Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

У квітні 2025 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що з вересня 2021 року року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що спільне сімейне життя не склалося із-за різних поглядів на сімейне життя, поведінку, обов`язки та роль кожного з подружжя в сім`ї. Наразі шлюб носить лише формальний характер, подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить їхнім інтересам. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29 квітня 2025 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 травня 2025 року позов залишено без руху та надано строк для виконання вимог ухвали. На виконання ухвали 10 липня 2025 року позивачем надано докази направлення позовної заяви з додатками відповідачу. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 14 липня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, в якій відповідачу в порядку статті 178 ЦПК України встановлено 15-денний строк для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову. Позивач в судове засідання не з`явилася, про дату час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. 18 вересня 2025 року від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, що підтверджується конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, у встановлений судом строк, відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін справи. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 10 вересня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим 10 вересня 2021 року Київським відділом державної реєстрації шлюбів Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис № 1709. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача « [PERSON] ». Від шлюбу дітей не мають. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони проживають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства та не зацікавлені у продовженні сімейного життя, тобто шлюбно-сімейні відносини фактично припинили своє існування. Згідно зі статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає, що подальше збереження шлюбних відносин суперечитиме інтересам позивача та відповідача, враховуючи, що жодна зі сторін не зверталася до суду з клопотанням про надання строку для примирення, тобто між подружжям відсутні будь-які намагання спрямовані на відновлення сімейних відносин. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить відновити їй дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 1 211,20 грн, підлягають стягненню на його користь з відповідача. З огляду на викладене та

Outcome: approved