Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітнього [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Чабан Ірина Володимирівна звернулася до суду із вказаним позовом в якому посилається на те, що 05.09.2024 року близько 11 год. 40 хв. в Івано-Франківській обл., Коломийському р-ні, с. Матеївці відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водійка [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки "CITROEN Jumper", р.н. [NUMBER] здійснила наїзд на велосипедиста [PERSON] , [INFO] , який рухався в попутному напрямку правим краєм проїзної частини дороги та змінив напрямок руху справа наліво відносно напрямку руху автомобіля. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди велосипедист [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув. Причиною смерті [PERSON] є перелом кісток черепа та кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів, поєднана травма тіла. За фактом ДТП Слідчим управлінням ГУНП в Івано-Франківській області 05.09.2024 р. внесено матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024090000000553. Таким чином, між отриманими потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень та настання його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Станом на сьогодні у вказаному кримінальному провадженні триває досудове розслідування, проводяться слідчі дії, призначено відповідні експертні дослідження. Вказані факти підтверджуються супровідним листом СУ ГУНП в Івано-Франківській області, витягом з ЄРДР кримінального провадження №12024090000000553, Свідоцтвом про смерть [PERSON] . Серія [NUMBER] , Лікарським свідоцтвом про смерть [PERSON] №168. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки "CITROEN Jumper", р.н. [NUMBER] , була застрахована в Приватному акціонерному товаристві "Страхова група"ТАС", відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АТ4537124 чинного на дату ДТП. Внаслідок вищевказаної ДТП, було завдано матеріальної та моральної шкоди близьким родичам загиблого, зокрема: синові [PERSON] , [INFO] та дружині [PERSON] . Батько загиблого [PERSON] помер [INFO] , мати загиблого [PERSON] померла [INFO] , вищезазначені відомості підтверджуються Свідоцтвом про народження [PERSON] , Свідоцтвом про смерть [PERSON] , листом-відповіддю Залізничного відділу ДРАЦС у місті Львові. Тому позивач просить стягнути з відповідача 288 000,00 грн. страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника для неповнолітньої дитини; 32 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди; 20 000,00 грн. судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. Заперечуючи проти позову, представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що для отримання страхового відшкодування, позивачу необхідно звернутися до АТ "СГ "ТАС" (приватне) в передбаченому законодавством порядку та надати необхідні документи для визначення розміру шкоди. В разі звернення позивачем в передбаченому законодавством порядку до АТ "СГ "ТАС" (приватне), було б розглянуте дане питання при наявності необхідних документів прийняте рішення про здійснення виплати страхового відшкодування. Представник відповідача вказує, що станом на 19.11.2024 року не звертався до АТ "СГ "ТАС" (приватне), для отримання страхового відшкодування в порядку, передбаченому законодавством, внаслідок чого, питання про виплату страхового відшкодування не розглядалося, а отже звернення позивача до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів є безпідставним, оскільки факту порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів з боку АТ "СГ "ТАС" (приватне) не було. На даний час АТ "СГ "ТАС" (приватне), відповідно до чинного законодавства України, не має підстав для здійснення виплаит страхового відшкодування, оскільки позивачем не дотриманий передбачений законодавством порядок отримання страхового відшкодування та не надано доказів виникнеення цивільно-правової відповідальності застрахованої особи, тобто вироку суду по кримінальному провадженню №12024090000000553. Виходячи з вищенаведеного, оскільки кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, не завершене по даній справі відсутній вирок суду, який набрав законної сили, унеможливлює встановлення факту настання цивільно-правової відповідальності, внаслідок ДТП, обставини ДТП, в порядку п.36.2 ст.36 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" а отже, з боку АТ "СГ "ТАС" (приватне) відсутній факт порушення строків на виплату страхового відшкодування у зв`язку з чим вимога позивача є передчасною та необгрунтованою, яка грубо порушує норми матеріального права та процесуального права. Тому представник відповідача, просить відмовити позивачу у задоволенні позову до АТ "СГ "ТАС" (приватне) у повному обсязі. Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначила що предметом розгляду дорожньо-транспортної пригоди є виключно дії учасників дорожнього руху (водіїв, пішоходів, пасажирів), які мали місце під час руху транспортного засобу, внаслідок якого було завдано шкоди. При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Тому представник позивача просить прийняти та долучити до матеріалів справи відповідь на відзив, позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі. Позивач у судове засідання не з`явилась, її представник у відповіді на відзив просила провести розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримуємо у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає заявлені вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до ч. 1, п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12024090000000553 вбачається, що 05.09.2024 р. внесено відомості за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та зазначено, що 05.09.2024 біля 11:40 год в с.Матеївці Коломийського району водійка автомобіля Сітроєн Джампер, реєстраційний номер [NUMBER] - [PERSON] , [INFO] , наїхала на велосипедиста [PERSON] , [INFO] , який рухався в попутному напрямку правим краєм проїзної частини дороги та змінив напрямо руху справа наліво відносно напрямку руху автомобіля. Від отриманих травм велосипедист помер на місці пригоди (а.с.11). Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] , [INFO] отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події (на автодорозі) в с.Матеївці, Коломийського району, Івано-Франківської області, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №168 від 06.09.2024 р., свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 06.09.2024 р. (а.с.12, 13). Відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] (позивач у справі) одружились 08.05.1999 року. Прізвище після одруження чоловіка та дружини - " [PERSON] " (а.с.15). У свідоцтві про народження [PERSON] (позивач у справі) його батьком вказаний [PERSON] (а.с.14). Із витягу вбачається, що страхова відповідальність власника автомобіля марки Citroen Jumper, державний номер [NUMBER] , застрахована в АТ "Страхова група "ТАС" (приватне) (а.с.16). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на час настання страхового випадку, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно до ст. 6 цього ж Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку (ч. 16 ст. 9 Закону України «Про страхування»). Врахувавши наведені обставини та норми матеріального права, суд дійшов висновку, що відповідач, як страховик особи, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, водія [PERSON] повинна нести відповідальність за завдану таким джерелом матеріальну та моральну шкоду, незалежно від наявності вини водія. Відповідно до пункту 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю потерпілого в дорожньо-транспортній пригоді, а також особам, яким завдано шкоди смертю годувальника, та витрати на поховання, якщо смерть потерпілого настала в результаті страхового випадку, здійснюється у порядку, передбаченому параграфом 2 Глави 82 ЦК України та Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до статті 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зокрема, є шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Згідно із п. 27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 35.1 ст. 35 цього ж Закону для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Встановлено, що позивачами не вживалися заходи досудового врегулювання спору, вони звернулися безпосередньо до суду. У постанові Великої Палати Верховного суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465\\4287\\15 викладено правовий висновок, що у разі звернення із заявою безпосередньо до суду страховик з цього моменту має діяти відповідно до ст. 36 Закону України №1961-ІV від 01.07.20004 р. та не позбавлений можливості, у разі відсутності заперечень проти позову, його визнати та сплатити страхове відшкодування. Відповідно до ч. 2, ч. 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого З матеріалів справи встановолено, що шкоду потерпілому було завдано саме джерелом підвищеної небезпеки, а не внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого. Пунктом 27.2 статті 27 Закону України від 01.07.2004 №1961-IV встановлено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно, особам з інвалідністю - на строк їх інвалідності; одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім`ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років. Встановлено, що батько загиблого [PERSON] помер [INFO] , мати загиблого [PERSON] померла [INFO] , вищезазначені відомості підтверджуються Свідоцтвом про народження [PERSON] , Свідоцтвом про смерть [PERSON] , листом-відповіддю Залізничного відділу ДРАЦС у місті Львові (а.с.17, 18). Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц (провадження №61-2386сво19) під час встановлення того, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. За приписами ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України, встановлено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю (ч. 2 ст. 1168 ЦК України). Пунктом 27.3. Закону України №1961-IV від 01.07.2004 р. встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Встановлено, що особами, які мають право на отримання страхового відшкодування моральної шкоди у зв`язку із смертю [PERSON] є його дружина [PERSON] та син [PERSON] . На час настання страхового випадку статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі: з 1 січня - 7100 грн., з 1 квітня - 8000 грн. Згідно п. 27.2 ст. 27 Закону №1961-IV загальний розмір страхового відшкодування утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Тобто при покладенні обов`язку по відшкодуванню шкоди, пов`язаної зі смертю потерпілого, на страховика, діюче законодавство передбачає певні межі такої відповідальності. Зокрема, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є спеціальним соціально-правовим механізмом, який запроваджено державою для захисту майнових інтересів як власників транспортних засобів, так і осіб, права яких можуть бути порушені під час використання джерела підвищеної небезпеки. Саме баланс таких інтересів у визначених законом межах забезпечується страховиком. Отже, мінімально гарантований загальний розмір страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, обрахований відповідно до п. 27.2 ст. 27 Закону України №1961-IV, становить 288000 грн., який розрахований за формулою: 36 х 8000 грн. Таким чином, шкода по втраті годувальника, яка підлягає стягненню з відповідача на користь батька потерпілого, становить 288000 грн., мінімально гарантованого розміру страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника. Відповідно до п.27.5 ст. 27 Закону України №:1961-IV від 01.07.2004 р., загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 30 травня 2022 року № 109 "Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеними після набрання чинності цією постановою за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, у розмірі 320 000 грн. на одного потерпілого. Враховуючи, що граничний ліміт відповідальності по даному страховому випадку у сумі не може перевищувати 320000 грн., страхове відшкодування, яке належить для виплати позивачам становить 320000 грн., яке складається з: 32000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 288000 грн. в рахунок відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника для неповнолітньої дитини Покликання представника відповідача на те, що позовні вимоги позивачів не обгрунтовані суд не приймає до уваги, оскільки законом чітко передбачено, що страховик відшкодовує шкоду, завдану смертю фізичної особи членам її сім`ї. Також сд не погоджується з доводами відповідача, що не звернення потерпілого з заявою до страхової компанії про виплату страхового відшкодування є підставою для відмови в позові. Суд зазначає, що позивачка діючи добросовісно в межах річного строку позовної давності скористалась своїм правом на відшкодування шкоди в судовому порядку, що не позбавляло відповідача оцінити всі наявні джокази та самостійно прийняти рішення про виплату страхових сум. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 465/4287/15 (провадження № 14-406цс19), зазначено, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування, особа, яка вимагає такої виплати, за власним розсудом може звернутися із заявою безпосередньо до страховика, з дотриманням вимог, передбачених у статті 35 названого Закону, чи звернутися безпосередньо до суду. Також суд зазначає, що цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП (постанова Верховного Суду від 05.10.2022 року у справі № 208/4598/21). Слід також вказати, що дану ситуацію не можна кваліфікувати як зіткнення джерел підвищеної небезпеки та застосувати правло ст. 1188 ЦК України, оскільки велосипед не вважається джерелом підвищеної небезпеки, так як цей транспортний засіб не має двигуна, а рухається внаслідок дії мускульної сили людини, яка знаходиться на ньому, отже, його експлуатація є повністю контрольованою, а ознаками джерела підвищеної небезпеки є неможливість повного контролю з боку людини, наявність шкідливих властивостей, велика ймовірність завдання шкоди тощо (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 січня 2019 року у справі № 350/1425/17). За наведених обставин суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення та з відповідача підлягає стягненню на користь [PERSON] , яка діє в своїх інтересах, а також в інтересах неповнолітнього [PERSON] , 288000 грн. 00 коп. страхового відшкодування пов`язаного з втратою годувальника, 32000 грн. 00 коп. моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 2. ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір " позивач звільнена від сплати судового збору тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 4091,4 грн. (1211,40 грн за вимогу про стягнення моральної шкоди, 2880 грн. - за вимогу про стягнення матеріального збитку). Згідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Стороною позивача у підтвердження представництва та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20000 грн. надано ордер на надання правничої допомоги [PERSON] (в ін. [PERSON] ), договір про надання професійної правничої допомоги, детальні розрахунки робіт, такий розмір витрат на оплату правничої допомоги суд вважає доведеним, співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. На підставі викладеного та

Outcome: approved