Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

02 червня 2025 року ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (далі - ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС») через систему «Електронний суд» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що 15.09.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МІЛОАН» (далі - ТОВ «МІЛОАН») та [PERSON] укладено кредитний договір № 3146154. Згідно п. 1.1. Договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим Договором, на строк, визначений п. 1.3. Договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п. 1.4 Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені Договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 4600 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом становлять 1725 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. У відповідності до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. У пункті 2.3.1.2. Договору сторони передбачили, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Згідно п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього Договору, кредитодавець, починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 Договору. Відповідно до п. 6.1. Договору цей кредитний договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця та доступний зокрема через сайт кредитодавця та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Позивач зазначив, що первісний кредитор свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, натомість відповідач не повернув кредит та не сплатив проценти і комісію у повному обсязі, в зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, загальний розмір якої становить 10941,23 грн., з яких: 3014 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 7467,23 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 460 грн. - заборгованість по комісії. 26.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір № 26-07/2024, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3146154. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до відповідача за договором № 3146154 від 15.09.2021. Крім того, 29.08.2021 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (далі - ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ») та [PERSON] укладено договір позики № 75196156. Згідно п. 1 Договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі «позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «строк позики»), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. За умовами договору позики сума позики становить 5550 грн., процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99 %, яка нараховується за кожен день користування позикою. Відповідно до положень договору позики, цей Договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно п. 6.5. ПРАВИЛ НАДАННЯ ГРОШОВИХ КОШТІВ У ПОЗИКУ ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (на умовах повернення позики в кінці строку позики) у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику грошові кошти в порядку, передбаченому умовами договору, однак відповідач не виконав свої зобов`язання, в зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість в загальному розмірі 18815,05 грн, з яких: 5550 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 13264,14 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 0,91 грн. - нараховані 3 % річних. 22.02.2022 було укладено договір № 22/02/2022, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ») права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75196156. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (далі - ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР») права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75196156. 18.02.2025 було укладено договір № 18-02/25, відповідно до якого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 75196156. З урахуванням викладеного, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість по вищевказаним договорам та три проценти річних, а всього 29756,28 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 11 червня 2025 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Крижопільського районного суду від 09 липня 2025 року в зв`язку з першою неявкою належним чином повідомленого відповідача розгляд справи було відкладено на 31 липня 2025 року. Ухвалою Крижопільського районного суду від 31 липня 2025 року розгляд справи було відкладено на 11 вересня 2025 року в зв`язку з відсутністю відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час і місце судового засідання. В судове засідання 11 вересня 2025 року сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. У позовній заяві представник позивача - Сердійчук Я.Я. просила розглянути справу у відсутності сторони позивача. Не заперечує проти заочного розгляду справи. На підставі ч. 10 ст. 187 ЦПК України виклик відповідача здійснювався через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причини неявки суду невідомі, у визначений судом строк відповідач не подав відзив на позов. Ухвалою Крижопільського районного суду від 11 вересня 2025 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступних висновків. Щодо кредитного договору № 3146154 від 15.09.2021. Судом встановлено, що 15.09.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3146154. Того ж дня [PERSON] також підписав анкету-заяву на кредит № 3146154, у якій зазначено послідовність дій відповідача щодо укладання кредитного договору та паспорт споживчого кредиту № 3146154, де сторонами детально визначено умови кредитування, що зазначені в договорі. Сторони погодили наступні умови договору: сума (загальний розмір) кредиту - 4600 грн., кредит надається строком на 30 днів з 15.09.2021 (строк кредитування); термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) - 15.10.2021; комісія за надання кредиту - 460 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 % від суми кредиту одноразово; проценти за користування кредитом - 1725 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом; стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом; кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. п. 1.2, 1.3, 1.4, 1.5.1, 1.5.2, 1.6, 2.1 Договору). У пункті 2.2.1. Договору сторони передбачено, що позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1 - 1.5.2 Договору, в термін (дату) вказаний у п. 1.4 Договору. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний у п. 1.3 Договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною п. 1.5.2 Договору, або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 Договору, в сумі та на умовах визначених п. 2.3 Договору. У пункті 2.3 Договору сторони обумовили пролонгацію строку кредитування. Так, у пункті 2.3.1.2 Договору сторони передбачили, що позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Вказаний договір був укладений в електронній формі в особистому кабінеті позичальника у інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця (п. 6.1 Договору). Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Отже, сторонами договору було узгоджено розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, відповідальність сторін. Як вбачається з копії довідки про ідентифікацію, ТОВ «МІЛОАН» 15.09.2021 направило [PERSON] одноразовий ідентифікатор R31507 на номер мобільного телефону [NUMBER] . Факт перерахування ТОВ «МІЛОАН» 15.09.2021 коштів в розмірі 4600 грн. на банківську картку № [NUMBER] згідно договору № 3146154 підтверджується довідкою ТОВ ФК «ЕЛАЄНС». У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, у нього утворилася заборгованість, загальний розмір якої згідно відомості ТОВ «МІЛОАН» про щоденні нарахування та погашення станом на 18.02.2022 становив 10941,23 грн., з яких: 3014,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 7467,23 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 460,00 грн. - заборгованість по комісії за надання кредиту. З вказаної відомості також вбачається, що [PERSON] частково сплачував тіло кредиту та проценти. Відповідно до договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, укладеного між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ«ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», реєстру боржників від 26.07.2024, який є Додатком № 3 до договору факторингу № 26-07/2024 від 26.07.2024, до ТОВ«ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право грошової вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 3146154 від 15.09.2021 в розмірі 10941,23 грн., з яких: 3014 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 7467,23 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 460 грн. - заборгованість по комісії за надання кредиту. Щодо договору позики №75196156 від 29.08.2021. Судом встановлено, що 29.08.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 75196156, за умовами договору позичальнику надається позика в сумі 5550 грн. строком на 30 днів зі сплатою процентів в розмірі 1,99 % в день. Вказаний договір відповідач підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором yUDBzOxW8d. Факт перерахування ТОВ«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» 29.08.2021 коштів в сумі 5550 грн. на банківську картку відповідача № [NUMBER] згідно договору позики підтверджується довідкою ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС». У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором позики, у нього утворилася заборгованість, загальний розмір якої згідно розрахунку ТОВ«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» станом на 22.02.2022 року становив 18814,14 грн, з яких: 5550 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 13264,14 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. З вказаного розрахунку вбачається, що [PERSON] здійснив два платежі на оплату процентів на загальну суму 1081,89 грн. (28.09.2021 - 99,39 грн. та 01.10.2021 - 982,50 грн.). Відповідно до договору факторингу № 22/02/2022 від 22.02.2022, укладеного між ТОВ«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», витягу з реєстру боржників, який є Додатком № 3 до договору факторингу № 22/02/2022 від 22.02.2022, до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перейшло право грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором позики № 75196156 від 29.08.2021 в розмірі 18814,14 грн., з яких: 5550 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 13264,14 грн. - заборгованість за нарахованими процентами. Відповідно до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, укладеного між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», витягу з реєстру боржників, який є Додатком № 3 до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023, до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором позики № 75196156 від 29.08.2021 в розмірі 18815,05 грн., з яких: 5550 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 13264,14 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 0,91 грн. - «відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України». Відповідно до договору № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.02.2025, укладеного між ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», витягу з реєстру боржників, який є Додатком № 3 до договору № 18-02/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 18.02.2025, до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» перейшло право грошової вимоги, зокрема, до відповідача за договором позики № 75196156 від 29.08.2021 в розмірі 18815,05 грн., з яких: 5550 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням; 13264,14 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 0,91 грн. - «відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст. 625 ЦК України». Згідно з вимогами статті 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому згідно з статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (частина 1 статті 205 ЦК України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (частина 1 статті 207 ЦК України). В силу частин 1, 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з вимогами частини 1 статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарськими кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункти 6, 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Стаття 625 ЦК України регламентує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні. За однією з таких підстав кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передавання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі й на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Крім того, статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним Договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1 статті 1077 ЦК України). Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Оскільки судом встановлено, що кредитний договір № 3146154 від 15.09.2021 укладений його сторонами в електронному вигляді та підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», а також, що грошові кошти були перераховані на банківський рахунок (картку), який належить відповідачу, суд вважає доведеним факт його укладання. Також, на переконання суду, позивач належними та допустимими доказами довів, що набув право вимоги до відповідача за договором № 3146154 від 15.09.2021. Згідно наданих позивачем розрахунку заборгованості, відомості первісного кредитора про нарахування та погашення, загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 3146154 від 15.09.2021 становить 10941,23 грн., з яких: 3014 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 7467,23 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 460 грн. - заборгованість по комісії за надання кредиту. При цьому, проценти за користування кредитними коштами нараховані за період з 16.09.2021 по 18.02.2022, що відповідає умовам кредитного договору № 3146154 від 15.09.2021 щодо порядку нарахування процентів та продовження строку кредитування (пролонгації). Відповідач розмір заборгованості за кредитним договором не спростовував. Враховуючи викладене, суд вважає, що належними та допустимими доказами у даній справі підтверджені факти укладання між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] кредитного договору № 3146154 від 15.09.2021 у передбаченій законом формі, виконання кредитором умов договору щодо надання позичальнику кредитних коштів та невиконання останнім в повному обсязі зобов`язань з повернення цих коштів разом із нарахованими відповідно до умов договору процентами за користування кредитними коштами та комісією за надання кредиту, а також перехід прав вимоги за цим договором до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», що є підставою для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором на користь позивача у зазначеному в позовній заяві розмірі. З огляду на викладене, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 3146154 від 15.09.2021 в розмірі 10941,23 грн., з яких: 3014 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 7467,23 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 460 грн. - заборгованість по комісії за надання кредиту. Також, як вбачається зі змісту договору позики № 75196156 від 29.08.2021, цей договір підписано електронним підписом позичальника [PERSON] , який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, із зазначенням адреси проживання відповідача, його паспортних даних, РНОКПП. Крім того за умовами договору його невід`ємною частиною є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства. При укладанні договору позики [PERSON] вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був би не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладення вказаного договору в електронній формі. Досліджені судом докази свідчать про укладеність вищевказаного договору позики між відповідачем та ТОВ«1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо повернення, отриманих в борг коштів та наявності в нього боргових зобов`язань, а також про те, що ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло у встановленому законом порядку право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 75196156 від 29.08.2021. Оскільки [PERSON] отримані кошти у визначений договором строк не повернув, тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі позики, підлягають задоволенню і з [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 5550 грн. за договором позики № 75196156 від 29.08.2021. Що стосується розміру відсотків за користування грошовими коштами за договором позики № 75196156 від 29.08.2021, то суд зважає на наступне. Як вбачається із наданого суду розрахунку, заборгованість по відсоткам за договором позики № 75196156 від 29.08.2021, з урахуванням зроблених відповідачем платежів в сумі 1081,89 грн.,становить 13264,14 грн. При цьому, відсотки нараховувалися по 29.01.2022 включно. Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) дійшла висновку, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти, а також обумовлену в договорі неустойку за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. При цьому суд зазначив, що кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки. За умовами договору позики № 75196156 від 29.08.2021 позика в сумі 5550 грн. надається [PERSON] на строк 30 днів під 1,99 % в день. Отже, за цим договором проценти за користування грошовими коштами можуть бути нараховані лише протягом 30 днів, тобто терміну, на який була надана позика, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування позикою за цим договором, з урахуванням умов договору щодо розміру денного відсотку за користування коштами, складає 3313,35 грн. (5550 грн. х 1,99 : 100 х 30 = 3313,35 грн.). Суд не приймає до уваги посилання позивача на п. 6.5. ПРАВИЛ НАДАННЯ ГРОШОВИХ КОШТІВ У ПОЗИКУ ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», в редакції, що діяла на час укладання договору позики, який передбачав, що у разі неповернення або несвоєчасного повернення позики та процентів, товариство на неповернуту суму позики має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування до повернення позики, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Так, договір позики № 75196156 від 29.08.2021 року не містить конкретних умов щодо пролонгації строку користування позикою та нарахування відсотків після закінчення строку, на який було надано позику, тобто після 28 вересня 2021 року. Пункт 6.5. ПРАВИЛ НАДАННЯ ГРОШОВИХ КОШТІВ У ПОЗИКУ ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» дійсно передбачає можливість нарахування відсотків у разі неповернення або несвоєчасного повернення позики та процентів, у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування до повернення позики, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Проте, вказані Правила не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме із цими Правилами ознайомився [PERSON] та погодився з ними, підписуючи договір позики № 75196156 від 29.08.2021 року. Отже, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови подовження строку користування позикою (пролонгації), надані позивачем ПРАВИЛА НАДАННЯ ГРОШОВИХ КОШТІВ У ПОЗИКУ ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору позики, оскільки цей документ достовірно не підтверджує вказаних обставин. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа № 342/180/17, провадження № 14-131цс19), яка згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права. Таким чином, суду не надано доказів того, що в даному випадку до договору позики було застосовано пролонгацію, тому суд не враховує відсотки за користування позикою, нараховані після закінчення строку дії договору. Крім цього, відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» та набрав чинності 17 березня 2022 року, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, відповідач [PERSON] звільняється від сплати зазначених у позові нарахованих 3 % річних в розмірі 0,91 грн. Таким чином, з [PERSON] на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» слід стягнути заборгованість за договором позики № 75196156 від 29.08.2021 року в сумі 7781,46 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2231,46 грн. - сума заборгованості за відсотками (3313,35 - 1081,89 = 2231,46), а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню на вказану суму. Враховуючи вищевикладене, з [PERSON] підлягає стягненню на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість: - за кредитним договором № 3146154 від 15.09.2021 в розмірі 10941,23 грн., з яких: 3014,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 7467,23 грн. - заборгованість за нарахованими процентами; 460,00 грн. - заборгованість по комісії за надання кредиту; - за договором позики № 75196156 від 29.08.2021 року в сумі 7781,46 грн., з яких: 5000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2231,46 грн. - сума заборгованості за відсотками, а всього стягнути заборгованість за договорами у загальному розмірі 18722,69 грн. Щодо судових витрат. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн., ціна позову становила 29756,28 грн., позов задоволено на суму 18722,69 грн., тобто на 62,9 % (18722,69х 100 : 29756,28), а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 1523,69 грн. (2422,40 х 62,9 %) судового збору. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 13000 грн. Відповідно до частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у числі інших, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» № 5076-VI (далі - Закон № 5076-VI), адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Так, договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону № 5076-VI). Закон № 5076-VI формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19). Відповідно до положень частин 1, 2 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України). В силу положень частини 5 статті 137 ЦПК України, у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини 6 статті 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що 02 липня 2024 року між АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» був укладений договір про надання правової допомоги № 02-07/2024. Відповідно до наданих позивачем заявки на надання юридичної допомоги № 533 від 01.04.2025 року та витягу з акта № 9 про надання правничої допомоги від 30.04.2025 року, АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» було надано позивачу ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» послуги з правничої допомоги по даній цивільній справі на загальну суму 13000,00 грн. (надання усної консультації з вивченням документів - 2 години роботи вартістю 4000 грн.; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 3 години роботи вартістю 9000 грн.). Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, зважаючи на характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, ціни позову, беручи до уваги відсутність клопотання сторони відповідача про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, суд дійшов висновку про те, що витрати позивача на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції підлягають відшкодуванню пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 8177 грн. (13000 грн х 62,9 %).

Outcome: partial