Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

ТОВ «ФК «Айконс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1064439 від 20.09.2020 в сумі 19939,20 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 10500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.09.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1064439 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п.1.2 Кредитного договору, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором на наступних умовах: сума виданого кредиту 6700,00 грн.; дата надання кредиту 20.09.2020 року; строк кредиту 14 днів; цільове призначення на споживчі потреби; стандартна процентна ставка 1,90% в день. Станом на 21.03.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 19939,20 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 6700,00 грн.; заборгованість за комісіями і відсотками в розмірі 1782,20 грн.; прострочена заборгованість за процентами в розмірі 11457,00 грн. 28.04.2021 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-28/04/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором № 1064439 від 20.09.2020 укладеним з [PERSON] 28.04.2021 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору про відступлення права вимоги №1-28/04/2021, відступив право вимоги за кредитним договором №1064439 від 20.09.2020 ТОВ «ФК Айконс» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до [PERSON] 21.08.2025 від представника відповідача адвоката Власюка І.Т. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить застосувати наслідки спливу позовної давності, в позові ТОВ «ФК Айконс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити в повному обсязі. Відзив мотивований тим, що відповідач не заперечує факт отримання коштів за вищевказаним договором, не заперечує права вимоги позивача за ним, проте позов відповідачем не визнається. У заявленому позові позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором від 20.09.2020, укладеним на 14 днів з дати укладення (тобто, який діє до 04.10.2020). Між сторонами не було встановлено спеціального строку позовної давності (більш тривалого), підстави для переривання чи зупинення перебігу строку позовної давності також відсутні. З вищезазначеного вбачається, що перебіг строку позовної давності почався 05.10.2020 та закінчився через три роки - 05.10.2023. Таким чином, позов до суду було заявлено поза строком позовної давності, і зазначені в позові вимоги стосуються зобов`язань, щодо яких строк звернення до суду минув, позивачем не було заявлено клопотання щодо поновлення строку звернення до суду. Відповідач вважає, що за умови незастосування судом наслідків пропуску позовної давності (а відтак відмови у позові в повному обсязі), проценти, передбачені умовами договору позики, які нараховуються за кожен день користування кредитом понад 14-денний строк, за своєю правою природою, враховуючи спосіб їх обчислення не є такими, що підпадають під приписи ст. 625 ЦК України, та не відповідають принципам розумності, справедливості та пропорційності, що вказує на те, що відсотки за договором позики не можуть бути нараховані за період, що перевищує 14 днів, та не можуть відповідно перевищувати суму у 1782,20 грн. (6700 * 1,90% * 14). Також, відповідач вважає, що у разі незастосування судом наслідків пропуску позовної давності, відповідач вважає, що в будь-якому випадку, відсотки за договором не можуть перевищувати розміру 50% тіла кредиту (3350 грн., що в певній мірі будуть достатньою сумою компенсації, і відповідатиме засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. У судове засідання представник позивача не з`явився, однак на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Власюк І.Т. до судового засідання не з`явилися, однак на адресу суду надійшла заява, відповідно до якої представник просить слухати справу у відсутність відповідача та представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20.09.2020 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено кредитний договір №1064439 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п.п. 1.2-1.8 кредитного договору, на умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту кредит. Сума кредиту складає: 6700,00 гривень. Строк кредиту 14 днів. Дата повернення кредиту вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору. Тип процентної ставки фіксована. Процентна ставка за користування кредитом залежить від фактичного виконання Клієнтом умов Договору та становить: Знижена процентна ставка становить 0,57% процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (208,05 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо в цей строк Клієнт здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою повернення кредиту, що вказана в Графіку платежів. Стандартна процента ставка складає 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом (693,50 процентів річних), застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.3 цього Договору, якщо Клієнт не виконав умови зазначені в п.п. 1.4.1 Договору для застосування зниженої процентної ставки. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення Договору складає: за зниженою ставкою 208,05% річних, за стандартною ставкою 693,50% річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за зниженою ставкою 7234,66 грн., за стандартною ставкою 8482,20 грн. Обчислення орієнтовної реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом погодженого строку та, що Товариство і Споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені Договором. При цьому, орієнтовна реальна процентна та орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою застосовані виходячи з умов застосування цієї ставки, що передбачені Договором, але у межах погодженого строку виконання Споживачем зобов`язань за Договором. Мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби. Згідно п. 2.1 вказаного договору, кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку Клієнта, зазначену Клієнтом в Особистому кабінеті, що має наступні реквізити № [NUMBER] . На підтвердження виконання Товариством п. 2.1 кредитного договору, позивачем надано інформаційну довідку, відповідно до якої 20.09.2020 року ТОВ "Універсальні платіжні рішення" на картковий рахунок відповідача у системі іРау.ua було перераховано кредитні кошти в сумі 6700,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що є доказом видачі кредитних коштів. Відповідач та його представник у відзиві визнали факт укладення кредитного договору 20.09.2020 року та отримання відповідачем грошових коштів ( кредиту) в розмірі 6700,00 грн. 28.04.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-28/04/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників в тому числі право вимоги за кредитним договором № 1064439 від 20.09.2020 укладеним з [PERSON] 28.04.2021 ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп», як новий кредитор, відповідно до умов договору про відступлення права вимоги №1-28/04/2021, відступив право вимоги за кредитним договором № 1064439 від 20.09.2020, укладеним з ТОВ «Лінеура Україна» ТОВ «ФК Айконс» у зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором №1064439 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, станом на 21.03.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 19939,20 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 6700,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 0,00 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 11457,00 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією - 0,00 грн.; строкова заборгованість за процентами - 1782,20 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями в розмірі становить 0,00 грн. Як слідує з кредитного договору, кредит видано строком на 14 днів, який може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього договору (п. 1.3 договору). Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін та за умови, що заборгованість за кредитом складає не менше 400,00 гривень (включно), клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення додаткової угоди до договору. Суд звертає увагу на те, що Розділ 4 "Пролонгація строку кредиту" Договору №1064439 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 20.09.2020 не містять застереження щодо права позикодавця в односторонньому порядку і на власний розсуд продовжувати строки користування позикою. Позивачем не надано доказів щодо продовження строку дії Договору №1064439 від 20.09.2020. У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Частиною 1 статті 1048 ЦК України врегульовані відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст. 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст. 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановлені ст. 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч. 2 ст. 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Одночасно не можуть застосовуватися регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. За період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Право позикодавця нараховувати, передбачені договором проценти припиняється після спливу, визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, що регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Договором №1064439 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 20.09.2020 визначено строк його дії, який становить 14 днів з 20.09.2020 та саме протягом даного строку позивач ТОВ "ФК Айконс", до якого відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, перейшло право вимоги, має право нараховувати відповідачу [PERSON] передбачені договором відсотки, які, з урахуванням невиконання [PERSON] своїх зобов`язань за договором у встановлений ним строк та положень п.1.4.2 цього Договору становлять 1,90% від суми кредиту за кожний день користування кредитом. Таким чином, заборгованість відповідача по відсоткам за Договором №1064439 від 20.09.2020 становить 1782,20 грн. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання - такий правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц ( п.п. 91-93). За таких обставин, вимоги позивача про стягнення процентів після спливу строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом ( ст.ст. 610-611 ЦК України).. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1 глави 71 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Таким чином, враховуючи, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, а відповідач допустив порушення умов укладеного між сторонами кредитного договору, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №1064439 від 20.09.2020 у розмірі 8482,20 грн. з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 6700,00 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 1782,20 грн. Вимоги позивача про стягнення з відповідача простроченої заборгованості за процентами в сумі 11457,00 грн. після спливу строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Щодо доводів представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд дійшов наступного висновку. Главою 19\~ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. Статтею 257\~ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У ч. 1 ст.\~261\~ЦК України зазначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (стаття 267 ЦК України). Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 11\~березня 2020\~року №\~211\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» визначено, що з 12 березня 2020 року до 03 квітня 2020 року на усій території України установлено карантин. Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законодавчих\~актів України,\~спрямованих на\~забезпечення додаткових\~соціальних та\~економічних гарантій\~у зв`язку\~з поширенням\~коронавірусної хвороби\~(COVID-19)»\~№ 540-IX\~від 30\~березня 2020\~року розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України доповнено пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Тобто строки, передбачені статтею 257\~ЦК України (загальна позовна давність) продовжено на строк дії карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року відмінено з 24 год 00 хв 30 червня 2023 на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. При цьому, відповідно до п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента\~України №\~64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану у подальшому неодноразово продовжувався і діяв на момент звернення до суду із даним позовом. Суд, враховуючи факт продовження загального строку позовної давності визначеного статтею 257 ЦК України, внаслідок введення карантину (п. 12 Перехідних положень ЦК України), а згодом воєнного стану (п. 19 Перехідних положень ЦК України) вважає, що загальний строк позовної давності в три роки по вимозі про стягнення заборгованості продовжено та позивачем не пропущено при зверненні до суду із даним позовом. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на 42,54%), тому слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1030,49 грн. Щодо вимог представника позивача про стягнення з відповідача понесених ним витрат на професійну правову допомогу в розмірі 10500,00 грн., суд зазначає наступне. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача надано: договір №16/06/2025 про надання правової допомоги від 16.06.2025, який укладений між ТОВ «ФК Айконс» (клієнт або замовник) та адвокатом Пархомчуком С.В. (адвокат або виконавець), акт про отримання правової допомоги від 15.09.2025, рахунок №15.09.2025-12 від 15.09.2025 та платіжну інструкцію кредитового переказу коштів №11977. Відповідно до договору про надання правової допомоги, клієнт ТОВ «ФК Айконс» доручає, а адвокат Пархомчук С.В. приймає доручення і бере на себе зобов`язання надавати правову допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених договором. Як вбачається з акту про отримання правової допомоги від 15.09.2025 року, адвокат надав, а клієнт прийняв правову допомогу під час підготовки та направлення позову про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №1064439 від 20.09.2020. Згідно вказаного акту адвокатом було надано наступні послуги: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, яка виникла між ТОВ «ФК Айконс» та [PERSON] ; складення та подання до суду позовної заяви (підготовка доказів/додатків до позовної заяви), моніторинг, аналіз судової практики; інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи; канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції. Загальна вартість послуг з надання правової допомоги становить 10500,00 грн. Згідно з ст.\~137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Враховуючи вказаний принцип, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність понесених витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Оцінюючи розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката (10500,00 грн.) по цій справі на предмет їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору по малозначній справі, а також з огляду на розумну необхідність судових витрат (10500,00 грн.) позивача для цієї конкретної справи, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає неспівмірним та завищеним розмір витрат позивача на оплату правничої допомоги в суді першої інстанції у розмірі 10500,00 грн. з урахуванням незначної складності справи; часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягу наданих адвокатом послуг; ціни позову, тому вважає, що необхідно заяву про стягнення витрат позивача на правничу допомогу адвоката задовольнити частково і стягнути з відповідача на користь позивача 2500,00 грн. понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

Outcome: approved