Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

17 вересня 2025 року від представника відповідача [PERSON] - Хребет Т.І. до суду надійшла заява про розподіл судових витрат, у якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн. В обґрунтування заяви покликається на те, що рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12 вересня 2025 року позовну заяву було задоволено частково, зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі судового наказу Носівського районного суду Чернігівської області, виданого 31 жовтня 2018 року у справі №741/1624/18 та постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1211,20 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат. Зазначає, що відповідачем понесено витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 8000 грн та враховуючи часткове задоволення позовних вимог, просить стягнути з позивача на її користь понесені витрати на правничу допомогу. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 18 вересня 2025 року заяву передано головуючому судді Аксьоновій Н.М. На підставі ч.3 ст.270 ЦПК України, суд вирішив не викликати сторони в судове засідання для розгляду указаної заяви. У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, суд дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі з огляду на наступне. Судом установлено, що у провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 12 вересня 2025 року позовну заяву було задоволено частково, зменшено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі судового наказу Носівського районного суду Чернігівської області, виданого 31 жовтня 2018 року у справі №741/1624/18 та постановлено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення від дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дитини. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 1211,20 грн в рахунок відшкодування понесених позивачем судових витрат. Однак, під час ухвалення рішення суд не вирішив питання про судові витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою адвоката, які понесла відповідач. 17 вересня 2025 року від представника відповідача [PERSON] - адвоката Хребет Т.І. до суду надійшла заява про розподіл судових витрат, у якій вона просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 гривень. Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , зокрема, на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ст.26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч.3 ст.27 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначається в договорі про надання правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09.06.2020 року у справі № 466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18. Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом статей 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Заяву про розподіл судових витрат, а також документи, які підтверджують понесені витрати, представник відповідача [PERSON] - Хребет Т.І. подала до суду 17 вересня 2025 року, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду після того, як суд ухвалив рішення у справі. При цьому заяву про те, що докази понесених витрат на правничу допомогу будуть подані позивачем протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, як це передбачено ч.8 ст.141 ЦПК України, представник позивача додала до відзиву. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування відповідачем надано: копію договору про надання правничої допомоги №7/25 від 04 квітня 2025 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом Хребет Т.І., копію протоколу погодження договірної ціни до договору №7/25 про надання правничої допомоги від 04 квітня 2025 року, копію акту №1 прийому наданої правничої допомоги від 19 червня 2025 року до договору №7/25 про надання правничої допомоги від 04 квітня 2025 року, копію акту №2 прийому наданої правничої допомоги від 08 вересня 2025 року до договору №7/25 про надання правничої допомоги від 04 квітня 2025 року, копію платіжної інструкції №@PL794279, ордер серії АО №1169884 від 05 квітня 2025 року, а також документи, що підтверджують надіслання копій заяви та доданих до неї документів позивачу. Так, згідно наданих документів вбачається, що вартість послуг адвоката, наданих позивачу, у загальному розмірі становить 8000 грн та включає в себе: ознайомлення з матеріалами справи №760/5495/25 з виїздом до Солом`янського районного суду м. Києва (1 година), виїзд на судові засідання до Солом`янського районного суду м. Києва 25.04.2025, 09.05.2025 (2 години), підготовка відзиву на позовну заяву (1 година), підготовка заперечень на відповідь на відзив на позовну заяву на подання їх до суду (1 година), виїзд на судові засідання до Солом`янського районного суду м. Києва 30.06.2025, 08.09.2025 (2 години), підготовка заперечення на заяву про долучення доказів від 20.06.2025 та подання його до суду (1 година). Враховуючи, що заявлені до відшкодування судові витрати на правову допомогу підтверджені належними доказами, розмір таких витрат є обґрунтованим та співмірним зі складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами), а також часткове задоволення позову, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved