розрахунок заборгованості, не підтверджений жодним первинним документом, що оформлений відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", а отже не підтверджено передання коштів в розумінні ч. 2 ст. 1046 ЦК України. Отже, позивачем не було надано жодних доказів видачі відповідачу кредитних коштів за спірним кредитним договором. Надання розрахунку суми заборгованості або виитягу з реєстру прав вимоги є недостатнім для підтвердження наявності заборгованості, оскільки розрахунок заборгованості та витяг з реєстру прав вимоги не є первинними документами, що підтверджують факт готівкої чи безготівкової видачі коштів відповідачу. За перерахованих обставин, відповідач вважає, що підстави для задоволення позовних вимог - відсутні. Відповідач у своєму відзиві також зазначає, що йому неправомірно нараховано штрафні сакнкції та комісії. Щодо договору факторингу. Договір факторингу спрямований на фінансування однією стороною другої сторони шляхом надання в її розпорядження певної суми грошових коштів. Вказана послуга за договором факторингу надається фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому сама грошова вимога, передана клієнтом фактору, не може розглядатись як плата за надану останнім фінансову послугу. Позивач не надав докази оплати за договорами факторингу, що є імперативною умовою та входить у предмет договору. Також у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договорами факторингу на час або після їх укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором. Отже, позивачем не доведено факту відступлення права грошовї вимоги до відповідача за договорами позики від первісних кредиторів до позивача. За перерахованих обставин відповідач вважає, що позивачем не доведено належними до допустими доказами факту відступлення права грошової вимоги (виникнення факторингових відносин) до нього, як відповідача за кредитним договором від первісного кредитора до позивача, оскільки договори факторингу не містять повної інформації про істотні умови такого договору, а саме ціни позову, розмір вимоги, який переходить до позивача як нового кредитора до відповідача та факт оплати позивачем договору факторингу. Відсутність доказів на підтвердження факту переходу права вимоги до фактора за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення заборгованості. З вище викладених підстав відповідач просить відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового процессу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши відзив та докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Суд вирішив справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами по справі. Позивачем було заявлено клопотання про витребування доказів, яке ухвалою суду від 20 червня 2025 року було задоволено та витребувано докази по справі. Будь-яких інших заяв та/чи клопотань по суті справи сторони до суду не подавали. Судом не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надавати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). В судовому засіданні встановлено, що 04 квітня 2024 року між ТзОВ "Макс Кредит" та відповідачем [PERSON] було укладено договір кредитної лінії № 00-9706759 (а. с. 11-15). Пунктом 4.3.4 договору передбачено, що позичальник при реєстрації на сайті Товариства зобов`язується вказувати повні, точні та достовірні відомості, включаючи свої персональні дані. Договір укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором 50739, який було відправлено 04.04.2024 о 18:46:22 на номер телефону [NUMBER] відповідача та введено ним 04.04.2024 о 18:46:34, зокрема дана інформація підверджується Розділом 8 кредитного договору та довідкою про ідентифікацію боржника. В статті 3 Закону України "Про електрону комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. (ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частина 5 ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Стаття 12 ЗУ "Про електронну комерцію" визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи вбачається, що відповідачем здійснені всі дії, які чітко свідчать про його свідомий вибір щодо укладення кредитного договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладення договору було б неможливим. Натомість, відповідач, підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. (п. 4.4.3 договору). Можливість укладення договору вищевказаним способом підтверджується правовою позицією, яка викладена Верховним Судом у постанові від 23.03.2020 року у справі №404/502/18, у постанові від 09.09.2020 року у справі №732/670/19 та ін. Юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму (ст. 8 Закону України "Про електронні документи та електронний документообіг"). Після підписання електронним підписом кредитних договорів і прийняття акцепту оферти у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у товариств виникли зобов`язання щодо надання кредитних коштів, а у відповідача виникло зобов`язання з повернення кредитних коштів. Згідно умов договору № 00-9706759 відповідачу надано кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 9000,00 гривень (п .1.2) на споживчі потреби. Відповідно до п. 1.3 строк дії кредитної лінії: 360 календарних днів. Позичальник зобов`язаний повернути суму кредиту кредитодавцю в останній день строку кредитуванню (дата остаточного повернення кредиту 30 березня 2025 року. Отже, позиція відповідача, викладена у відзиві, щодо надання кредиту на 30 днів не відповідає умовам кредитного договору. Кредитна лінія надана на 360 днів із зазначенням при цьому останнього дня строку кредитування - 30.03.2025. Відповідно до п. 1.4. позичальник зобов`язаний платити проценти в періодичну дату оплати процентів, а саме на "29" квітня 2024 на кожний 25 день після цієї дати за фактичне користування грошовими коштами протягом строку дії кредитної лінії (строку кредитування). Відповідно до п. 1. 5 кредитного договору тип процентної ставки - фіксована. Згідно п. 1.5.1.-1.7.1. кредитного договору передбачено наступне: стандартна процентна ставка складає 2,4% від суми кредиту за кожний день користування кредитом, застосовується у межах строку дії кредитної лінії, зазначеного в п. 1.3 цього договору. Кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту в розмірі 10,00% від суми кредиту, яка складає 900,00 грн., яку позичальник зобов`язаний сплатити на умовах, визначених п. 3.4 цього договору. Денна процентна ставка за договором при застосуванні стандартної процентної ставки та комісії (у разі її наявності) дорівнює 2,5 %. /а. с. 11 з.с./. До вказаного договору кредитної лінії № 00-9706759 позивачем додано правила надання коштів та банківських металів у кредит ТзОВ "Макс Кредит", паспорт споживчого кредиту довідку про ідентифікацію клієнта [PERSON] , інформаційну довідку про успішну транзакцію грошових коштів на картковий рахунок позичальника. В даних доказах містяться основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови (а. с. 16-30). Як вбачається повідомлення АТ "ПриватБанк" на ім`я [PERSON] в банку емітовану карту № [NUMBER] , на яку за період 04.04.2024-09.04.2024 рр. Відбулось зарахування на суму 9000 грн. (а. с. 111-112). Дана інформація надання на виконання вимог ухвали суду про витребування доказів. Таким чином, дані обставини спростовують позицію відповідача, що він коштів по кредитному договору не отримував. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у встановлений договором строк не виконав. Відповідно до наданого первісним кредитором розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 25 листопада 2024 року у [PERSON] наявна заборгованість за договором № 00-9706759 , яка становить 25742,77 гривень, з яких: 7 973,75 гривень - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 16 869,02 гривень - сума заборгованості за нарахованими процентами та 900,00 грн - сума заборгованості за нарахованою комісією. (а. с. 36-37). З даного розрахунку вбачається, що штрафних санкцій відповідачу нараховано не було. Тому позиція відповідача щодо нарахування йому штрафних санкцій не відповідає дійсності. Щодо нарахування комісії, то суд зазначає, що комісія в сумі 900,00 грн. відповідачу була нарахована, однак це було передбачено п. 1,6 кредитного договору, з умовами якого відповідач був ознайомлений, підписавши договір електронним цифровим підписом. Дана комісія була нараховано одноразово за надання кредиту. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 25 листопада 2024 року між ТзОВ "Фінансова компанія "ЕЙС" та ТзОВ "Макс Кредит" укладено Договір факторингу № 25112024-МК/Ейс, відповідно до умов якого ТОВ "ФК "ЕЙС" відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до п. 2.1.-2.4. вище вказаного договору факторингу в порядку та на умовах, визначених в цьому договорі, фактор зобов`язується передати (оплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за укладеними кредитними договорами згідно реєстру, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержав від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідатиме перед фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої фактором клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання боржника. Разом з правом вимоги до фактора переходять всі інші права та обов`язки клієнта за кредитним договором. У випадку укладення сторонами більш ніж одного реєстру боржників, кожен наступний реєстр боржників є самостійним додатком, та не змінює попередній. З дати відступлення прав вимоги клієнт перестає бути стороною за укладеними кредитними догворами, а фактор стає виключним та єдиним кредитором за укладеними кредитними договорами, згідно реєстру та набуває всіх прав за ним. Відступлення прав грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за укладеними кредитними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги. Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу до ТОВ "ФК "ЕЙС" перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 25 742, 77 грн. /а. с. 46-47/. Даний факт підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу № 25112024-МК/Ейс від 25.11.2024. Також, на підтвердження переходу права вимоги за реєстром боржників до вказаного договору факторингу, позивачем долучено платіжну інструкцію від 03.12.2024 № 17, що свідчить про сплату ціни продажу за вищезазначеним Реєстром та виконання ТОВ "ФК "ЕЙС" своїх обов`язків за договором факторингу 2512024-МК-Ейс від 25.1.2024. /а. с. 44 зв. с., 45/. Як вбачається з наявних у справі письмових доказів відповідач [PERSON] не виконав взяті на себе зобов`язання по поверненню кредиту та сплаті процентів за користування кредитом в сумі 25 742,77 гривень. Отже, фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку фінансовій установі не повернуті. Тож відповідач не виконав обов`язок з повернення кредитних коштів і позивач вправі вимагати захисту порушених прав у судовому порядку. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені договором належним чином не виконав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вирішення питання стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по справі по сплаті судового збору. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Позивач по справі просить стягнути з відповідача 7000 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги, надавши при цьому, як доказ про понесені витрати: копію договору про надання правничої допомоги від 07 квітня 2025 року з додатком № 1, в якому зазначено кількість годин, передбачених на підготовку позову та необхідних документів до нього та вартість складання відповідних процесуальних документів та додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги № 07/04/25-02 від 07.04.2025 року, яка містить перелік боржників по кредитних договорах. (а. с. 48-52). Однак до суду не надано доказів фактично понесених витрат позивачем за надання правничої допомоги, наданих адвокатським бюро "ТАРАНЕНКО ТА ПАРТНЕРИ". У зв`язку з цим у суду відсутні правові підстави для стягнення з відповідача [PERSON] на користь ТзОВ "Юніт Капітал" понесених витрат на правову допомогу у розмірі 7000 грн. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст. ст. 512, 514, 1054, 1078 ЦК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. На підставі наведеного, відповідно до ст. ст. 526, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved