Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

04.03.2025р. [PERSON] (далі - позивачка) звернулася до суду із позовом до Врадіївської селищної ради (далі - відповідач), в якому просить надати їй додатковий строк на прийняття спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , тривалістю у 3 (три) місяці. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 01.08.2016р. [PERSON] , складено заповіт, який зареєстровано в реєстрі за № 612 та посвідчено приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області. Так, у вказаному заповіті, [PERSON] , вказала, що все належне їй майно після її смерті, вона заповідає позивачці. [INFO] , померла бабуся позивача [PERSON] , [INFO] , яка проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивачка стверджує, що з початку повномасштабного вторгнення армії російської федерації, вона разом зі своєю родиною переїхала на постійне місце проживання до Федеративної Республіки Німеччина у м. Вормс. Окрім цього, їй було відомо про прийняту постанову Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану, в якій зазначається: ...Установити, що на час воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється…. Таким чином, позивач, вважала, що після припинення воєнного стану в Україні, вона зможе прийняти спадщину, яку залишила її бабуся [PERSON] . Проте, згодом позивачка дізналась, що набрав чинності підпункт 2 пункту 3 постанови КМУ від 09.05.2023р. № 469 Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо нотаріату, державної реєстрації та функціонування державних електронних інформаційних ресурсів в умовах воєнного стану, виключено пункт 3 постанови КМУ від 28.02.2022р. № 164 Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану, яким було встановлено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 місяці, та свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. З огляду на вищезазначене, позивачка стверджує, що ще однією причиною, чому вона не звернулася вчасно, а саме у встановлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, є юридична невизначеність, що виникла внаслідок неузгодженості нормативно-правових актів, прийнятих після введення воєнного стану в Україні. Після того як позивачка дізналась, що дані норми законодавства були виключені, а строк на прийняття спадщини складає 6 місяців, вона звернулась до нотаріуса Федеративної Республіки Німеччина з метою надання довіреності [PERSON] щодо прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] . Позивачка зазначає, що оскільки вона побоювалась за своє життя та здоров`я, а тому самостійно не могла приїхати до України та звернутися особисто до нотаріуса з заявою про вчинення нотаріальної дії. 21.10.2024р. позивачка надала довіреність [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] ) щодо ведення справи з оформлення її майнових та немайнових прав на спадщину, що залишалась після смерті [PERSON] , і на будь-яке інше майно в чому б воно не полягало і де б воно не знаходилося, в тому числі, на земельну ділянку на підставі заповіту, оформленого у нотаріуса Демченка Т.М. 01.08.2016р., а також на грошові вклади, що перебувають у будь-якому банку, згідно із законом та/або за заповітом та/або по праву подання. 07.02.2025р., [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Первомайського районного нотаріального округу Демченко Т.М. з заявою про вчинення нотаріальної дії (про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Миколаївська обл., смт. Врадіївка). До вказаної заяви було також долучено: оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] , довідку від ЦНАП Врадіївської селищної ради Миколаївській області № 1717 від 31.01.2025р., оригінал заповіту посвідченого приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області Демченко Т.М., 01.08.2016р. за реєстровим № 612. 07.02.2025р. [PERSON] , отримала від приватного нотаріусу Первомайського районного нотаріального округу Демченко Т.М. постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що позивачка не звернулась до нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк у шість місяці, який починається з часу відкриття спадщини, а також не пред`явила докази про постійне проживання разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини за однією адресою. З огляду на вищевикладене, щодо поважності пропуску строку для прийняття спадщини, позивачка зазначає, що \~ \~ \~ \~ у зв`язку із повномасштабним вторгненням та військовою агресією \~ \~ \~ \~з боку російської федерації на території України, вона наразі, постійно проживає зі своєю родиною в м. Вормс (Федеративна Республіка Німеччина) та не може приїхати на територію України, оскільки побоюється за своє життя та здоров`я своєї родини, через постійні балістичні удари. Позивач вважає, що нею із поважних причин пропущено строк для прийняття спадщини. Також позивачка вказує, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (ст. 3 Конституції України). Отже, з урахуванням веденого в Україні Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. воєнного стану (в подальшому воєнний стан неодноразово продовжувався і діє дотепер), у неї виникли об`єктивні та істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини. При цьому, позивачка вказує, що вона заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті спадкодавця не подавала, від права на спадкування не усунута і бажає прийняти спадщину. Підсумовуючи зазначене вище позивачка вважає, що вказані обставини є достатніми підставами вважати причину пропуску строку поважною. Позивачка в судові засідання 27.06.2025р., 14.07.2025р. та 19.09.2025р. не з`явилася, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлена про час, дату та місце судового розгляду, про причини неявки не повідомила. Представниця позивачки [PERSON] в судовому засіданні 19.09.2025р. підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві вказуючи, що позивачка з об`єктивних причин, які пов`язанні з введенням в Україні воєнного стану, пропустила строк для прийняття спадщини. Однак не змогла докладно пояснити, які саме конкретні обставини, які пов`язанні з введенням в Україні воєнного стану, перешкоджали позивачці для реалізації свого права на прийняття спадщини, а оперувала загальними твердженнями. Також додаткового пояснила, що, з огляду на проживання позивачки за кордоном, у неї були складнощі щодо передачі для [PERSON] довіреності для подачі заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим заява до нотаріуса була подана лише в лютому 2025р. Однак не вказала, які саме обставини з жовтня 2024 року по лютий 2025 року перешкоджали позивачці направити [PERSON] довіреність. Представник відповідача [PERSON] в судові засідання 27.06.2025р., 14.07.2025р. та 19.09.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату та місце судового розгляду. Водночас 18.09.2025р. звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника відповідача, у зв`язку із завантаженістю в роботі. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті за відсутності учасників судового розгляду, які не з`явилися в судове засідання, оскільки неявка останніх не перешкоджає розгляду позову по суті. Дослідив матеріали справи та заслухав пояснення представниці позивачки [PERSON] , суд вважає встановленим таке. 01.08.2016р. [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає по [ADDRESS] , паспорт [NUMBER] , виданий Врадіївським РВ УМВС України В Миколаївській області 22.03.2000р., РНОККП [NUMBER] , склала заповіт яким все майно належне їй за законом на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося заповіла [PERSON] , [INFO] . Заповіт посвідчено приватним нотаріусом Врадіївського районного нотаріального округу Миколаївської області Демченко Т.М. та зареєстровано в реєстрі за № 612 (Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44632179 від 01.08.2016р.). [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 16.02.2024р. Врадіївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Первомайському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)). Відповідно довідки адміністратора відділу Центр надання адміністративних послуг Врадіївської селищної ради М. Бахчеван за № 1717 від 31.01.2025р., [PERSON] , [INFO] , на момент смерті була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] . 21.10.2024р. позивачка в місті Остгофен, Федеративна Республіка Німеччина, видала довіреність, якою довірила громадянці України [PERSON] , [INFO] , вести справу з оформлення її майнових та немайнових прав на спадщину, що залишилася після смерті її бабусі [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою № 41/02-31 від 07.02.2025р. приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Демченко Т.М., за заявою [PERSON] , відмовлено позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Миколаївська область, Первомайський район, Врадіївська територіальна громада, після померлої [INFO] [PERSON] . Постанова мотивована пропуском позивачкою строку звернення із заявою про прийняття спадщини та не пред`явленням доказів про постійне проживання позивачки разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини за однією адресою. Водночас, згідно інформації приватного нотаріуса Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Демченко Т.М. від 23.05.2025р. за № 172/01-16, після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Спадкова справа не відкривалася, спадкоємці із заявою про прийняття спадщини та/або про відмову від прийняття спадщини не зверталися. Також в матеріалах справи наявна копія паспорта громадянина України для виїзду за кордон № [NUMBER] , виданого 18.07.2024р. на ім`я позивачки. Орган, що видав 3DEU2 (Генеральне консульство України у Франкфурті-на-Майні). Матеріали справи не містять рішення суду про визнання спадщини після померлої, [INFO] [PERSON] , [INFO] , відумерлою чи визнання права власності на спадкове майно за іншими особами. Встанови вказані обставини, суд приходить до такого висновку. