Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивачів за первісним позовом та зустрічним позовом. 1. Виклад позиції позивача за первісним позовом. У вересні 2024 року [PERSON] звернулася до Ладижинського міського суду Вінницької області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, про визначення місця проживання малолітньої дитини. Позов обґрунтований тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . З 03.09.2024 сторони проживають окремо, через домашнє насильство, погрози, постійне приниження, конфлікти і тиск з боку відповідача [PERSON] позивач разом з дітьми залишила спільну з відповідачем квартиру [ADDRESS] , і переїхала до квартири за адресою: [ADDRESS] . Місце проживання малолітньої доньки сторін [PERSON] , [INFO] , зареєстроване разом із позивачем у квартирі [ADDRESS] . На час подачі позову в провадженні Ладижинського міського суду Вінницької області перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу між сторонами. Між сторонами не досягнуто згоди щодо місця проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно акта обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] позивачем створені належні умови проживання дочки [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] працює помічником флориста в студії квітів ФОП [PERSON] , де отримує дохід у виді заробітної плати. Відповідач [PERSON] на цей час не має зареєстрованого місця проживання, фактично проживає в квартирі [ADDRESS] , яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 11.01.2024. Відповідач також є військовослужбовцем, який самовільно залишив військову службу. З урахуванням поведінки відповідача, позивач побоюється за психологічний та фізичний стан дочки [PERSON] , [INFO] , вважає, що проживання з батьком матиме на дитину негативний вплив, а тому просить визначити місце проживання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , разом з нею. Відповідач за первинним позовом [PERSON] у встановлений процесуальний строк відзив на позов із викладенням своїх заперечень до суду не надав. 2. Виклад позиції позивача за зустрічним позовом. 06.11.2024 від [PERSON] до суду надійшов зустрічний позов до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, про визначення місця проживання дитини з батьком. Зустрічний позив мотивований тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . На час позову зустрічного позову сторони припинили спільне проживання, у Ладижинському міському суді Вінницької області знаходиться цивільна справа про розірвання шлюбу. Після припинення шлюбних відносин дичка залишилась проживати з матір`ю, наразі між сторонами напружені відносини, [PERSON] негативно впливає на розвиток доньки та її виховання, що підтверджується відеозаписом, зробленим під час спілкування відповідача з дочкою [PERSON] . [PERSON] є власником двохкімнатної квартири [ADDRESS] , у квартирі дитині забезпечено усі необхідні умови для проживання, розвитку, навчання та відпочинку, оскільки до припинення шлюбних відносин дитина проживала у вказаній квартирі. [PERSON] є інвалідом війни 3 групи, учасником бойових дій, отримує пенсію в сумі 12 326 грн, а тому має можливість належним чином виховувати і забезпечувати дитину всім необхідним. Згідно довідок КП «Ладижинська міська лікарня» [PERSON] протягом останніх п`яти років до нарколога і психіатра не звертався. Таким чином, [PERSON] за станом здоров`я та фізичними можливостями здатен забезпечити дитині всі необхідні умови проживання, харчування та розвитку, відтак [PERSON] просить визначити місце проживання дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з батьком. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] у встановлений процесуальний строк відзив на зустрічний позов із викладенням своїх заперечень до суду не надала. 3. Позиція третьої особи. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області письмові пояснення за первинним і зустрічним позовом у встановлений судом процесуальний строк не надав. 01.11.2024 від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області надійшов висновок органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області від 24.10.2024 про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] (а.с.37-42). 20.05.2025 від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ладижинської міської ради Вінницької області надійшов висновок органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області від 19.05.2025 про відмову у визначенні місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] (а.с.169-174). ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.09.2024 визначено головуючого суддю Кривешко І.В. Ухвалою суду від 18.10.2024 відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.35). Ухвалою суду від 28.11.2024 задоволено заяву відповідача [PERSON] про відвід судді Кривешко І.В., та цивільну справу передано до канцелярії суду для визначення іншого судді (а.с.78-79). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.11.2024, відповідно до розпорядження від 29.11.2024, у зв`язку із задоволенням заяви про відвід судді Кривешко І.В. у цивільній справі №135/1184/254 (провадження №2/135/383/24) визначено головуючого суддю Корнієнка О.М. (а.с. 80, 81, 83). Ухвалою суду від 02.12.2024 відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с.83). Ухвалою суду від 06.02.2025 задоволено заяву відповідача [PERSON] про відвід судді Корнієнка О.М., та цивільну справу передано до канцелярії суду для повторного автоматизованого розподілу справи між суддями (а.с.131-132). Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2025, відповідно до розпорядження від 06.02.2025, у зв`язку із задоволенням заяви про відвід судді Корнієнка О.М. у цивільній справі №135/1184/254 (провадження №2/135/383/24) визначено головуючого суддю Нікандрову С.О. (а.с.133, 134, 135). Ухвалою суду від 11.02.2025 суддею Нікандровою С.О. цивільна справа прийнята до свого провадження, розгляд цивільної справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с.136). Ухвалою суду від 24.03.2025 зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Ладижинської міської ради, про визначення місця проживання дитини з батьком було прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області, про визначення місця проживання малолітньої дитини. Об`єднаній цивільній справі присвоїти номер справи 135/1184/24. Ухвалено розгляд об`єднаної цивільної справи проводити за правилами загального позовного провадження, та призначити підготовче судове засідання (а.с.151-152). Ухвалою суду від 24.03.2025 зобов`язано орган опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області надати суду висновок органу опіки та піклування щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , [INFO] (а.с.153). Ухвалою суду від 23.05.2025 закрито підготовче провадження та цивільну справу призначено до судового розгляду, вирішені клопотання сторін. ІІІ. Позиція сторін в ході судового розгляду справи. Позивачка за первісним позовом (відповідачка за зустрічним позовом) [PERSON] та її представник - адвокат Анісімова А.М. у судовому засіданні первісний позов підтримали в повному обсязі, зустрічну позовну заяву не визнали. Позивачка (відповідачка за зустрічним позовом) [PERSON] суду пояснила, що з відповідачем [PERSON] з 2020 року перебуває у зареєстрованому шлюбі. У позивача двоє дітей, одна донька позивача від іншого шлюбу, інша - спільна з відповідачем донька. Після реєстрації шлюбу їх сім`я проживала за адресою [ADDRESS] , разом із матір`ю позивача. З січня 2024 вона з доньками і чоловіком [PERSON] переїхали до квартири, яку придбав відповідач, за адресою: [ADDRESS] , де проживали разом до вересня 2024. Не витримавши психологічного тиску, образ і приниження відповідача відносно себе та своїх дітей, позивач забрала дітей і речі і повернулася за місцем проживання своєї матері за адресою [ADDRESS] . Позивач подавала до суду заяву про розірвання шлюбу, відповідач заперечував проти розлучення, і також подавав позов про розірвання шлюбу. В грудні 2024 вона написала заяву про залишення її позову про розірвання шлюбу без розгляду. Відповідач постійно погрожує забрати у неї дитину, викрасти її і вона її більше не побачить. Органом опіки та піклування Ладижинської міської ради відповідачу [PERSON] було визначено порядок участі у вихованні і спілкуванні з дитиною [PERSON] два рази на тиждень, у суботу та неділю. Незважаючи на те, що нею в повному обсязі виконується рішення органу опіки та піклування, відповідач [PERSON] постійно скаржиться на неї щодо ненадання нею дитини у встановлені дні спілкування. Зараз вона проживає за адресою: [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю та двома доньками. При розгляді питання про встановлення місця проживання дитини просила врахувати, що відповідач [PERSON] є військовослужбовцем, інвалідом 3 групи, який на сьогодні не звільнений з військової служби, також врахувати вік і стать дитини, яка має особливу прихильність до матері, з якою постійно проживає, те, що дитина має відповідний графік зайнятості в дитячому садочку, гуртках, при цьому мати не створює будь-яких перешкод батькові у спілкуванні з дитиною. Відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] та його представник - адвокат Шиманський В.М. у судовому засіданні первісний позов не визнали, зустрічну позовну заяву підтримали в повному обсязі. Відповідач (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] суду пояснив, що він є ветераном війни - інвалідом війни 3 групи з 2018 року. У 2022 році після початку повномасштабного вторгнення російської федерації він добровільно став на захист держави. Коли він дізнався, що дружина зраджує його з іншим чоловіком, він залишив військову службу і повернувся додому. На сьогодні його адвокатами вирішується питання про його звільнення з військової служби. Саме він після народження доньки [PERSON] займався її вихованням, у нього наявні всі умови для проживання дитини в [ADDRESS] , тому вважає необхідним визначити місце проживання дитини разом із ним. Також не заперечує проти встановлення спільної опіки його і позивачки над дитиною. На сьогодні його донька [PERSON] проживає і зареєстрована разом із матір`ю і сестрою за адресою [ADDRESS] . Рішенням органу опіки та піклування Ладижинської міської ради йому було встановлено порядок участі у вихованні і спілкуванні з дитиною [PERSON] два рази на тиждень, у суботу та неділю. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Вінницької області Гронь О.М. в судовому засіданні пояснила, що при наданні висновків органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області №2.1-09/2851 від 30.10.2024 про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , №2.1-09/920 від 19.05.2025 про відмову у визначенні місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] , органом опіки та піклування бралися до уваги умови проживання і доходи кожної сторони, малолітній вік дитини. Раніше органом опіки та піклування Ладижинської міської ради за зверненням [PERSON] було встановлено дні і години участі батька у спілкуванні з дитиною. Мати дитини в повному обсязі виконує встановлений графік спілкування батька з дитиною і не перешкоджає батькові у спілкуванні з донькою. Незважаючи на це, батько неодноразово звертався із скаргами на те, що мати дитини не надає дитину у визначений час. У зв`язку з цим, на прохання органу опіки і піклування мати дитини кожного разу під час передачі дитини батькові знімає відео і надає службі у справах дітей відповідне підтвердження виконання нею рішення органу опіки та піклування, а якщо зустріч дитини і батька не забезпечена - надає письмові пояснення причин невиконання. ІV. Встановлені фактичні обставини справи та досліджені судом докази. Судом встановлено, що з 05.06.2020 сторони у справі - позивач за первісним позовом (відповідач за зустрічним позовом) [PERSON] та відповідач за первісним позовом (позивач за зустрічним позовом) [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.9, 49). Під час перебування у шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.10, 50). Позивачка [PERSON] зверталася до Ладижинського міського суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, який у подальшому ухвалою суду від 17.12.2024 було залишено без розгляду за заявою позивача (а.с.116). Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2024/010687844 від 05.09.2024 [PERSON] , [INFO] , з 24.05.2002 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Згідно витягу з реєстру територіальної громади №2024/010687894 від 05.09.2024 [PERSON] , [INFO] , з 28.08.2021 зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно довідки ФОП [PERSON] №1 від 05.09.2024, [PERSON] працює з 06.05.2024 на посаді продавця непродовольчих товарів, та її дохід за період з 06.05.2024 по 31.08.2024 склав 31 343,48 грн (а.с.19). 13.09.2024 комісією в складі в.о. начальника міського відділу у справах дітей Сандул Г.Д., зав.сектором опіки та піклування Гронь О.М. , інспектором ЮП СВГ Кривенькою Т.В., проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . Встановлено, що житло розміщене на 2 поверсі 5 поверхового будинку і складається з 3 кімнат, загальна площа 69 кв.м. В квартирі зроблено ремонт, у кімнатах чисто та охайно, всі речі на свої місцях. Кімнати облаштовані всім необхідними меблями та технікою. Газопостачання, електропостачання, водопостачання та опалення централізоване. Дохід сім`ї складається з заробітної плати та аліментів. Для виховання і розвитку дитини створено такі умови: діти мають спальні місця, стіл та стілець для підготовки уроків, дитячий столик, шафу для одягу. Діти забезпечені одягом та взуттям відповідно віку, статі та сезону. Малолітня [PERSON] відвідує ДНЗ «Джерельце». За вказаною адресою проживають: [PERSON] , її доньки [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] мати позивача (а.с.20). На підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.10.2001, посвідченого державним нотаріусом Другої тростянецької нотаріальної контори Вернюк Т.М., позивач [PERSON] є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] (а.с.21). У відповідь на адвокатський запит представника позивача - адвоката Анісімової А.М. ВП №3 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області за №5788/209/01/-2024 від 09.09.2024 надано інформацію щодо звернень [PERSON] , [INFO] до відділення поліції №3 Гайсьнського РУП ГУНП у Вінницькій області з приводу домашнього насильства в сім`ї [PERSON] , [INFO] : 1) ЄО №529 від 20.09.2021 складено адміністративний протокол серії ВАБ №774787 за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно [PERSON] ; 2) ЄО №1211 від 24.11.2021 складено адміністративний протокол №770037 за ч.2 ст.173-2 КУпАП відносно [PERSON] ; ЄО №1143 від 11.04.2024 складено адміністративний протокол №772677 за ч.1 ст.173-2 КУпАП відносно [PERSON] (а.с.23). Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 26.11.2024 у справі №135/1377/24 [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП (а.с.100-101). Постановою Вінницького апеляційного суду від 30.12.2024 за апеляційною скаргою [PERSON] постанову Ладижинського міського суду Вінницької області від 26.11.2024 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП скасовано, провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (а.с.117-119). Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 01.05.2024 у справі №135/470/24 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КупАП відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.120-121). Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 06.12.2021 у справі №135/1403/21 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.173-2 КупАП відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.122-123). Постановою Ладижинського міського суду Вінницької області від 15.11.2024 у справі №135/1365/24 провадження у справі про адміністративне правопорушення за ст.173 КупАП відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення (а.с.124-126). Згідно рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області №528 від 24.10.2024 вирішено подати Ладижинському міському суду Вінницької області висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] , зареєстрованою та проживаючою за адресою: [ADDRESS] (а.с.38). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області від 24.10.2024 на засіданні органу опіки та піклування Ладижинської міської ради розглянуто питання про видачу Ладижинському міському суду Вінницької області висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та враховуючи інтереси дитини зроблено висновок про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] (а.с.39-41). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав 361581589 від 11.01.2024 [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 11.01.2024, посвідченим державним нотаріусом Другої тростянецької нотаріальної контори Вінницької області Кощеєвої Г.С., зареєстрованим в реєстрі за №17 (ас. 51). [PERSON] згідно посвідчення серії [NUMBER] від 26.01.2022 є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (а.с.52), згідно посвідчення серії [NUMBER] від 12.10.2015 має статус учасника бойових дій (а.с.53), перебуває на обліку в Головному управлінні ПФУ в Вінницькій області і щомісячно отримує пенсію по інвалідності, яка складає 12 326,70 грн (а.с.54), згідно довідок нарколога №1202 і психіатра №1201 від 29.10.2024 КП «Ладижинська міська лікарня» за останні п`ять років до лікарів нарколога і психіатра за медичною допомогою не звертався (а.с.55,56). Листом [INFO] №6800 від 11.11.2024 на адресу суду повідомлено, що згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» громадянин [PERSON] , [INFO] , призваний на військову службу у військову частину [NUMBER] , як звільнений (демобілізований) в запас на військовий облік не ставав, але відповідно до витягу з наказу командира в/ч [NUMBER] №60-РС від 03.09.2024 служба у ЗСУ з 29.08.2024 призупинена (а.с.92). Згідно витягу з наказу командира в/ч [NUMBER] №60-РС від 03.09.2024 [PERSON] з 29.08.2024 призупинена військова служба у зв`язку з самовільним залишенням військової частини 05.09.2023 (а.с.93), а згідно наказу командира в/ч [NUMBER] (по стройовій частині) №292 від 06.10.2024 [PERSON] призупинено виплату грошового забезпечення, здійснення продовольчого, речового,інших видів забезпечення та з 06.10.2024 виключено із списків особового складу військової частини (а.с.94). Згідно рішення виконавчого комітету Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області №177 від 19.05.2025 вирішено подати Ладижинському міському суду Вінницької області висновок про відмову у визначенні місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із батьком [PERSON] , проживаючим за адресою: [ADDRESS] (а.с.170). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області від 19.05.2025 на засіданні органу опіки та піклування Ладижинської міської ради розглянуто питання про видачу Ладижинському міському суду Вінницької області висновку про доцільність визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та враховуючи інтереси дитини затверджено висновок про відмову у визначенні місця проживання [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] (а.с.173-174). В судовому засіданні досліджений диск з відеозаписом, який зроблений відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) [PERSON] . Відеозапис 16.09.2024, в ході якого відбувається зустріч батька з дитиною, під час якої дитина каже батькові, що живе з бабусею, і питає у батька де він живе, на що батько відповідає, що дома живе, запитує у дитини «мама казала, що папа поганий?», та після отримання від дитини ствердної відповіді відеозапис припиняється. Відеозапис 20.09.2024, в ході якого відбувається домашня розмова сторін у присутності малолітньої дитини [PERSON] , під час якої [PERSON] неодноразово висловлює образи на адресу [PERSON] та іншої її неповнолітньої дитини [PERSON] , 2013 р.н., використовуючи при цьому нецензурні слова (а.с.57). V. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України). Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін (частина четверта статті 15 СК України). Учасники сімейних правовідносин можуть мати особисті та майнові суб`єктивні сімейні обов`язки. Свої обов`язки учасники сімейних відносин здійснюють різними способами: здійснення активних дій; утримання від здійснення активних дій. Якщо невиконання особистих обов`язків учасників сімейних відносин у випадках, передбачених в законі, може припинятися або не зумовлювати відповідних наслідків, то невиконання сімейного обов`язку майнового характеру не допускається. Оскільки на відміну від особистих, майнові обов`язки можуть виконуватися незалежно від самого носія такого обов`язку за допомогою інших суб`єктів. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування відповідних правових наслідків, що можуть визначатися в: нормах СК України; домовленості (договорі) сторін. Наслідки невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку можуть мати: особистий характер, коли негативний вплив відбувається на особисту сферу зобов`язаної особи; майновий характер, якщо такий вплив здійснюється на майнову сферу зобов`язаної особи (постанова Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.01.2022 у справі №711/679/21). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін (абзац 1 частини другої статті 18 СК України). Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року). Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (частина перша статті 161 СК України). Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (частина друга статті 162 СК України). Тобто, в частині другій статті 162 СК України вказані ті юридичні факти, які є підставами для відмови органом опіки та піклування або судом у переданні дитини для проживання (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31.05.2023 у справі №161/12242/17). При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина четверта та п`ята статті 19 СК України). Дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (стаття 171 СК України). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду Великої Палати Верховного Суду від 17.10.2018 у справі №402/428/16-ц зазначено, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей. У зв`язку з наведеним Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14.12.2016 у справі №6-2445цс16 та від 12.07.2017 у справі №6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14.02.2019 у справі №377/128/18 вказано, що: «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.12.2020 у справі №487/2001/19-ц зазначено, що: «закріплення вказаними вище міжнародними документами та актами внутрішнього законодавства України право дитини бути почутою передбачає, що думка дитини повинна враховуватися при вирішенні питань, які її безпосередньо стосуються. Разом з цим, згода дитини на проживання з одним з батьків не повинна бути абсолютною для суду, якщо така згода не відповідає та не захищає права та інтереси дитини, передбачені Конвенцією. Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.10.2019 у справі №352/2324/17 вказано, що: «питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що розлучення батьків для дітей - це завжди тяжке психологічне навантаження, а дорослі, займаючись лише своїми проблемами, забувають про кардинальні зміни в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Проте найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти відносини або домовитися, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.11.2021 у справі №754/16535/19 вказано, що: «під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дитини». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2020 у справі №148/1555/17 зазначено, що: «рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин справи, а вже тільки потім права батьків. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновок органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства». У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20.11.2020 у справі №333/1013/17 вказано, що: «при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо, про те, з ким із них дитина залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б якнайкращим інтересам дитини. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28.06.2023 у справі №199/2898/22 вказано, що: «зазначення у резолютивній частині рішення суду про визначення місця проживання дитини з одним без батьків, без зазначення конкретної адреси, не суперечить усталеним підходам Верховного Суду при вирішені цієї категорії спорів (за відсутності спору саме про адресу), адже є тотожним визначенню місця проживання дитини за місцем проживання одного з батьків, з ким суд ухвалює рішення про спільне проживання дитини». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.04.2023 у справі №569/22963/21 зазначено, що: «якщо це можливо, суди не повинні допускати розлучення братів і сестер» (пункт 65 постанови). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.11.2024 у справі №127/9377/21 зазначено, що: «при визначенні роздільного місця проживання дітей, з урахуванням конкретних обставин справи, окрім емоційного зв`язку між братами/сестрами необхідно звернути увагу на деякі аспекти: чи не завдасть братам/сестрам істотної психологічної травми подальше роздільне проживання, а отже, чи може це вплинути на погіршення їх психічного та психологічного стану; різниця у віці між дітьми, чи мала місце опіка старшої дитини над молодшим братом/сестрою; чи є відчуття дітьми однієї сім`ї на час вирішення спору. Має значення також проживання в одному чи різних населених пунктах, відстань між ними, чи унеможливить віддаленість місця проживання дітей спілкування між собою; тривалість проживання кожного з дітей з батьком або матір`ю на час вирішення спору; чи не проявляв один з батьків байдужості до виховання тієї дитини, яка проживала окремо тощо». Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Суд встановив, що: - між сторонами існують напружені та неприязні стосунки, що підтверджується неодноразовими зверненнями позивача (відповідача за зустрічним позовом) [PERSON] до поліції, зазначена обставина не заперечується сторонами, між сторонами наявний спір з приводу місця проживання їх спільної малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ; - після припинення спільного проживання сторін малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрована і фактично проживає разом із матір`ю [PERSON] , бабусею [PERSON] , [INFO] , а також старшою сестрою [PERSON] , [INFO] ; - суд приймає до уваги те, що житлово-побутові умови для проживання дитини і її розвитку, які створені матір`ю, є належними, відсутні будь-яких обставини, які б давали підстави для висновку про негативний вплив матері на дитину, вчинення нею будь-яких дій, які суперечили б інтересам дитини чи порушували права дитини на спілкування з батьком; - з огляду на малолітній вік дитини та можливий психологічний травматичний вплив на неї при встановленні обставин справи за її участю, а також з огляду на те, що згода дитини на проживання з одним із батьків не є абсолютною для суду, в даній справі думка дитини щодо питання місця її проживання з одним з батьків судом не з`ясовувалася; - висновком органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області від 24.10.2024 вирішено за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] ; - висновком органу опіки та піклування Ладижинської міської ради Гайсинського району Вінницької області від 19.05.2025 вирішено доцільним відмовити у визначенні місця проживання [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] ; - [PERSON] не надано доказів на підтвердження того, що проживання дитини з матір`ю суперечитиме найкращому забезпеченню інтересів дитини, а суд не встановив обставин, які б давали підстави для висновку, що визначення місця проживання дитини з батьком матиме більш позитивний вплив на дитину, ніж залишення її проживати разом із матір`ю та її старшою сестрою у звичному для неї середовищі; - на підставі досліджених доказів судом встановлено, що дитина має прихильність до обох батьків, обома батьками забезпечено належні умови проживання дитини та її розвитку, обоє батьків мають достатні доходи для утримання дитини, проте враховуючи обставини справи, фактичне проживання дитини на час розгляду справи з матір`ю, стать дитини, яка є дівчинкою, та всилу малолітнього віку (чотири роки) потребує тісного контакту з матір`ю, її турботи, догляду та уваги для забезпечення її повноцінного виховання і розвитку;відсутність правових підстав, передбачених вказаними нормами матеріального права, для розлучення дитини з матір`ю,для забезпечення прав та інтересів дитини, суд дійшов висновку про те, що місце проживання малолітньої [PERSON] має бути визначено разом із матір`ю [PERSON] , які є більш сприятливими умовами для проживання малолітньої дитини, її гармонійного психологічного розвитку. При цьому, визначення місця проживання дитини з матір`ю не вплине на реалізацію батьком своїх прав щодо участі у вихованні доньки. Батько дитини, який, безсумнівно, відіграє важливу роль у житті та розвитку дитини, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, стан її розвитку, незалежно від того, з ким дитина буде проживати. За таких обставин, у контексті першочергового врахування інтересів дитини, які переважають над інтересами батьків, встановивши, що для якнайкращого забезпечення інтересів дитини [PERSON] , [INFO] , визначення її місця проживання з матір`ю відповідатиме її інтересам, суд дійшов висновку про задоволення позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю та відсутність підстав для задоволення зустрічного позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком. ІV. Розподіл судових витрат на сплату судового збору. У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем [PERSON] при подачі позову квитанцією від 06.09.2024 сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн (а.с.1), відповідачем [PERSON] при подачі зустрічного позову квитанцією від 05.11.2024 сплачено судовий збір в сумі 1211,20 грн (а.с.44). Враховуючи, що позовні вимоги позивача [PERSON] задоволені в повному обсязі, розмір сплаченого нею судового збору при зверненні до суду підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в повному обсязі в сумі 1211,20 грн. Враховуючи, що позивачу за зустрічним позовом [PERSON] відмовлено у задоволенні позову, понесені ним судові витрати на сплату судового збору слід залишити за ним.

Outcome: approved