Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування Звернувшись до суду із вказаним позовом, представник позивача посилався на те, що 16 листопада 2007 року [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву без номеру та приєдналась до умов та правли надання банківських послуг в редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку. Таким чином, з моменту підписання відповідачем заяви, між банком та відповідачем укладено договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого банком договору. На підставі анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та надано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 74000 грн. Після отримання картки відповідач здійснила дії щодо проведення її активації, користувалась карткою та отримувала кредитні кошти з власної ініціативи. Відповідач не лише отримала кредитну картку, а й визнала укладення кредитного договору та погодилась з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, в тому числі щодо сплати відсотків. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком отримано нові картки. В процесі користування рахунком відбулась зміна відсоткової ставки на 40.8% річних. Крім того, в процесі користування рахунком відповідачем 08 грудня 2022 року підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої отримано додаткову кредитну картку типу Універсальна Gold, а також погоджено інші суттєві користування кредитним рахунком. На момент підписання заяви заборгованість відповідача становила 31038,55 грн. Починаючи з 08 грудня 2022 року відсотки нараховувались відповідно до підписаної відповідачем заяви у розмірі 40,8%. При цьому за погодженою ставкою банком нараховано відсотки у розмір 4776,47 грн. Таким чином, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме давав відповідачу можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах передбачених оговором та в межах встановленого кредитного ліміту, в той час, як відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості. В зв`язку з зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 19 травня 2025 року має заборгованість в розмірі 65974,41 грн., яка складається з 62440,94 - заборгованості за тілом кредиту, 3533,47 грн. - заборгованості за простроченими відсотками. Посилаючись на вказані обставини, позивач через свого представника просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором від 16 листопада 2007 року, в розмірі 65974,41 грн. та судовий збір у розмірі 2422,40 грн. Процесуальні дії у справі Спрощене провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 24 червня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача - фізичної особи (останнє відоме місце проживання відповідача). Позиції сторін Представник позивача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся належно кожного разу, згідно клопотання про розгляд справи за відсутності позивача просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась шляхом направлення судових повісток за останньою відомою адресою зареєстрованого місця проживання та публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причин свого неприбуття не повідомляла, будь-яких заяв чи то клопотань не направляла. При цьому, відповідач причин своєї неявки до суду не вказувала, будь-яких заяв, у тому числі й заяв по суті справи, не направляла, про дату, час і місце судового засідання буда повідомлена належно в силу положень ч. 9 ст. 10, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування усіх передумов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач двічі повідомлена про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи не з`явилась, причин своєї неявки не вказала, відзив на позов не подала, у той час, як позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. За такого, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи У свою чергу, суд, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, виходив із такого. Зокрема, суд установив, що 16.11.2007 року [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) з метою отримання банківських послуг звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з заявою, яку власноруч підписала та підписанням якої погодилась, що вказана заява разом з пам`яткою клієнта, умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. На підставі вказаної заяви відповідачем 16 листопада 2007 року отримано банківську картку № [NUMBER] . Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» № 0000004440780158 від 22.05.2025 року вбачається, що відповідачу 03 вересня 2015 року та 03 вересня 2018 року також було надано картки Універсальна Gold зі строком дії останньої до 07/22. Крім того, 08 грудня 2022 року [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з завою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, яку власноруч підписала, та яка раом з умовами та правилами надання банківських послуг в АТ «КБ «ПриватБанк» становить змішаний догорів: договір банківського рахунку, споживчого кредиту та обслуговування платіжного інструменту та генеральний кредитний договір в частині надання споживчих кредитів. Вказана заява, зокрема, містить істотні умов договору «Кредитні картки», які містять інформацію про: основні умови кредитування; інформацію щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача; реальну річну процентну ставку, відсотків річних: порядок повернення кредиту та додаткову інформацію щодо наслідків прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором. На підставі вказаної заяви відповідачем 08 грудня 2022 року отримано банківську картку № [NUMBER] . Як вбачається з довідки АТ КБ «ПриватБанк» № 0000004440777717 від 22 травня 2025 року протягом строку користування банківськими послугами відповідачу неодноразово змінювався кредитний ліміт, зокрема 01 квітня 2024 року кредитний ліміт було збільшено до 74000 грн. Судом також досліджено витяг з умов та правл надання банківських послуг АТ КБ «ПриватБанк». Проте, як слідує із матеріалів справи, відповідач умов укладеного кредитного договору належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 31 травня 2025 року має заборгованість в розмірі 65974,41 грн. із яких: 62440,94 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 3533,47 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором без номеру від 16 листопада 2007 року. Розмір, порядок нарахування та період нарахування заборгованості відповідача також відображено у виписці по кредиту. Тож, вирішуючи справу по суті, суд ураховував наступне. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України). Так, за ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Таким чином, судом встановлено, що банк надав відповідачу грошову банківську споживчу позику, тобто грошовий банківський споживчий кредит шляхом кредитування за допомогою кредитної картки. Отже, між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Згідно вимог ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, згідно умов договору та у строки передбачені цим договором. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 статті 1049\~ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, у ракурсі установлених фактичних обставин щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, ураховуючи наведені вище правові норми, які регулюють відносини, що виникли між сторонами, суд вважає правомірними вимоги позивача. При цьому, суд перевірив правильність нарахування позивачем усіх складових заборгованості, як то, щодо заборгованості за тілом та відсотками, нарахованими згідно умов договору на дійсну заборгованість відповідача і вважає ці розрахунки вірними, позаяк, вони відповідають вимогам закону. Отже, суд робить висновок, що права позивача порушені відповідачем через невиконання ним умов укладеного кредитного договору та непогашення дійсної заборгованості, а тому вони підлягають захисту у спосіб, що запропонований позивачем, тобто, шляхом стягнення на його користь установленої судом заборгованості, яка у цій справі є підтвердженою належними, допустимим і достовірними доказами, у тому числі й їх сукупністю. Як наслідок, цей позов підлягає до задоволення. Щодо питання розподілу судових витрат За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивача належить стягнути 2422 грн. судового збору, що становить 100 відсотків задоволених вимог. З цих підстав,

Outcome: approved