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом положень ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У відповідності до ч.ч. 1 та 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1272 ЦК України визначено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як визначено ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно із ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. В силу ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). В свою чергу, ч. 5 ст. 263 ЦПК України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини (правова позиція Верховного Суду, яка викладена в постанові від 31.08.2022р. (справа № 655/525/20, провадження № 61-15493св21). Як вбачається зі змісту позовної заяви позивачка була обізнана про наявність на її ім`я заповіту [PERSON] , у зв`язку з чим вказана обставина не зазначена як підстава пропуску строку прийняття спадщини. Щодо причин пропуску строку прийняття спадщини, зазначених у позовній заяві, слід зазначити таке. У постанові від 09.10.2024р. у справі № 619/2906/23 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, посилаючись на постанову Верховного Суду України від 23.08.2017р. у справі № 6-1320цс17 зазначив, що право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. При цьому, суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 11 липня 2018 року у справі № 381/4482/16-ц (провадження № 61-12844св18), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19). Крім того, оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 21 квітня 2022 року у справі № 296/12109/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. Правозастосовна практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною. У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року в справі № 756/957/18 (провадження № 61-5590св21) вказано, що якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через власну пасивну поведінку, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1215цс16. У постанові від 26.06.2024р. у справі № 333/1912/23 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що під час вирішення питання про визначення особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини суд оцінює поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця для вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі в складі Збройних Сил України тощо. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Такий висновок висловив Верховний Суд України в постанові від 14 вересня 2016 року в справі № 6-1215цс16, Верховний Суд у постановах від 15 травня 2024 року в справі № 953/18814/20 (провадження № 61-13599св23), від 26 квітня 2024 року в справі № 161/17389/23 (провадження № 61-3763св24), від 03 квітня 2024 року в справі № 639/8197/21 (провадження № 61-14773св23). Таким чином, з огляду на вищевикладене, сам лише факт перебування, спадкоємця за межами країни не є поважною причиною пропуску строку прийняття спадщини. Крім цього, суд наголошує, що у позовній заяві позивачка вказує про її постійне перебування з лютого 2022 року по теперішній час на території Федеративної Республіки Німеччина, однак, з наявних в матеріалах судової справи доказів, суд може достовірно встановити лише факт перебування позивачки за межами України в липні 2024 року та в жовтні 2024 року. При цьому, в матеріалах справи відсутня жодні докази на підтвердження факту перетину позивачкою державного кордону України, зареєстрованого чи фактичного місця проживання позивачки за межами України. Також представниця позивачки пояснила, що, з огляду на проживання позивачки за кордоном, у неї були складнощі щодо передачі для [PERSON] довіреності для подачі заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим заява до нотаріуса була подана лише в лютому 2025р. Однак представниця оперує загальними твердженнями, не конкретизуючи які саме обставини та яким чином перешкодили позивачці з 21.10.2024р. по 07.02.2025р. передати [PERSON] довіреність. Водночас слід зазначити, що главою 10 Видача свідоцтв про право на спадщину Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. за № 296/5 (в редакції, яка діяла на час відкриття спадщини та до закінчення шестимісячного строку прийняття спадщини), передбачено можливість звернення до нотаріусів із заявами про прийняття спадщини як особисто так і направляти вказані заяви поштовим зв`язком. Стосовно впливу запровадження воєнного стану в України як підстави пропуску строку на прийняття спадщини з поважних причин, необхідно зазначити таке. Постановою Кабінету міністрів України від 06.03.2022р. № 209 Деякі питання