Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

19 серпня 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, якими просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 16 лютого 2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 70, мотивуючи тим, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені в зв`язку з тим, що вони мають різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає примирення неможливим. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні, справу розглянути за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, якою просить позовні вимоги позивача задовольнити, справу розглянути за її відсутністю, просить після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 жовтня 2024 року відкрито спрощене провадження по справі з викликом сторін. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 16 лютого 2018 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 16 лютого 2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 70. Судом встановлено, що між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини. Спільне господарство сторони не ведуть з тих підстав, що вони мають несумісні характери та різні погляди на життя. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спору щодо розподілу спільного майна подружжя немає. Статтею 56 СК України передбачено право дружини та чоловіка на особисту свободу, у тому числі й на припинення шлюбу. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, разом сторони не проживають, сімейних відносин не підтримують, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечить інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до ст.113 СК особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідач просила після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище, суд вважає за можливе задовольнити її клопотання.

Outcome: approved