Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «ГОЛДЕН ХАУС» про визнання майнових прав на об`єкта незавершеного будівництва. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16 серпня 2020 року між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «ГОЛДЕН ХАУС» в особі голови кооперативу Швеця Дениса Вікторовича, який діяв на підставі Статуту, з однієї сторони, та громадянином України [PERSON] з іншої сторони, був укладений договір №9 про внесення пайових внесків. Згідно з умовами Договору №9 та Додатку до нього, позивачем було внесено повний розмір пайового внеску у сумі 982 873 грн 30 коп., що еквівалентно 35 950 доларів США, за будівництво офісного приміщення № 9 площею 35,95 кв.м, розташованого на 3 поверсі торгово-офісного центру «River&Road» по вул. Князів Коріатовичів, 89 у м. Вінниці. Факт повної сплати підтверджується Довідкою №9 від 16.08.2020 року, виданою кооперативом. Відповідно до п. 2.8 Договору після внесення пайовиком повного розміру внеску ЖБК надає довідку про асоційоване членство та підтвердження повної сплати паю, що означає виникнення у пайовика майнових прав на об`єкт. Договором передбачено, що орієнтовний строк завершення будівництва та введення об`єкта в експлуатацію до кінця IV кварталу 2021 року. Після отримання сертифіката готовності об`єкта та присвоєння поштової адреси ЖБК зобов`язаний у 15-денний строк, але не пізніше 3 місяців, передати об`єкт пайовику за актом приймання-передачі. Однак відповідач цього не зробив: сертифікат готовності не отримано, будівництво не введено в експлуатацію, об`єкт не передано. Таким чином, позивач позбавлений можливості оформити право власності відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Станом на сьогодні ТОВ «River&Road» не отримав на об`єкт капітального будівництва сертифікату, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та підтверджує готовність до експлуатації (п.4.2 Договору). Оскільки земельна ділянка за кадастровим номером 0510100000:02:057:0039 зазначена у Договорі, як будівельна адреса об`єкту котрий був придбаний позивачем, позивач зазначає у позові, що предмет договору є об`єкт незавершеного будівництва. Отже, позивач враховуючи невиконання відповідачем взятих зобов`язань, відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із відповідним позовом. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 02.05.2025 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.05.2025\~року заяву позивача задоволено, в порядку забезпечення позову накладено арешт на нежитлове приміщення на 3 поверсі, загальною площею 35,95 кв.м під номером 9 за будівельною адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 0510100000:02:057:0039, відповідно до договору №9 про внесення пайових внесків в Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «ГОЛДЕН ХАУС». Ухвалою суду від 20.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю. Згідно із ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «ГОЛДЕН ХАУС» в судове засідання не з`явився, хоча про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та заперечень від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити з таких підстав. 16 серпня 2020 року між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «ГОЛДЕН ХАУС» в особі голови кооперативу Швеця Дениса Вікторовича, який діяв на підставі Статуту, з однієї сторони, та громадянином України [PERSON] з іншої сторони, був укладений договір №9 про внесення пайових внесків. Згідно з Додатком до договору №9 від 16.08.2020 року, порядок сплати внесків визначався виходячи з площі об`єкта нерухомості та вартості будівництва одного квадратного метра. Загальна вартість становила 982 873 грн 30 коп., що еквівалентно 35 950 доларів США. У той же день, 16.08.2020 року, кооперативом було видано довідку №9, відповідно до якої [PERSON] повністю вніс пайовий внесок за будівництво офісного приміщення №9 площею 35,95 кв.м, розташованого на третьому поверсі торгово-офісного центру «River&Road» за адресою: м. Вінниця, вул. Князів Коріатовичів, 89. Відповідно до умов договору кооператив зобов`язувався організувати будівництво об`єкта та забезпечити введення його в експлуатацію орієнтовно до кінця IV кварталу 2021 року (п. 4.2 договору), за умови дотримання пайовиком порядку та строків сплати внесків. Проте станом на час звернення до суду товариством ТОВ «River&Road» (як замовником будівництва) не отримано сертифікат про відповідність закінченого будівництвом об`єкта проектній документації та готовність його до експлуатації. Згідно з п. 2.8 договору після внесення пайовиком повного розміру внеску кооператив зобов`язаний надати довідку про асоційоване членство та про внесення пайового внеску в повному обсязі. Обов`язок пайовика зі сплати внеску вважається виконаним у день зарахування коштів на рахунок ЖБК (п. 2.9 договору). Таким чином, 16.08.2020 року [PERSON] отримав довідку №9, якою підтверджено повну сплату пайового внеску у розмірі 982 873 грн 30 коп. (35 950 дол. США) за будівництво офісного приміщення №9 площею 35,95 кв.м. Згідно з п. 2.8 договору, у момент видачі такої довідки за пайовиком закріплюються майнові права на об`єкт нерухомості. Відповідно до п. 1.2 договору він одночасно вважається заявою пайовика про вступ до асоційованих членів кооперативу. Після зарахування частини паю у розмірі не менше 4 % від загальної суми пайового внеску договір вважається рішенням голови ЖБК про прийняття пайовика до асоційованих членів. У п. 4.2.1 договору визначено, що запланований строк завершення будівництва та введення об`єкта в експлуатацію до кінця IV кварталу 2021 року. Згідно з п. 4.2.2 договору ЖБК зобов`язаний у 15-денний строк після присвоєння поштової адреси, але не пізніше трьох місяців з моменту отримання акта готовності об`єкта будівництва, передати пайовику об`єкт нерухомості за актом приймання-передачі. Незважаючи на неодноразові звернення [PERSON] до менеджера та керівництва ЖБК «ГОЛДЕН ХАУС», відповідач проявив бездіяльність у виконанні своїх договірних обов`язків, що й стало підставою для звернення до суду. Водночас, відповідно до п. 8.2 договору, пайовик зобов`язаний самостійно та за власний рахунок оформити право власності на об`єкт нерухомості в порядку, визначеному чинним законодавством України. Проте здійснити таку дію неможливо через відсутність у позивача необхідних документів, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Оскільки земельна ділянка з кадастровим номером 0510100000:02:057:0039, зазначена в договорі як будівельна адреса об`єкта, який був придбаний позивачем, предметом договору є об`єкт незавершеного будівництва. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Поряд із цим, будівництво будинку в строки зазначені Договором не було закінчено, будинок не введений в експлуатацію. Щодо позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Правовідносини, які склалися між сторонами, регулюються Законом України від 18 вересня 1991 року № 1560-XII «Про інвестиційну діяльність». Відповідно до ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України. Розміщення інвестицій у будь-яких об`єктах, крім тих, інвестування в які заборонено або обмежено цим Законом, іншими актами законодавства України, визнається невід`ємним правом інвестора і охороняється законом. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торгівельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Згідно із ст. 190 ЦК України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки . Майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об`єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. За змістом ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до ч 3 ст.16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, копії, засвідчені в установленому порядку. Моментом виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений ст. 328 ЦК України на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. У Постанові № 6-98цс13 від 02 жовтня 2013 року Верховний Суд України висловив правову позицію про те, що виконання грошових зобов`язань за інвестиційною угодою, а саме повна сплата вартості об`єкта інвестування (стовідсоткова передоплата), свідчить про вчинення дій, спрямованих на виникнення юридичних фактів, необхідних і достатніх для отримання права вимоги переходу права власності на об`єкт будівництва або набуття майнових прав на цей об`єкт. Статтею ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що майновими правами визнаються будь-які права пов`язані з майном, відмінні від права власності у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (право на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо). Судом також встановлено, що будівництво об`єкту не завершене, будинок не введений в експлуатацію. Відтак, до завершення будівництва об`єкта нерухомості, а саме офісного приміщення №9 площею 35,95 кв.м, розташованого на третьому поверсі торгово-офісного центру «River&Road» за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці під кадастровим номером 0510100000:02:057:0039, та введення будинку в експлуатацію позивачу як інвестору належать майнові права на цей об`єкт. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 травня 2019 року в рамках справи № 760/17864/16-ц, провадження № 61-699св17 (ЄДРСРУ № 81722147) підтвердив раніше сформовану позицію викладену у постановах від 20 березня 2019 року у справі № 6-14-39цс19 та від 27 лютого 2019 року у справі № 6-14-606цс18, яка полягає в тому, що у разі невиконання належним чином взятих на себе зобов`язань, а також, відсутності факту введення будинку в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, ефективним способом захисту порушених прав є визнання майнових прав на об`єкт інвестування. Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові № 14-461 цс19 від 09 жовтня 2019 року. Оскільки укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є інвестиційним договором, а тому невиконання відповідачем зобов`язань за договором призводить до порушення прав позивача, і саме через порушення відповідачем строку прийняття об`єкта фінансування в експлуатацію та порушення строку його передачі позивачу у останнього відсутня можливість зареєструвати право власності на цей об`єкт у встановленому законом порядку. За таких обставин, з боку відповідача порушується право позивача про визнання за ними майнових прав на закріплений за ним Об`єкт незавершеного будівництва. Враховуючи те, що відповідач не виконує належним чином узятих на себе зобов`язань, а також, враховуючи, що будинок по [ADDRESS] не введено в експлуатацію, з урахуванням повної та вчасної сплати пайових внесків, суд прийшов до висновку, що права позивача порушені, оскільки відповідач свої зобов`язання щодо передачі об`єкта інвестування в експлуатацію для здійснення реєстрації прав власності за позивачем на об`єкт інвестування, не виконує . Тобто, відповідач в односторонньому порядку відмовився від виконання зазначених зобов`язань , що свідчить про порушення майнових прав позивача на вищевказаний об`єкт, які він очікував отримати. При цьому, згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що права позивача підлягають захисту шляхом визнання майнових прав за [PERSON] майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, а саме нежитлове приміщення на 3 поверсі, загальною площею 35,95 кв.м. під номером 9 за будівельною адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: 0510100000:02:057:0039, відповідно до договору №9 про внесення пайових внесків в ОК ЖБК «ГОЛДЕН ХАУС» від 16.08.2020 року.. При подачі позову до суду позивача було звільнено від сплати судового збору, тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, сума судового збору в розмірі 3028,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі\~викладеного\~та\~

Outcome: approved