державної реєстрації в умовах воєнного стану та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 вказану вказану постанову (Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану) доповнено, зокрема, пунктом 3 про те, що на час дії воєнного стану перебіг строку для прийняття спадщини зупиняється. Однак п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 164 був змінений постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2022р. № 719, де вказано, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на чотири місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини. В подальшому п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022р. № 164 виключено на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 09.05.2023р. № 164. Таким чином, на час смерті [INFO] [PERSON] не існувало жодної законодавчої невизначеності щодо строків прийняття спадщини, про яку вказує позивачка та яка б перешкоджала їй реалізувати своє право на спадщину. У постанові від 26.06.2024р. у справі № 333/1912/23 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що Верховний Суд неодноразово викладав свій висновок про застосування статей 1270, 1272 ЦК України в умовах воєнного стану, зокрема в постановах Верховного Суду від 25 січня 2023 року в справі № 676/47/21 (провадження № 61-8014 св21), від 21 червня 2023 року в справі № 175/1404/19 (провадження № 61-5707св23), від 16 серпня 2023 року в справі № 520/15620/17 (провадження № 61-8414 св23), від 20 березня 2024 року в справі № 545/1231/23 (провадження № 61-16142св23), від 08 квітня 2024 року в справі № 334/2358/23 (провадження № 61-434св24) та інших. У наведених вище постановах Верховний Суд виснував, що строк на прийняття спадщини є присічним (статті 1270, 1272 ЦК), оскільки його сплив призводить до того, що спадкоємець вважається таким, який не прийняв спадщину. Тобто сплив строку присікає право на прийняття спадщини. Проте в законі, вочевидь з урахуванням сутності права на прийняття спадщини як майнового, передбачена можливість: за згодою самих спадкоємців, що прийняли спадщину, подати заяву про прийняття спадщини (частина друга статті 1272 ЦК України); для спадкоємця звернутися з позовною вимогою та за наявності поважної причини суд визначає додатковий строк на прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України ); законодавець як у статті 1270 ЦК України, так і в інших нормах ЦК України, не передбачає допустимості існування такої конструкції як зупинення перебігу строку на прийняття спадщини та можливості в постанові Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану визначати інші правила щодо строку на прийняття спадщини. Також слід зазначити, що Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025р. № 376 затверджено Перелік територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, згідно якого на території Первомайського району Миколаївської області, до якого відноситься також с-ще Врадіївка, не велися та не ведуться бойові дії, вказана територія не окупована та не була окупованою. У позовній заяві позивачка вказує, що ведення в Україні воєнного стану перешкодило їй вчасно звернутися із заявою про прийняття спадщини, однак позивачка оперує загальними твердженнями, не конкретизуючи які саме обставини та яким чином перешкодили їй реалізувати своє право на спадщину. Позивачка вказує про свої побоювання за своє життя та життя своєї сім`ї, в зв`язку з чим особисто не могла з`явитися до нотаріуса та подати заяву про прийняття спадщини. Водночас позивачка не вказує жодних об`єктивних обставин, які б перешкоджали їй в межах шестимісячного строку направити нотаріусу заяву про прийняття спадщини поштовим зв`язком або в той же строк видати на ім`я [PERSON] чи іншої особи відповідну довіреність. Підсумовуючи вищевикладене щодо зазначених позивачкою причин пропуску строку прийняття спадщини, суд враховує той факт, що відповідно до Конституції України особа повинна неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей та виконувати обов`язки, передбачені ст.ст. 65-67 Конституції України. При невиконанні особою конституційних обов`язків незнання законів не звільняє особу від юридичної відповідальності. При цьому ст. 64 Конституції України передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Таким чином, прийняття спадщини є правом особи, а не її обов`язком, а тому оцінюючи в сукупності обставини, які встановлені під час судового розгляду, суд вважає, що позивачка не довела належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами наявність об`єктивних, поважних причин пропуску строку прийняття спадщини, а відтак позов є безпідставним, необґрунтованим та не підлягає задоволенню. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України та думку позивачки судові витрати по сплаті судового збору покладаються за позивачку.

Outcome: dismissed