Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

01.04.2025 поштовим зв`язком до суду надійшла позовна заява позивача, в якій вона просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса за №4290, вчинений 23.05.2018 приватним нотаріусом Хара Н.С. та стягнути судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 23.05.2018 приватним нотаріусом Хара Н.С. було видано виконавчий напис за №4290, яким з позивача заборгованість за кредитним договором №GP-6309447 від 25.04.2014, укладеним нею з АТ «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», у розмірі 22459.83 грн. за період з 15.05.2017 по 15.05.2018. Постановою приватного виконавця Вольф Т.Л. від 21.12.2018 відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання вказаного виконавчого напису. Згідно з вказаною постановою приватного виконавця Вольф Т.Л. необхідно «Стягнути з боржника, яким є: [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в розмірі 22 459,83 гривень.» Позивач вважає, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. виконавчий напис №4290 від 23.05.2018 вчинено з порушенням норм ЗУ «Про нотаріат» та Постанови КМУ від 29.06.1999 №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у зв`язку з чим є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. при вчиненні нотаріального напису від 23.05.2018 не отримував від позивача та відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення; виконавчий напис було здійснено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог від відповідача до позивача. На запит позивача від 2024 року про надання копій документів, що були підставою для вчинення виконавчого напису від 23.05.2018 за №4290, приватний нотаріус Хара Н.С. відповіді не надала. Приватний виконавець Павелків Тетяна Леонідівна на запит листом від 08.08.2024 повідомила, що «на примусовому виконанні у приватного виконавця Павелків Тетяни Леонідівни перебуває виконавче провадження №57959024 з примусового виконання виконавчого напису №4290 від 23.05.2018 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 22 459,83 гривень.» До листа від 08.08.2024 додано копію виконавчого напису №4290 від 23.05.2018, виданого приватним нотаріусом КМНО Харою Н.С.; копію заяви стягувана про примусове виконання рішення; копію постанови приватного виконавця Вольф Т.Л. про відкриття виконавчого провадження №57959024; копію доказів про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику». Позивач має підстави вважати, що відповідачем ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не надано необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, не надано доказів належного направлення та отримання позивачем [PERSON] письмової вимоги про усунення порушень. Відповідач ПАТ\~«Перший Український\~Міжнародний Банк»\~не направляв\~позивачу [PERSON] \~листа з\~вимогою про\~усунення порушення\~стосовно зобов`язання\~із зазначенням\~у листі\~вимоги стислого\~змісту про\~порушення зобов`язань.\~Позивач такий\~лист ніколи\~не отримувала\~і була\~позбавлена можливості\~бути вчасно\~проінформованою про\~наявність заборгованості\~та можливості\~або оспорити\~вимоги ПАТ\~«Перший Український\~Міжнародний Банк»,\~або ж\~виконати їх,\~що не\~може свідчити\~про безспірність\~суми,\~пред`явленої до\~стягнення. Позивач [PERSON] не отримувала вимог про можливе стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., у свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і її отримання позивачем, що унеможливило подання позивачем нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення нотаріального напису. Також приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не з`ясувала, чи не пропущено відповідачем ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» строк позовної давності, не встановила, коли було здійснено останню оплату позивачем. Слід зазначити, що виконавчий напис від 23.05.2018 містить інформацію про кредитний договір від 25.04.2014. Крім того, при вчиненні напису №4290 від 23.05.2018 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не отримувала від позивача та від ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» первинні бухгалтерські документи щодо отримання позивачем коштів та здійснення погашення боргу, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком зазначений у написі від 23.05.2018, є безспірним. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. при вчиненні виконавчого напису від 22.03.2018 не переконалася належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами, чим порушила ст.88 ЗУ «Про нотаріат», п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Таким чином виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Позивач надала заяву, в якій вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розглянути справу без їх участі. Представник відповідача Марущак О.М. надав заяву про визнання позовних вимог, в якому зазначив, що АТ «ПУМБ» позовні вимоги [PERSON] визнає, просив позов задовольнити, вирішити питання про стягнення з відповідача 50 % від суми судових витрат та розглянути справу без їх участі. Треті особи в судові засідання не з`явилися, про місце та час судового засідання були повідомлення своєчасно та належним чином, пояснення на позов не надавали, заяв про розгляд справи без їх участі не надходило. Суд, розглянувши позов, повно та всебічно дослідивши надані докази, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Суд установив, що 25.04.2014 між [PERSON] та АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» підписано пропозицію укласти договори (оферта) у простій письмовій формі (копія а.с.14), згідно якого між сторонами укладено кредитний договір №GP-6309447 на суму 18449.15 грн. 23.05.2018 приватним нотаріусом Київського МНО Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4290 (копія а.с.10), яким запропоновано стягнути з [PERSON] , яка є боржником за кредитним договором №GP-6309447 від 25.04.2014, укладеним нею із АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ «Перший український міжнародний банк», заборгованість за період з 15.05.2017 по 15.05.2018 у розмірі 22459.83 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. від 21.12.2018 на підставі вказаного виконавчого напису відкрито виконавче провадження №57959024 (копія а.с.11-12); стягувачем зазначено ПАТ «ПУМБ» (код ЄДРПОУ 14282829), боржником [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). З копії листа приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 08.08.2024 (а.с.13) вбачається, що ВП №57959024 з примусового виконання напису №4290 від 23.05.2018 перебуває у її провадженні. Частиною 1 статті 4 ЦПК України установлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі\~статтею\~18\~ЦК\~України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до\~статей\~87,\~88\~Закону\~України\~«Про нотаріат»\~(далі\~\~Закон)\~для\~стягнення\~грошових сум\~або\~витребування\~від боржника\~майна\~нотаріуси\~вчиняють виконавчі\~написи\~на\~документах,\~що\~встановлюють\~заборгованість.\~Перелік\~документів,\~за\~якими\~стягнення заборгованості\~провадиться\~у\~безспірному порядку\~на\~підставі\~виконавчих написів,\~встановлюється\~Кабінетом\~Міністрів України.\~Нотаріус\~вчиняє\~виконавчі написи,\~якщо\~подані\~документи підтверджують\~безспірність\~заборгованості\~або іншої\~відповідальності\~боржника\~перед стягувачем\~та\~за\~умови,\~що\~з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло\~не\~більше трьох\~років,\~а\~у\~відносинах між\~підприємствами,\~установами\~та\~організаціями \~не\~більше\~одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. На виконання ч. 2 ст. 87 Закону Кабінетом Міністрів України постановою №\~1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів (далі Перелік). З огляду на викладене, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, передбачених відповідним переліком, які підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Такі вимоги законодавства встановлені, зокрема, для запобігання зловживань з боку кредитора, який не зазначає всіх обставин при зверненні до нотаріуса. Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.03.2015 в справі №\~826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017, визнано частково незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року\~"Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів", а саме в частинах: п. 1\~Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині "а після слів "заставлене майно" доповнити словами "(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1\~цього переліку)"; доповнити розділ пунктом 1-1\~такого змісту: "1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу.", п. 2\~Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: "Доповнити перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.". З огляду на викладене вчинення виконавчого напису нотаріуса можливо лише на заборгованість за кредитним договором, який посвідчений нотаріально. У позові зазначено, що позивач щодо відступлення права вимоги не повідомлена, відповідач вказану обставину не оспорював, крім того відповідач позов визнав, таким чином, суд приходить до висновку, що Виконавчий напис учинений з порушенням Переліку, оскільки відсутні докази надання списку документів відповідно до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який є вичерпним, крім того наявний спір щодо розміру заборгованості, а тому вчинення Виконавчого напису на заборгованість позивача, яка нарахована за Договором, є незаконним. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є\~докази,\~які\~містять\~інформацію щодо\~предмета\~доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що\~підтверджують\~заявлені вимоги\~чи\~заперечення\~або мають\~інше\~значення\~для розгляду\~справи\~і\~підлягають встановленню\~при\~ухваленні\~судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.\~ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 263 ЦПК України судове рішення\~повинно\~ґрунтуватися\~на засадах\~верховенства\~права,\~бути\~законним\~і обґрунтованим. Законним\~є рішення,\~ухвалене\~судом\~відповідно до\~норм\~матеріального\~права із\~дотриманням\~норм\~процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. З огляду на викладене суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч.7 ст. 158 КК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141, 142 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved