Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

1.Описова частина ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УМ ФАКТОРИНГ» (надалі за текстом також - позивач або ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом також - відповідач або позичальник), в якому просить суд, - стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором №1010073 від 20.09.2023 в розмірі 35 680,00 гривень. 1.1. Стислий виклад позиції позивача 20.09.2023 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] укладено Кредитний договір №1010073 згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 4 000,00 гривень. Відповідач, як позичальник свої зобов`язання з повернення кредиту у визначений термін не виконала. Станом на дату подання позову загальна заборгованість відповідача за Кредитним договором №1010073 становить 35 680,00 гривень та складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 000,00 гривень та заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 31 680,00 гривень. 18.12.2024 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» відступило право вимоги за Кредитним договором №1010073 від 20.09.2023 новому кредитору - ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УМ ФАКТОРИНГ» згідно Договору факторингу №18/12/24. Таким чином, позивач, який набув право грошової вимоги до відповідача, строк платежу за якою настав, звернувся до суду з вимогою щодо стягнення заборгованості за отриманим кредитом та нарахованими процентами. 1.2. Стислий виклад позиції учасників справи Відповідач відзив на позовну заяву не подала. Згідно частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. 1.3. Заяви, клопотання учасників справи Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило. Разом із позовною заявою позивач заявив клопотання про витребування доказів в порядку статті 84 ЦПК України. 1.4.Процесуальні дії у справі Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2025 головуючим суддею у справі визначений суддя Чекулаєв С.О. Ухвалою Голосіївського районного суду від 14.04.2025 (отримана позивачем 21.05.2025) позовну заяву залишено без руху. 21.05.2025 від позивача до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою Голосіївського районного суду від 22.05.2025 у справі відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи, судове засідання в справі не проводилось та особи, які беруть участь у справі не викликались. З матеріалів справи вбачається, що копію ухвали про відкриття провадження у справі, позовну заяву з доданими до неї документами відповідачу направлено рекомендованим листом з рекомендованим повідомленням (штрих-код Укрпошти 06 102 6766 5942) на адресу місця реєстрації відповідача: м. Київ, вул. Карпатської Січі, буд.57 проте, згідно довідки відділення поштового зв`язку копія ухвали суду разом з доданими до неї документами, не вручені та повернуті на адресу суду з відміткою відділення поштового зв`язку «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника. 2.Мотивувальна частина 2.1.Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що 20.09.2023 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №1010073 (надалі за текстом також - Кредитний договір), згідно умов якого позичальнику надано споживчий кредит у розмірі 4 000,00 гривень, строком на 360 днів, із визначеною періодичністю платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Згідно пункту 2.1. Кредитного договору, цей договір укладений сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується позичальнику через Веб-сайт. Електронна ідентифікація позичальника здійснюється при вході позичальника в Особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Кредитний договір підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором М362 20.09.2023 13:12:39. За умовами Кредитного договору передбачено два види процентної ставки: стандартна процентна ставка в розмірі 2.2% в день (п.1.5.1 Кредитного договору), яка застосовується у межах строку кредиту та знижена процентна ставка в розмірі 0.01% в день (п.1.5.2. Кредитного договору), яка застосовується відповідно до наявних умов. За стандартною ставкою за весь строк користування кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту становить 35 680,00 гривень (п.1.8.1. Кредитного договору). Згідно пункту 2.1. Кредитного договору кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок позичальника, з використанням реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Відповідно до п.5.1. Кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю, здійснюється згідно графіку платежів. Графіком платежів до Кредитного договору передбачено строк кредитування з 20.09.2023 по 14.09.2024 (включно) із визначеною загальною сумою платежів у розмірі 35 680,00 гривень (проценти за користування кредитом становлять 31 680,00 гривень). Відповідно до Виписки про рух коштів по картці від 22.07.2025 наданої АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» згідно ухвали про витребування доказів, суд встановив, що 20.09.2023 на картковий рахунок № [NUMBER] відкритий відповідачу в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» був здійснений переказ грошових коштів у розмірі 4 000,00 гривень за допомогою платіжної системи FUIB MoneyTransfer. 18.12.2024 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УМ ФАКТОРИНГ» укладено Договір факторингу №18/12/24 згідно якого ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за Договором про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №1010073 від 20.09.2023. Згідно платіжної інструкції №201 від 19.12.2024 ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» здійснив переказ на рахунок ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» грошових коштів у розмірі визначеному п. 7.1. Договору факторингу №18/12/24 від 18.12.2024. 2.2. Застосовані норми права Згідно статті204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частини першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Подібні правові висновки викладено Верховним Судом у постановах: від 14.06.2022 у справі № 757/40395/20 (провадження № 61-16059св21), від 20.06.2022 у справі № 757/40396/20 (провадження № 61-850св22), від 04.12.2023 у справі №212/10457/21 (провадження 61-6066св23) та інших. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Статтею 1079 ЦК України передбачено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Згідно частини першої статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтями 12 та 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях 2.3. Мотиви, з яких виходить суд Як було встановлено судом Договір про надання споживчого кредиту по продукту «NewShort» №1010073 був укладений між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та [PERSON] в електронній формі, шляхом введення одноразового ідентифікатора М362 20.09.2023 13:12:39. Доказів того, що вказаний вище Кредитний договір був оспорений, визнаний недійсним та/або іншим чином припинив свою дію, або був змінений сторонами матеріали справи не містять. Отже, наведене свідчить, що відповідач ознайомилася і погодилася з умовами Кредитного договору, тобто сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування за користування кредитними коштами. Суду не надано доказів, які б спростовували цю заборгованість за Кредитним договором. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд дійшов до висновку, що Кредитний договір укладений у спосіб визначений чинним законодавством України з повним дотриманням вимог щодо їх укладення із зазначенням умов, які жодним чином не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», порядок надання та повнота наданої інформації відповідають вимогам Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Сума кредиту за Кредитним договором становить 4 000,00 гривень, які були надані відповідачу шляхом їх зарахування на картковий рахунок відповідча № [NUMBER] відкритий в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». Враховуючи, що строк кредитування згідно Кредитного договору становить 360 днів з 20.09.2023, строк виконання зобов`язання відповідача з повернення грошових коштів є таким, що настав. Доказів належного виконання відповідачем свого зобов`язання з повернення грошових коштів, отриманих згідно Кредитного договору матеріали справи не містять. Оскільки суд встановив, факт відступлення ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СЕЛФІ КРЕДИТ» позивачу права грошової вимоги до відповідача згідно Договору факторингу від 18.12.2024 №18/12/24 позивач має всі права, як новий кредитор, на стягнення з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) заборгованості за Кредитним договором. Наданий позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за процентами відповідає умовам п. 1.8.1. Кредитного договору. Враховуючи викладене суд дійшов до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у розмірі 4 000,00 гривень та заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 31 680,00 гривень є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 3. Висновки суду Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному і повному з`ясуванні обставин справи, враховуючи, що відповідачем грошові кошти згідно Кредитного договору отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, право грошової вимоги, строк виконання якої настав було передано позивачу на підставі Договору факторингу від 18.12.2024 №18/12/24 суд дійшов до висновку, що позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УМ ФАКТОРИНГ» до [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі, тобто врозмірі 35 680,00 гривень = (4 000,00 гривень + 31 680,00 гривень). 4.Судові витрати Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3 028,00 гривень. Щодо витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 137, 141 ЦПК України, витрати на правову допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин позивачем суду надано належні та допустимі докази, що підтверджують витрати позивача на правову допомогу, а саме: Договір про надання правової допомоги №141 від 29.01.2025 укладений між Адвокатським об`єднанням «Остащенко» та ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ»; Додаткову угоду №1 від 29.01.2025; Акт виконаних робіт від 14.02.2025 на загальну суму 6 000,00 гривень та платіжну інструкцію №254 від 14.02.2025 про переказ ТОВ «УМ ФАКТОРИНГ» на рахунок Адвокатського об`єднання «Остащенко» грошових коштів у розмірі 6 000,00 гривень. Матеріали справи не містять клопотання відповідача про зменшення витрат на оплату правової допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а підстави для самостійного вирішення судом питання про зменшення цих витрат з урахуванням наведених обставин відсутні. Аналогічні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 04 червня 2019 року у справі № 9901/350/18; від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц; від 08 червня 2021 року у справі № 550/936/18; від 07 липня 2021 року у справа № 910/12876/19. Ураховуючи положення статті 137 ЦПК України, відсутність заперечень відповідача, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved