Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з даним позов, у якому вказали, що внаслідок воєнних дій та проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, змушені були покинути місце свого постійного проживання у [ADDRESS] та переїхати в м. Решетилівка Полтавського району Полтавської області. Позивачі стали на облік у м. Решетилівка 22.10.2014 та почали фактично з того часу проживати за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідними довідками. Будинок, у якому проживали відповідачі не належав офіційно на праві приватної власності нікому, адже тривалий час позивачі намагалися встановити власника указаного майна. 16 січня 2025 року позивач [PERSON] замовив та виготовив технічний паспорт на даний будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, оскільки жодних інших документів на цей будинок не було. Починаючи з 2014 року позивачі дбали про будинок, сплачували кошти за житлово комунальні послуги, здійснювали догляд за прибудинковою територією. Даним майном позивачі користуються починаючи з 22 жовтня 2014 року, тобто понад вже понад 10 років вони добросовісно заволоділи даним майном, користувалися ним, дбали та ремонтували. Посилаючись на вищезазначені обставини, положення статей 328, 344 ЦК України, постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», постанову Верховного Суду від 01 серпня 2018 року у справі №201/12550/16-ц, позивачі просили визнати за ними право власності за набувальною давністю на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 23 липня 2025 року у справі відкрите загальне позовне провадження та призначене підготовче засідання на 18 серпня 2025 року. 12 серпня 2025 року до суду від відповідача Решетилівської міської ради до суду надійшли письмові пояснення у яких представниця відповідача [PERSON] , посилаючись на довідки від 22.10.2014, зазначає, що позивачі [PERSON] \~та [PERSON] \~проживають у\~спірному будинку з 2014 року. Як вбачається з довідки виданої Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради від 29.09.2023 [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] і має такий склад сім`ї: дружина [PERSON] . Проте відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа,\~яка добросовісно\~заволоділа чужим\~майном і\~продовжує відкрито,\~безперервно володіти\~нерухомим майном\~протягом десяти\~років або\~рухомим майном\~-\~протягом п`яти\~років,\~набуває право\~власності на\~це майно\~(набувальна\~давність),\~якщо інше\~не встановлено\~цим Кодексом. У свою чергу у даному випадку, стороною позивача не доведено проживання у будинку станом на 2024 та 2025 роки. Щодо умов набуття права власності за набувальною давністю, представниця позивача посилалася на постанову Верховного Суду у постанові від 29.04.2022 у справі №494/1218/19. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 28.07.2025 за параметрами запиту: [ADDRESS] , у зазначених реєстрах інформація відсутня. Тобто, право власності на будинок, який є предметом спору у даній справі, ні за ким не зареєстроване. Будинок за указаною адресою: не належить до комунальної власності Решетилівської міської територіальної громади. Отже, можливе рішення суду, за результатами розгляду даної справи не порушить права та інтереси Решетилівської міської ради. Ураховуючи викладене, у разі доведення позивачами наявності всіх вищезазначених законом елементів щодо набуття права власності на нерухоме майно, Решетилівська міська рада не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] (а. с. 41 42). 18 серпня 2025 року ухвалою суду справу призначено до судового розгляду по суті на 22 вересня 2025 року. У судовому засіданні 22\~вересня 2025\~року позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надіслала заяву у якій просила судове засідання проводити за її відсутності, позов просила задовольнити (а. с. 59). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дачу, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а. с. 58), про причини неявки суд не повідомив. Фактичні обставини справи, встановлені судом Відповідно до довідок управління соціального захисту населення Полтавської районної державної адміністрації від 22.10.2014 №1624-89 та 1624-90 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , фактично проживають за адресою: [ADDRESS] (а. с. 6, 9). Згідно виписки з погосподарської книги Новомихайлівського старостату за 2016 2022 роки Облікова карта №5, адреса/місце знаходження об`єкта: [ADDRESS] , рік забудови 1987. Головва господарств [PERSON] - помер в 2014 році, зареєстровані, але фактично не проживають: [PERSON] , [PERSON] , площа земельної ділянки 0,61 га, для будівництва - ,025 га, для ведення особистого селянського господарства 0,36 га (а. с. 10) Відповідно до довідки, виданої Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради від 29.09.2023 №01.4-11/141 [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] і має такий склад сім`ї: дружина [PERSON] , [INFO] (а. с. 11). Згідно довідки, виданої Виконавчим комітетом Решетилівської міської ради від 11.11.2024 №01-19/193 на запит [PERSON] та самого запиту [PERSON] від 30.10.2024 земельна ділянка та будинок, які знаходяться за адресою: [ADDRESS] , у користування Решетилівською міською радою не передавалися, на балансі виконавчого комітету Решетилівської міської ради вказаний будинок не перебуває (а. с. 12, 13) На замовлення [PERSON] Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації Решетилівської міської ради Полтавської області» було виготовлено технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами станом на 16 січня 2023 року (а. с. 15 - 27). Згідно інформації відділу «Центр надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Решетилівської міської ради за адресою: [ADDRESS] зареєстровані особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а. с. 43). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкту нерухомого майна від 28.07.2025 за параметрами запиту: [ADDRESS] , у зазначених реєстрах інформація відсутня (а. с. 44). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що вона проживає у с. Потеряйки Полтавського району Полтавської області. Позивачі [PERSON] та [PERSON] проживають по [ADDRESS] з 2014 року і по даний час. Раніше у цьому будинку проживав [PERSON] , але він давно помер. Свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є сусідкою [PERSON] та [PERSON] , тому їй відомо, що вони проживають у по [ADDRESS] з 2014 року і на даний час. Також свідок повідомила, що до них у даному будинку проживав [PERSON] , але документів на дане домоволодіння у нього не було, оскільки це колгоспний будинок. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду (частина четверта статті 344 ЦК України). Виникнення права власності за набувальною давністю ґрунтується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як\~підстави для набуття права власності за набувальною давністю відповідно до статті 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Отже йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною давністю якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Для нерухомого майна тривалість володіння складає десять років. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, необхідним є встановлення, зокрема, добросовісності та безтитульності володіння. Наявність у володільця певного юридичного титулу унеможливлює застосування набувальної давності. При цьому безтитульність визначена як фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Отже, безтитульним є володіння чужим майном без будь-якої правової підстави. Натомість володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Подібні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17.\~ Судом установлено , \~ \~ \~ \~що позивачі [PERSON] \~та [PERSON] \~ добросовісно та відкрито володіють нерухомим майном. Таке володіння триває починаючи з 2014 року і на даний момент, що також підтвердили допитані у судовому засіданні свідки, тобто більше десяти років. Позивачі добросовісно, безтитульно заволоділи майном, оскільки у них відсутня будь яка правова підстава для володіння чужим майном, власника даного майна судом установлено не було. Оформити за собою право власності у інший спосіб, ніж той, що передбачений статтею 344 ЦК України, позивачі не мають можливості. А тому суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: approved