Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що не прийняла спадщину. Обгрунтовує позовну заяву тим, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який до дня смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . Вказує на те, що після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] . Зазначає, що на день смерті спадкодавця в будинку [ADDRESS] була зареєстрована його дружина - [PERSON] . Вказує на те, що спадщину, що залишилася після смерті батька прийняла саме вона, [PERSON] , подавши у визначений шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Романюк Г.В. Вказує на те, що дружина батька - [PERSON] не прийняла спадщину, що залишилася після смерті батька, оскільки ще до дня його смерті [INFO] виїхала на постійне місце проживання до Російської Федерації. Стверджує, що виїзд [PERSON] до РФ був пов?язаний з тим, що між [PERSON] та відповідачкою погіршилися стосунки і вона вирішила їх припинити таким чином. Вказує на те, що за її заявою приватним нотаріусом Романюк Г.В. була заведена спадкова справа N?18/2024 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується довідкою від 16.01.2025 року N?04/01-16. Проте, на сьогоднішній день, позивачка не може оформити спадщину, що залишилася після смерті її батька, оскільки на думку нотаріуса спадкоємцем до майна померлого є також його дружина - [PERSON] , яка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька, оскільки була зареєстрована на день смерті із батьком в одному будинку. Позивачка також вказує і на те, що відповідачка [PERSON] , як до смерті батька так і після до України не приїздила, заяви про прийняття спадщини не подавала та на спадкове майно не претендує. Просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою,що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та проживав за адресою [ADDRESS] . Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 18.06.2025 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання. 07.08.2025 року представник позивача [PERSON] , адвокат Мазур О.Л., скерував до суду позовну заяву у новій редакції, а саме конкретизував заявлену позовну вимогу. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 22.08.2025 року закрито підготовче провадження по справі. Представник позивача [PERSON] , адвокат Мазур О.Л., направив до суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася; скерувала до суду заяву про визнання позовних вимог. Просила розгляд справи проводити за її відсутності. Згідно ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «Акорд» не здійснювалося. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України\~відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Положеннями\~ст. 4 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ст.ст.12, 13, 81\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважає на наступне. Досліджені судом докази та застосовані норми права. Судом належними та допустимими доказами встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 05.06.2024 року (а.с.12). Згідно зі свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 29 січня 1966 року, позивачка [PERSON] є рідною донькою [PERSON] . Після укладення шлюбу позивачкою було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що також підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.13). Відповідачка [PERSON] та батько позивачки - [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 14.05.1987 року (а.с.11). Згідно довідки про реєстрацію/останнє місце проживання особи №607629 від 11.06.2024 р., [PERSON] з 29.12.2009 р. на день смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою [ADDRESS] , де по день смерті був зареєстрований та проживав спадкодавець [PERSON] (а.с.14). Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] . За заявою позивачки приватним нотаріусом Романюк Г.В. була заведена спадкова справа N?18/2024 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується довідкою від 16.01.2025 року N?04/01-16. З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцями щодо спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] є [PERSON] (донька) та [PERSON] (дружина) (а.с.15, 60-79). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 13.05.2021 отримала паспорт РФ (а.с.17-18). Обставина того, що [PERSON] на день відкриття спадщини - [INFO] , не проживала в будинку [ADDRESS] та виїхала на постійне місце проживання до росії підтверджується нотаріально завіреними заявами [PERSON] та [PERSON] (а.с.19-20). Згідно ст. 41 Конституції України кожному гарантується право володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю. У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права. Частиною 1 статті 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У разі відсутності заповіту згідно ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування одержують спадкоємці за законом почергово. Згідно ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , який до дня смерті проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку [ADDRESS] . Так, на день смерті спадкодавця в будинку [ADDRESS] , була заресстрована його дружин - [PERSON] . Під час дослідження доказів, судом встановлено, що спадщину, що залишилася після смерті батька позивачка [PERSON] , подавши у визначений шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Романюк Г.В. Разом з цим, у розумінні Цивільного кодексу України ч.3 ст.1268 ЦК України спадщину прийняла [PERSON] , яка була зареєстрована на день смерті із спадкодавцем [PERSON] в одному будинку. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не приймала спадщини, що залишилася після смерті [PERSON] , оскільки ще до дня його смерті [INFO] виїхала на постійне місце проживання на Російську Федерацію. Як пояснила позивачка, виїзд [PERSON] до РФ був пов?язаний з тим, що між батьком та відповідачкою погіршилися стосунки і вона вирішила їх припинити таким чином. У відповідності до ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців, який починається з часу відкриття спадщини згідно ст. 1270 Цивільного кодексу України він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Так, за заявою позивачки приватним нотаріусом Романюк Г.В. була заведена спадкова справа N?18/2024 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] , що підтверджується довідкою від 16.01.2025 року N?04/01-16. З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємцями щодо спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON] є [PERSON] (донька) та [PERSON] (дружина). Позивач не може належним чином оформити спадщину, що залишилася після смерті батька, оскільки спадкоємцем до майна померлого є також його дружина - відповідач [PERSON] , яка вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Нотаріус рекомендувала їй звернутися до суду із позовною заявою про встановлення факту не прийняття спадщини. Окрім того, як встановлено судом, та відповідно вбачається з матеріалів справи, зокрема заяви відповідачки [PERSON] про визнання позову, остання не подавала заяви про прийняття спадщини та на спадкове майно не претендує. Також як вбачається з матеріалів справи, обставина того, що [PERSON] на день відкриття спадщини [INFO] не проживала в будинку [ADDRESS] підтверджується заявами [PERSON] та [PERSON] та копією закордонного паспорта [PERSON] , як громадянки РФ. Відповідно до ч.1 ст.1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з пунктом 2 і 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N? 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, шо якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Тобто, суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім?єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Так, відповідно до частини другої статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Зазначена норма відображає загальний принцип недискримінації за ознакою наявності чи відсутності реєстрації місця проживання чи місця перебування особи. Тобто, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що державна реєстрація відповідачки [PERSON] у спадковому будинку, сама по собі не є беззаперечним доказом її постійного проживання на момент смерті спадкодавця за адресою реєстрації, оскільки ця обставина документально спростована належними та допустимими доказами, які зазначені вище. Окрім того, суд бере до уваги той факт, що задоволення даного позову, яке полягає у визнанні [PERSON] , [INFO] , такою, що не прийняла спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та проживав за адресою [ADDRESS] , породжує для позивачки юридичні наслідки, оскільки вона є спадкоємцем першої черги до майна померлого батька. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз?яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею\~81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Всебічно з"ясувавши обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення. На підставі та

Outcome: approved