Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування вимог якого зазначив, що відповідач уклав із двома товариствами кредитні договори за якими отримав грошові кошти. Зокрема, 16.04.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 28168-04/2024. Потім, 19.09.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 19092024, за яким право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Також, 10.05.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] було укладено договір позики № 79626893. До цього, 14.06.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21 та, в подальшому додаткові угоди до нього, за яким право вимоги за вказаним договором позики було відступлено на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». У підсумку, позивач вказує, що за відповідними договорами факторингу він набув право вимоги за зазначеними двома договорами, а тому, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту і повернення позики та сплаті відсотків за наведеними договорами не виконує, у нього виникла заборгованість за кредитами, що порушує права позивача, у зв`язку із чим позивач просить стягнути із відповідача на свою користь заборгованість в загальному розмірі 47\~501 гривня 30 копійок (а.с. 1 5). Дану справу розглянуто в порядку спрощеного провадження. Представником відповідача подано відзив на позов у якому останній просив відмовити в задоволенні позовних вимог (а.с. 79 89). Натомість, відповідач не подав відзив на позов у встановлений цивільним процесуальним законом строк!!! У зв`язку із цим, суд не приймає до уваги зміст відзиву на позов, оскільки всупереч вимог статей 83\~і 191 ЦПК України, відзив подано із порушенням зазначеному в ухвалі від 21 липня 2025 року про відкриття провадження по справі строку для подання відповідачем відзиву на позов (а.с. 67). В резолютивній частині ухвали від 21 липня 2025 року про відкриття провадження по справі визначено: строк для подання відповідачем відзиву на позов протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі (а.с. 67). Натомість, поштовий конверт із копією ухвали від 21 липня 2025 року про відкриття провадження по справі разом із примірником позовної заяви з усіма додатками, який (конверт) було надіслано відповідачці за зареєстрованою адресою її проживання, повернуто до суду без вручення адресату (а.с. 66, 69, 71). Отже, відповідач не отримав у встановленому цивільним процесуальним законом порядку копію ухвали від 21 липня 2025 року про відкриття провадження у даній справі. Оскільки відповідач не отримав у встановленому цивільним процесуальним законом порядку копію ухвали від 21 липня 2025 року про відкриття провадження у даній справі, суд приходить до логічного, послідовного і обґрунтованого висновку про те, що відповідно до норм статті 191 ЦПК України, у відповідача не виникло процесуального права подати відзив на позов, оскільки сторона відповідача надіслала суду відзив не у строк встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, а до початку такого строку. Як наслідок, у суду відсутні процесуальні підстави для врахування відзиву на позов при постановленні судового рішення по суті даної справи. 10 вересня 2025 року судом отримано відповідь на відзив (а.с. 92 110). Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 16.04.2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» і [PERSON] укладено кредитний договір № 28168-04/2024, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит в сумі 10 000 гривень 00 копійок на строк 120 днів з процентною ставкою 912,50 % річних (а.с. 7 9, 10, 11 12). Факт отримання відповідачем кредитних коштів за вказаним договором об`єктивно і достовірно підтверджується листом ТОВ «УПР» від 30.01.2025 року (а.с. 13). Також, 10.05.2024 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» і [PERSON] укладено договір позики № 79626893 за умовами якого товариство надало відповідачу позику в сумі 12 300 гривень 00 копійок на строк 30 днів з процентною ставкою 1925,33 % річних (а.с. 24 26, 27) Факт отримання відповідачем позики за вказаним договором об`єктивно і достовірно підтверджується листом ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 05.09.2025 року (а.с. 111). При цьому, суд вважає належними і допустимим надані позивачем докази отримання відповідачем грошових коштів від первісних кредиторів, у вигляді листа ТОВ «УПР» від 30.01.2025 року (а.с. 13) і листа ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 05.09.2025 року (а.с. 111), оскільки за змістом вказаних листів міститься інформація про перерахування на користь відповідачки сум грошових коштів у розмірі 10 000 гривень 00 копійок і 12 300 гривень 00 копійок на банківську картку № [NUMBER] , номер якої відповідачка особисто зазначила при оформленні та укладанні в кредитному договорі № 28168-04/2024 від 16.04.2024 року і договорі позики № 79626893 від 10.05.2024 року. Як наслідок, суд переконаний у тому, що кредитори належним чином виконали свої зобов`язання та надали відповідачці запитувані нею суми грошових коштів у визначеному розмірі на вказану позичальником у договорах платіжну картку № [NUMBER] . Потім, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклало відповідні договори факторингу із вказаними двома кредиторами відповідача за наведеними обома договорами, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги за борговими зобов`язаннями відповідача по усіх двох укладених договорах кредиту. Зокрема, за договором факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року укладеним між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та додатковими угодами № 2 від 28 липня 2021 року, № 7 від 13 червня 2022 року і № 37 від 25 вересня 2024 року, до останнього перейшло право вимоги за договором позики № 79626893 від 10.05.2024 року (а.с. 28 30, 31, 32, 33, 34, 35, 128 135, 136, 137, 138, 139). Також, за договором факторингу № 19092024 від 19.09.2024 року укладеним між ТОВ «Аванс Кредит» і ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до останнього перейшло право вимоги за кредитним договором відповідача № 28168-04/2024 від 16.04.2024 року (а.с. 14 16, 17, 18, 116 124, 125, 126, 127). Під час розгляду справи встановлено, що відповідач не виконує свої зобов`язання перед позивачем за наведеними двома договорами по яких позивач набув право вимоги від кредиторів. Із наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 19.09.2024 року відповідач має заборгованість за договором № 28168-04/2024 від 16.04.2024 року на загальну суму 25\~902 гривні 50 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 7 970 гривень 00 копійок і заборгованість за відсотками 17\~932 гривні 50 копійок (а.с. 19 20). Також, із наданого позивачем на підтвердження своїх вимог розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 25.02.2025 року відповідач має заборгованість за договором № 79626893 від 10.05.2024 року на загальну суму 21\~598 гривень 80 копійок, з яких: заборгованість за основною сумою боргу 12 300 гривень 00 копійок, заборгованість за відсотками 3 321 гривня 00 копійок і заборгованість по процентам за понадстрокове користування позикою в сумі 5\~977 гривень 80 копійок (а.с. 36). Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За нормами статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення\~ параграфа 1\~ глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1 і 2). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ статті 625\~ цього Кодексу; якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України). Положення статті 625 ЦК України передбачають, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Таким чином, оскільки відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання з повернення грошових коштів та сплатити процентів у строки передбачені наведеними договорами кредиту і позики, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача загальної суми заборгованості за двома вказаними договорами. За таких обставин, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. При цьому, на підставі пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору слід покласти на відповідача (а.с. 6). На підставі викладеного,

Outcome: approved