Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

ТОВ «Свеа Фінанс» звернулося до суду із вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитними договорами у сумі 172224,42 грн. та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 24.09.2018 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (надалі - банк, первісний кредитор) та [PERSON] (надалі відповідач, позичальник) укладено угоду на відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С-301-006375-18-980. Згідно даного договору відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48% річних. Ліміт кредитної лінії , доступний клієнту на момент укладення угоди становив 5000,00 грн. Максимальний можливий ліміт\~200000 грн. Також 25.04.2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Р24.00301.005189212 (надалі - кредитний договір). Відповідно до розділу 1 кредитного договору, банк надає позичальнику кредиту розмірі 98475,00 грн. для власних потреб. В свою чергу позичальник отримує кредиті\~доручає банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Кредит надається строком на 60 місяців. Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 1,99 % річних. Підписанням відповідних кредитних договорів позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку). На виконання умов вказаного договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Всупереч умов договорів відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у визначений строк, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за означеними вище кредитними договорами, то ТОВ «Свеа Фінанс» як позивач обґрунтовує це тим, що 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна»), було укладено договір факторингу №01.02-31/23 (далі - договір факторингу). Відповідно до розділу 2 договору факторингу, АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі Боржників. Зокрема, за договором факторингу АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» права вимоги за заборгованостями [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за вищевказаними кредитним договорами. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору №Р24.00301.005189212 від 25.04.2019, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на червень 2025 року складає 161694,18 грн., з них: заборгованість за основним боргом 75668,65 грн., заборгованість за відсотками 3476,95 грн. та заборгованість за іншими процентними платежами\~82548,58 грн. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору №С-301-006375-18-980 від 24.09.2018 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на червень 2025 року складає 10530,24 грн., з них: заборгованість за основним боргом 4890,99 грн., заборгованість за відсотками 5639,25 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, на задоволені позову наполягав. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту «Укрпошта», заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявка не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність за наявними матеріалами. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 24.09.2018 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (надалі - банк, первісний кредитор) та [PERSON] (надалі відповідач, позичальник) укладено угоду на відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки №С-301-006375-18-980. Згідно даного договору відсоткова ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48% річних. Ліміт кредитної лінії , доступний клієнту на момент укладення угоди становив 5000,00 грн. Максимальний можливий ліміт\~200000 грн. Також 25.04.2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Р24.00301.005189212 (надалі - кредитний договір). Відповідно до розділу 1 кредитного договору, банк надає позичальнику кредиту розмірі 98475,00 грн. для власних потреб. В свою чергу позичальник отримує кредиті\~доручає банку сплатити за рахунок отриманих коштів страховий платіж на вказаний в договорі рахунок страховика. Кредит надається строком на 60 місяців. Кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 1,99 % річних. Підписанням відповідних кредитних договорів позичальник також приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (у редакції, що діяла станом на дату укладення договору, і яка розміщена за посиланням https://ideabank.ua/uk/about/public-contracts) та підтвердив свою обізнаність про Умови та Тарифи Банку). На виконання умов вказаного договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. Всупереч умов договорів відповідач не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у визначений строк, чим суттєво порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Щодо права вимоги про стягнення заборгованості за означеними вище кредитними договорами, то ТОВ «Свеа Фінанс» як позивач обґрунтовує це тим, що 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «Свеа Фінанс» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна»), було укладено договір факторингу №01.02-31/23 (далі - договір факторингу). Відповідно до розділу 2 договору факторингу, АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі Боржників. Зокрема, за договором факторингу АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Свеа Фінанс» права вимоги за заборгованостями [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за вищевказаними кредитним договорами. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору №Р24.00301.005189212 від 25.04.2019, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на червень 2025 року складає 161694,18 грн., з них: заборгованість за основним боргом 75668,65 грн., заборгованість за відсотками 3476,95 грн. та заборгованість за іншими процентними платежами\~82548,58 грн. Згідно з розрахунком заборгованості по кредитному договору №С-301-006375-18-980 від 24.09.2018 року, заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Свеа Фінанс» станом на червень 2025 року складає 10530,24 грн., з них: заборгованість за основним боргом 4890,99 грн., заборгованість за відсотками 5639,25 грн. На підтвердження вказаних розрахунків стороною позивача надано банківську виписку по рахунку [PERSON] . Спростувань наведених розрахунків заборгованості відповідачем не надано. Суд, безпосередньо дослідивши надані позивачем докази дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.11Цивільного кодексу України (далі ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 512\~ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Згідно із ч. 1ст. 627\~ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст.626та ч. 1 ст.628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629\~ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1ст. 638\~ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1, 2ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч. 1ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525\~ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1ст. 526\~ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Заст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1\~ст.\~1077\~ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За встановлених обставин, на підставі досліджених матеріалів цивільної справи, враховуючи викладені вище норми матеріального права, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за угодою, а також не у повній мірі виконував означені зобов`язання за Кредитним договором, не повернувши кредитодавцю основну суму боргу та відсотки за користування кредитом, тому факт порушення умов означених договорів зі сторони відповідача є доведеним стороною позивача. Згідно з ч. 1, 5, 6, 7\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у кредит від АТ «Ідея Банк» грошових коштів за Кредитним договором та угодою, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання їх умов у передбачені строки. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконала грошове зобов`язання щодо повернення суми кредитів та відсотків за користування ними, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідача заборгованості за договорами кредиту підлягає до задоволення без врахуванням заборгованості за іншими процентними платежами в сумі 82548,58 грн. Щодо позовної вимоги про стягнення із відповідача заборгованості за іншими процентними платежами в сумі 82548,58 грн., що нараховані банком за кредитним договором №Р24.00301.005189212 суд зазначає наступне. Так, в мотивувальній частині позовної заяви сума 82548,58 грн. позивачем визначена як заборгованість за іншими процентними платежами. Проте, згідно дослідженої судом копії довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №Р24.00301.005189212 станом на 25.07.2023, що підготовлена АТ «Ідея Банк», суд встановив, що кошти в сумі 82548,58 грн. є заборгованістю за нарахованими та несплаченими комісіями. У цьому контексті суд звертає увагу, що у мотивувальній частині позивачем не зазначено обґрунтування даної позовної вимоги з огляду на умови кредитного договору, якими його сторони обумовили інші процентні платежі і які конкретно, що позивачем пред`явлені до стягнення із відповідача в зазначеній сумі. В п. 6.1 кредитного договору міститься Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача, в якій міститься в якій міститься інформація про необхідність здійснення позичальником платежів за додаткові та супутні послуги, а саме плата за обслуговування. Разом з тим, згідно з п. 4 ч. 1ст.1\~Закону України «Про споживче кредитування»(у редакції станом на дату укладання договору\~19.10.2018) № 1734-VIII від 15.11.2016 (далі Закон №1734), загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. У ч. 2\~ст.8 Закону №1734(у відповідній редакції) визначено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів; комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо; інші витрати споживача на додаткові та супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо). Таким чином,\~Законом №1734 безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію. Водночас, у кредитних відносинах економічною метою кредитодавця є повернення суми кредиту та одержання процентів за користування кредитом. Кредитодавець заінтересований у своєчасному виконанні позичальником обов`язків за кредитним договором, для чого позичальник має бути поінформований про строки i суми належних платежів. При цьому ,Закон №1734 розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Зокрема, згідно з ч.1\~ст.11 Закону №1734(у відповідній редакції), після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч. 2 ст.11 Закону №1734\~ (у відповідній редакції), у разі якщо розмір майбутніх платежів і строки їх сплати не можуть бути встановлені у договорі про споживчий кредит (кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії тощо), споживачу також у строк, визначений цим договором, надається виписка з рахунку/рахунків (за їх наявності), у якій зазначаються: стан рахунку на певну дату, оборот коштів на рахунку за період часу, за який зроблена виписка з рахунку (з описом проведених операцій), баланс рахунку на початок періоду, за який зроблена виписка, баланс рахунку на кінець періоду, за який зроблена виписка, дати і суми здійснення операцій за рахунком споживача, застосована до проведених споживачем операцій процентна ставка, будь-які інші платежі, застосовані до проведених споживачем операцій за рахунком, та/або будь-яка інша інформація, передбачена договором про споживчий кредит. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування (управління) кредитом може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць, а в іншому випадку, відповідно до ч.1ст. 11\~Закону №1734, така інформація надається безоплатно. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року в справі № 496/3134/19 (п.31.29) та Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року в справі № 204/224/21. Згідно із ч. 5ст. 12 Закону №1734, умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Так, у матеріалах справи відсутні належні і допустимі докази, які підтверджували б той факт, що відповідачу щомісячно надавалися будь-які послуги, погоджені ним, за які встановлено нарахування комісії, чи певна інформація щодо кредиту та що така інформація надавалася частіше ніж один раз на місяць, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за нарахованими та несплаченими комісіями. За вказаних обставин, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, перевіривши всі доводи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 89675,84 грн. В іншій частині позовні вимоги слід залишити без задоволення. Частиною 1ст.141ЦПК України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивачем при подачі позову до суду сплачено мінімальний розмір судового збору за позов майнового характеру, і позов задоволено частково, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення даних судових витрат з відповідача у розмірі 1259,65 грн. (задоволено 52% позовних вимог).

Outcome: partial