Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання дитини за місцем проживання матері без згоди батька. На обґрунтування позову зазначено, що позивач з 14.07.2015 р. перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу у них є донька - [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є малолітньою. Шлюб між сторонами було розірвано на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду від 17.01.2023 по справі №671/692/22. Після припинення шлюбу донька залишилась з позивачем, тобто спору з відповідачем щодо місця проживання дитини у них немає. На даний час позивач разом з донькою проживають у належній їй квартирі [ADDRESS] . Водночас вони фактично разом з донькою зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] матеріально утримує та належним чином піклується про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток. В свою чергу, відповідач участі у вихованні доньки не бере, не зустрічається та не спілкується з нею, розвитком доньки не цікавиться. Аліменти на її утримання не сплачує, наявна заборгованість у розмірі 103 354,83 грн. Протягом тривалого часу позивач намагалась зв`язатись із відповідачем, у тому числі шляхом направлення листів із проханням надати їй згоду на зняття з реєстрації місця проживання їхньої малолітньої доньки - [PERSON] та реєстрацію її за їх фактичним місцем проживання. Однак, усі її звернення колишнім чоловіком були проігноровані. Звернувшись із заявою до Відділу реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради про зняття з реєстрації свого місця проживання та місця проживання дитини позивачу було відмовлено. Підставою для відмови у знятті з реєстрації є відсутність згоди відповідача як другого законного представника (батька) на зняття з реєстрації місця проживання їхньої малолітньої доньки. Відповідно і позивачу було відмовлено у знятті з реєстрації місця проживання, оскільки в силу приписів чинного законодавства місце проживання дитини повинно бути зареєстроване за її фактичним місцем проживання. У зв`язку з тим, що її колишній чоловік на прохання позивача, у тому числі письмові, не реагує, така його пасивна поведінка (бездіяльність у вирішенні питання, що стосується їхньої малолітньої доньки) розцінюється позивачем як його відмова у наданні їй згоди з метою вирішення питання про необхідність зареєструвати місце проживання доньки за її фактичним місцем проживання. Такі дії відповідача порушують права та інтереси дитини, і разом з тим, права та інтереси позивача як другого за батьків, з ким проживає дитина, що є підставою для задоволення позовних вимог про надання дозволу на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька за місцем проживання матері. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань від нього до суду не надходило, відзив до суду не подав. Представник органу опіки та піклування надала заяву про розгляд справи без їх участі, наданий висновок органу опіки та піклування підтримала. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд дійшов таких висновків. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , актовий запис №10, виданого Волочиським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області. Згідно копії заочного рішення Волочиського районного суду Хмельницької області від 17.01.2023 по справі №671/692/22 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Позивач та її донька зареєстровані за адресою [ADDRESS] з 11.04.2013 та 17.01.2017 відповідно, що підтверджується копіями витягів з Реєстру територіальної громади 2025/004578356 та 2025/004578877 від 08.04.2025. Фактичне місце проживання позивача та її доньки - [ADDRESS] , що підтверджується копією акту про фактичне проживання від 23.04.2025. Позивач зверталася до відповідача із заявою про необхідність надання згоди на зняття їх спільної дитини з місця реєстрації та реєстрації за місцем проживання матері, що підтверджується копією заяви від 01.04.2025. Позивач 10.04.2025 звернулася із заявами про реєстрацію місця проживання (перебування) з одночасним зняттям із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) щодо себе та доньки [PERSON] , однак їй було відмовлено на підставі пп. 3 п. 87, п. 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №265 від 07.02.2022 р., що підтверджується копіями вищевказаних заяв. Згідно висновку органу опіки та піклування Хмельницької міської ради від 22.07.2025 № 1395/01-31 орган опіки та піклування Хмельницької міської ради вважає доцільним надання дозволу на зняття малолітньої [PERSON] , [INFO] , з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS] з одночасною реєстрацією місця проживання за адресою: [ADDRESS] без згоди батька. Частина перша статті 15 ЦК України визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Відповідно до частини першої статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з частиною першою статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За приписами частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч. 3 ст. 5 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників. Відповідно до частини 6 статті 18 вищевказаного закону подання заяви про зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) дитини віком до 14 років або особи, визнаної судом обмежено дієздатною або недієздатною, здійснюється одним із батьків або інших законних представників такої особи за згодою іншого з батьків чи законних представників. Статтею 242 ЦК України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей. У відповідності до положень пункту 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Отже, чинним законодавством передбачено право одного з батьків у разі відсутності згоди іншого вирішити це питання в судовому порядку. Судом встановлено, що позивач не мала можливості отримати згоду відповідача на реєстрацію місця проживання дитини, оскільки останній не здійснив жодних дій для надання такої згоди після її звернень, відомості про існування спору про визначення місця проживання дитини відсутні. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що відмова відповідача в наданні згоди на зміну місця реєстрації дитини з урахуванням її фактичного проживання з матір`ю є безпідставною. Таким чином, враховуючи та аналізуючи усі надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved