Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

[PERSON] 13.08.2025 звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати між ними шлюб. Позовні вимоги мотивує тим, що 23 жовтня 2011р. між ним та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Межирічківській сільській раді Голованівського району Кіровоградської області, актовий запис №10. Від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає біля позивача, де й буде проживати після розірвання шлюбу. Шлюбні відносини між сторонами припинено з причин того, що відповідачка виїхала за кордон в Чеську Республіку та не має наміру повертатись до України. Однією сім`єю проживали по лютий 2025 року. Спільне майно відсутнє. Позивач вказує, що на примирення не згоден. Просить суд розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] . Ухвалою суду від 14.08.2025 в даній справі відкрито провадження, визначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та призначено проведення судового засідання для розгляду справи по суті. В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, на примирення не згодний. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати в її відсутність, не заперечує проти позову, згодна на розірвання шлюбу. Враховуючи норми ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно частин 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 23 жовтня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Межирічківській сільській раді Голованівського району Кіровоградської області, про що складено відповідний актовий запис за №10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.05.2012 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голованівського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с. 15). Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Статтею 24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частиною першою ст. 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частин 1, 2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з лютого 2025 року, спільного господарства сторони не ведуть, мають одну спільну дитину, дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем, місце проживання якої, тобто дитини, в сторін спір відсутній. Згідно наданих сторонами заяв збереження шлюбу між ними неможливе, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу. Таким чином, шлюб носить чисто формальний характер. За таких обставин, суд приходить до висновку, що причини, які спонукали позивача на розірвання шлюбу з відповідачкою є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін та дитини, оскільки між сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, а тому збереження сім`ї є неможливим. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка, яка при реєстрації шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище, не надала суду заяву про відновлення їй прізвища, тому суд вважає за необхідне залишити їй прізвище [PERSON] . Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при подачі позову. У зв`язку з визнанням відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, підлягає поверненню позивачу з державного бюджету 605 грн. 60 коп. судового збору, сплаченого ним при зверненні до суду виходячи з розміру, встановленого підпунктом 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір згідно квитанції АТ "Ощадбанк" №10010/0131 від 12.08.2025 (а.с. 3), а інша частина судового збору в тому ж самому розмірі, у зв`язку із задоволенням позову, покладається на відповідачку. Підстав для звільнення відповідачки від сплати судового збору судом не встановлено. На підставі поданих по справі доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивача мали місце і підтверджуються письмовими матеріалами справи, які не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними. Підстави для допущення до негайного виконання судового рішення та для скасування заходів забезпечення позову відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved