Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

У травні 2025 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про звільнення від повноважень опікуна, в якій просить суд звільнити її від виконання повноважень опікуна над недієздатною донькою [PERSON] , [INFO] ; встановити факт, що наявність у недієздатної [PERSON] другого опікуна, за умови відсутності інших опікунів, є обставиною, яка має юридичне значення для звільнення [PERSON] , [INFO] , з військової служби згідно з чинним законодавством України. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2005 року доньку заявниці [PERSON] було визнано недієздатною та призначено заявницю [PERSON] опікуном. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року онука заявниці - [PERSON] , який є сином недієздатної [PERSON] , було призначено другим опікуном. Вказується, що онука [PERSON] з 25 лютого2022 року мобілізовано до лав Збройних Сил України. Заявниці 82 року, її стан здоров`я погіршився, більше не дозволяє забезпечити підопічній достатній догляд та належним чином виконувати обов`язки опікуна. У разі звільнення її від обов`язків опікуна, в онука [PERSON] з`явиться законна підстава для звільнення з військової служби та продовження своїх опікунських повноважень щодо підопічної [PERSON] . Потреб у призначенні опікуном іншої особи за поданням органу опіки та піклування немає, оскільки за рішенням суду [PERSON] призначено також опікуном. Заявниця просить заяву задовольнити. У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 травня 2025 року визначено головуючу суддю - Слободянюк А.В. (а.с.25, 26) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 травня 2025 року заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (а.с.27, 28). Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 27 травня 2025 року заяву прийнято до розгляду, відкрито окреме провадження у справі, призначено судове засідання на 17 вересня 2025 року (а.с.48). Заявник [PERSON] та заінтересовано особа [PERSON] до початку судового засідання 10 вересня 2025 року подали заяви, в яких просять провести судове засідання без їх участі (а.с.53, 55). Заінтересована особа - Орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, отримала копії ухвали про відкриття провадження, заяву з додатками, що про свідчить поштове рекомендоване повідомлення від 17 червня 2025 року (а.с.51,51а); явку свого представника у судове засідання не забезпечила. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 червня 2005 року (справа № 2-2058/8), задоволено заяву [PERSON] , визнано недієздатною її доньку [PERSON] ; [PERSON] призначено опікуном недієздатної [PERSON] , [INFO] (а.с.36). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 16 серпня 2019 року (справа № 752/87/19) задоволено заяву [PERSON] та призначено його другим опікуном недієздатної [PERSON] , [INFO] (а.с.37-39). Відповідно до виписки із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, виданої КНП «ЦПМСД № 2» Голосіївського району м. Києва» від 20 березня 2025 року, [PERSON] , 1943 року народження, має дефузний кардіосклероз, дисциркуляторну енцефалопатію, гіпертонічну, атеросклеротичну ІІІ ст., стан після оперативного лікування Cancer сліпої кішки, незрілу катаракту обох очей, розповсюджений остеохондроз хребта (а.с. 40, 41). [PERSON] є особою пенсійного віку, інвалідом ІІІ групи з дитинства, довічно (а.с.20-22). Також, як вбачається з виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 10156, недієздатна [PERSON] , [INFO] , була госпіталізована з актуалізацією галюцинаторно-параноїдною симптоматикою у період з 05 серпня 2024 року по 12 вересня 2024 року, рекомендовано амбулаторний нагляд психіатра (а.с.42). За приписами ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Згідно з ч.5 ст.63 ЦК України фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах із підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Пунктом 1.2 Правил опіки та піклування, затверджених спільним наказом державного комітету України у справах сім`ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України № 34/166/131/88 від 26 травня 1999 року, опіка (піклування) встановлюється для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов`язки. Нормами ст.ст. 67, 69 ЦК України передбачено, що опікун або піклувальник зобов`язані дбати про свого підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням, вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Відповідно до ч.1 ст.75 ЦК України суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Відповідно до пункту 5.2 зазначених Правил органи опіки та піклування за своєю ініціативою, за клопотанням підопічних, державних або громадських організацій, а також згідно з обґрунтованими заявами будь-яких осіб можуть звільнити опікуна або піклувальника від виконання покладених на нього обов`язків, якщо встановлять, що опікун чи піклувальник не відповідає своєму призначенню або належним чином не виконує своїх обов`язків. Згідно з ч. 3 ст. 75 ЦК України за заявою органу опіки та піклування суд може звільнити особу від повноважень опікуна або піклувальника у разі невиконання нею своїх обов`язків, порушення прав підопічного, а також у разі поміщення підопічного до навчального закладу, закладу охорони здоров`я або закладу соціального захисту. Відповідно до ч.2 ст.300 ЦПК України, суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Судом встановлено, що на даний час існує судове рішення, яким заявник є опікуном [PERSON] , однак, за матеріалами справи, опікун [PERSON] є особою похилого віку - на момент розгляду справи заявниці 82 роки, інвалідом Ш групи з дитинства, має ряд важких захворювань. Отже, заявниця [PERSON] у зв`язку з її похилим віком, погіршенням стану її здоров`я, протягом останнього часу не може належним чином опікуватись недієздатною донькою і не може належним чином виконувати покладені на неї обов`язки, а тому суд вважає доцільним звільнити її від обов`язків опікуна над недієздатною [PERSON] . Своїх заперечень щодо звільнення [PERSON] від обов`язків опікуна Орган опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації не надав. Водночас, не підлягає вимога за заявою [PERSON] про встановлення факту, що наявність у недієздатної [PERSON] другого опікуна, за умови відсутності у неї інших опікунів, є обставиною, яка має юридичне значення для звільнення [PERSON] , 1994 року народження, з військової служби. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у частині першій статті 315 ЦПК України, однак не є вичерпним. Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Згідно з частиною другою статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Верховним Судом у постанові від 05 червня 2024 року у справі № 283/1199/23 зазначено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов: - згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий. Якщо факт, що має юридичне значення, підлягає встановленню в позасудовому порядку, особа має використати такий порядок. Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку адміністративного судочинства. [PERSON] , який є сином недієздатної, за рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 16 серпня 2019 року (справа № 752/87/19) є другим опікуном недієздатної [PERSON] , [INFO] (а.с.37-39). За поданою до суду заявою заявниця просить встановити факт наявності у недієздатної [PERSON] другого опікуна [PERSON] , оскільки такий факт породжує у нього виникнення прав та обов`язків, визначених Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХП. Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25 березня 1992 року № 2232-ХП, зокрема ст. 26, визначені підстави для звільнення військовослужбовців з військової служби. Згідно з абз. 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону № 2232-ХП, військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин під час воєнного стану у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами. Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що фактичне залишення у недієздатної [PERSON] лише одного опікуна - [PERSON] дає підстави для застосування положень абз. 15 п. 3 ч. 12 ст. 26 Закону№ 2232-ХП, а тому, даний факт, про який вказує у поданій заяві до суду [PERSON] , не може бути встановлений в судовому порядку. У разі невизнання уповноваженими особами факту, що третя особа [PERSON] є єдиною особою, яка виконує повноваження опікуна щодо недієздатної, яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, [PERSON] не позбавлений можливості оскаржувати такі дії чи бездіяльність окремо у судовому порядку. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви. На підставі ст. 15, 16, 55, 60, 75 ЦК України,

Outcome: partial