Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

[PERSON] (надалі за текстом також - заявник) звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою в порядку окремого провадження в якій просив суд: - встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] , був сином [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , паспорт громадянина України № [NUMBER] , запис № 19741213-06714, видав 8024, дата видачі 29.11.2019); - зобов`язати ДАРНИЦЬКИЙ ВІДДІЛ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. КИЇВ) ЄДРПОУ 26089084, вулиця Костянтина Заслонова 16, м. Київ, внести відповідні зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , який народився у місті Києві, (свідоцтво про народження серія [NUMBER] , видане 10.04.2024 року, актовий запис № 74 від 21 січня 2000 року), зазначивши батьком дитини, - [PERSON] , [INFO] , громадянина України та видати нове свідоцтво про народження, залишивши [PERSON] прізвище, - [PERSON] . Стислий виклад позиції заявника Заявник стверджував, що з 1999 року перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , при цьому, від народження заявник має таке саме прізвище, як у [PERSON] . Заявник та [PERSON] , проживали разом, але шлюб між ними не реєструвався; [INFO] у заявника та [PERSON] , народилась дитина [PERSON] , при реєстрації народження якого запис про батька був зроблений зі слів [PERSON] , тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Заявник завжди ставився до [PERSON] , як до сина, вони спілкувались, проводили час разом, він купував йому необхідні речі, опікувався його життям як батько. Заявник та [PERSON] сприймали один одного як батько та син відповідно. 07.03.2024 [PERSON] , старший солдат, помічник гранатометника 1-го відділення 3-го взводу оперативного призначення 1-ї роти оперативного призначення військової частини [NUMBER] Національної гвардії України, загинув внаслідок вибухової травми поблизу села Терни, Краматорського району Донецької області, під час захисту Батьківщини. Заявник, як батько загиблого, звернувся до військової частини [NUMBER] Національної гвардії України для одержання одноразової грошової допомоги. Під час звернення було виявлено, що у документах на підтвердження факту батьківства з загиблим, відсутній запис у Книзі реєстрації народжень ДАРНИЦЬКОГО ВІДДІЛУ ДЕРЖАВНОЇ РЕЄСТРАЦІЇ АКТІВ ЦИВІЛЬНОГО СТАНУ ЦЕНТРАЛЬНОГО МІЖРЕГІОНАЛЬНОГО УПРАВЛІННЯ МІНІСТЕРСТВА ЮСТИЦІЇ (М. КИЇВ) про те, що заявник є батьком загиблого [PERSON] , унаслідок того, що при реєстрації народження сина запис про батька був зроблений зі слів матері загиблого [PERSON] , тобто відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записувались за її вказівкою. Заявник також вказує, що працівником військової частини [NUMBER] Національної гвардії України йому було надано усну консультацію, що з метою запобігання отримання від Міністерства оборони України відмови, йому необхідно звернутися до суду з питання підтвердження факту батьківства із загиблим сином [PERSON] . Факт встановлення батьківства має юридичне значення і необхідний для отримання заявником одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28 лютого 2022 року. Враховуючи вказані вище обставини, зважаючи на неможливість отримання одноразової грошової допомоги без встановлення факту батьківства, заявник звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту батьківства, а саме, що [PERSON] , який загинув, був сином [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) Процесуальні дії у справі Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.10.2024 головуючим суддею було визначено суддю Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєва Сергія Олександровича. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09.10.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами окремого провадження, судове засідання призначено на 21.11.2024. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05.02.2025 у справі №752/21038/24 було призначенно судову молекулярно-генетичну експертизу; провадження у справі зупинено. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 07.08.2025 у справі №752/21038/24 провадження у справі поновлено, судове засідання призначено на 19.09.2025. У судовому засіданні 19.09.2025, після виступу заявника, дослідження матеріалів справи, суд перейшов достадії ухвалення судового рішення та повідомив, що рішення буде ухвалене та проголошене 22.09.2025. Фактичні обставини встановлені судом [INFO] народився [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м. Києві, серії [NUMBER] . Батьками [PERSON] вказані: [PERSON] та [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . Згідно постанови медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по місту Києву та Київській області» № 228 від 18.05.2024, яку прийнято на підставі протоколу № 228 засідання медичної (військово-лікарської) комісії ДУ «ТМО МВС України по місту Києву та Київській області» від 18.05.2024, старший солдат [PERSON] , [INFO] , ВЧ [NUMBER] НГУ «Діагноз і постанова медичної (військово-лікарської) комісії про причинний зв`язок захворювання, поранення (травми, контузії, каліцтва) Вибухова травма 07.03.2024 Травма яка призвела до смерті ( [INFO] ), та причина смерті, пов`язана із захистом Батьківщини». Згідно Висновку експерта №СЕ-19/111-25/25841-БД від 24.07.2025, наданого експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, на підставі ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 05.02.2025 у справі №752/21038/24, було встановлено, що [PERSON] , [INFO] не може бути біологічним батьком [PERSON] [INFO] . Мотиви, з яких суд дійшов висновків та закон, яким керувався суд Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: 1) обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи; 1-1) обмеження фізичної особи у відвідуванні гральних закладів та участі в азартних іграх; 2) надання неповнолітній особі повної цивільної дієздатності; 3) визнання фізичної особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою; 4) усиновлення; 5) встановлення фактів, що мають юридичне значення; 6) відновлення прав на втрачені цінні папери на пред`явника та векселі; 7) передачу безхазяйної нерухомої речі у комунальну власність; 8) визнання спадщини відумерлою; 9) надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку; 10) примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу; 11) розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю, щодо юридичних та фізичних осіб. Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюються зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. Суд встановив, що [PERSON] звернувся до суд із заявою про встановлення факту батьківства, оскільки встановлення такого факту має для нього юридичне значення і необхідне для отримання одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частина десята статті 7 СК України). Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю сторін. Одним із способів захисту сімейних прав є встановлення правовідношення (частина друга статті 18 СК України). Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно з частини першої, другої статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Статтею 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу, зокрема матір`ю дитини. Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є запис про батька дитини у книзі записів народжень за вказівкою матері та смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим. Та обставина, що питання визнання батьківства за рішенням суду відповідно до статей 128, 129 СК України не вирішувалось за життя такої особи, не є перешкодою для застосування статті 130 СК України. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 17.02.2021 в справі №373/2257/18 (провадження № 61-15136св20), від 15.04.2021 в справі № 361/2653/15 (провадження № 61-2239св21). Предметом доказування у справах про встановлення факту батьківства є встановлення походження дитини від певної особи. Аналіз норми статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України). Рішення щодо встановлення факту батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах реєстрації актів цивільного стану. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30.05.2023 в справі № 592/4443/17 (провадження № 61-9923св22) зазначено, що: «відповідно до частин першої, другої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі вище перераховані докази в сукупності. Частиною першою статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як докази для встановлення батьківства в суді можуть бути досліджені зокрема: листи, телеграми відповідача, в яких він повідомляє про можливість народження чи народження його дитини певною жінкою; заява відповідача за місцем роботи про надання йому відпустки у зв`язку з народженням дитини; показання свідків про виявлення відповідачем турботи про дитину та її матір, обрання імені дитини тощо. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це». Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. У цій справі, згідно ухвали Голосіївського районного суду міста Києва від 05.02.2025 було призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (вулиця Ґарета Джонса, 5, Київ, 02000), з поставленням на вирішення експерта такого питання: чи є [PERSON] , (РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , паспорт громадянина України № [NUMBER] , запис № 19741213-06714, видав 8024, дата видачі 29.11.2019), біологічним батьком [PERSON] , який помер [INFO] , відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 19 квітня 2024 року, актовий запис про народження № 74 від 21 січня 2000 року, та якою є вірогідність батьківства? Згідно Висновку експерта №СЕ-19/111-25/25841-БД від 24.07.2025, наданого експертом Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, було встановлено, що [PERSON] , [INFO] не може бути біологічним батьком [PERSON] [INFO] . Суд звертає увагу, що висновок судово-генетичної експертизи не є єдиним доказом походження дитини від певної особи, а такий факт може бути доведено й іншими доказами. Висновок судової молекулярно-генетичної експертизи у справах про встановлення батьківства є лише одним із засобів доказування, який підлягає оцінці у сукупності із іншими доказами у справі. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Водночас суд зазначає, що [PERSON] не надав суду жодних інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт того, що заявник є батьком загиблого [PERSON] , [INFO] . Клопотань про виклик та допит свідків у судовому засіданні, а також про проведення повнорної екпертизи заявник не заявив. Враховуючи викладене, оцінюючи наявні докази у їх сукупності, надаючи їм належну оцінку, суд дійшов до висновку, що заявник не довів того факту, що [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] , був сином [PERSON] . Копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] та дві копії спільних світлин із зображенням заявника та [PERSON] не є достатніми доказами для встановлення факту, що [PERSON] , [INFO] , був сином [PERSON] .

Outcome: dismissed