Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Представник Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Поліської селищної ради (далі Позивач) звернулась в суд з позовом до [PERSON] (далі Відповідач), у якому просила позбавити Відповідача батьківських прав відносно її доньки, [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги мотивовані таким. Відповідач перебуває на обліку служби у справах дітей та сім`ї Поліської селищної ради (далі Третя особа) як особа, яка опинилась в скрутних життєвих обставинах. Відповідач вже рішеннями Іванківського районного суду вже позбавлена батьківських прав відносно трьох її дітей. Вона проживала разом зі своїм співмешканцем [PERSON] , який помер [INFO] , доньку виховувала самостійно, однак не здійснювала з дитиною належного догляду, часто залишала її голодною, брудною, дитина не була забезпечена належними умовами проживання, доглядом, збалансованим дитячим харчуванням та медичним доглядом. За заявою Відповідача від 22.07.2024 її влаштовано до Київського обласного соціального центру «Матері та дитини», однак 27.03.2025 від директора цього центру надійшов лист, відповідно до якого у зв`язку з неодноразовим порушенням Відповідачем правил внутрішнього розпорядку (неповернення в заклад у визначений термін та вживання алкогольних напоїв) договір з Відповідачем розірвано. 10.04.2025 дитина [PERSON] тимчасово влаштована в сім`ю тітки, [PERSON] . Відповідачу надано місячний термін для усунення недоліків та для звернення в службу у справах дітей із заявою щодо повернення дитини, однак умов вона не виконала, у зв`язку з чим дитина залишається в сім`ї тітки. Відповідач ніяким чином не цікавиться станом здоров`я дитини, не бере ніякої участі в її вихованні. Зі слів тітки Відповідач декілька разі телефонувала їй в стані алкогольного сп`яніння. У зв`язку з цим, Позивач просить позбавити Відповідача батьківських прав відносно її доньки, оскільки це сприятиме якнайкращим інтересам останньої. Рух справи 30.05.2025 позовна заява надійшла до суду. 09.06.2025 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання, призначене на 27.06.2025, відкладене на 09.07.2025. 09.07.2025 закрито підготовче судове засідання. Судове засідання, призначене до розгляду по суті на 06.08.2025, відкладене на 12.09.2025. Позиції сторін Представники Позивача та Третьої особи у судове засідання не з`явились, подавши заяви про розгляд справи без їх участі, при цьому позовні вимоги підтримали. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилась. Про дату, час і місце судового засідання повідомлений вчасно та належним чином, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відзив на позов до суду від неї не надходив. Встановлені судом обставини справи та застосовані норми права. Частиною 1\~ст. 223 ЦПК України\~передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Згідно з ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~ у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи Враховуючи, що відповідач, який належним чином про дату, час і місце судових засідань повідомлена вчасно та належним чином, в судові засідання не з`явилась, причин своєї неявки не повідомила, не подала відзиву на позовну заяву та представник Позивача не заперечувала проти ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку про ухвалення у справі заочного рішення. Судом встановлено такі фактичні обставини справи. [PERSON] народилась [INFO] в м. Києві. ЇЇ батьками є [PERSON] (батько) та Відповідач (матір) (а.с. 4) 18.07.2024 Третя особа звернулась до голови Поліської селищної ради з листом, у якому просила негайно ініціювати питання щодо вилучення у Відповідача малолітню дитину [PERSON] у зв`язку із загрозою життю або здоров`ю дитини, у тому числі пов`язану із незабезпеченням дитини належним харчуванням, необхідною медичною допомогою, відповідним для її віку доглядом (а.с 8-9) Відповідно до акту обстеження умов проживання від 19.07.2024 в будинку [ADDRESS] , проведеного комісією на підставі клопотання ССД, встановлено таке: житло складається з 4 кімнат, 3 з яких житлові. Кімнати прибрані до тих умов, які є в будинку. В дитини відсутнє спальне місце, постіль брудна, продукти харчування відсутні, є дитяче харчування. Матір не приймає ліки (є ВІЛ інфікованою). В будинку проживають: дитина [PERSON] , Відповідач та батько дитини [PERSON] . Акт підписаний Відповідачем без зазначення зауважень (а.с. 10). 22.07.2024 Відповідач звернулась із заявою до Третьої особи, у якій просила влаштувати її та її дитину [PERSON] до центру матері та дитини у зв`язку зі складними життєвими обставинами, в яких вона опинилась через скрутне матеріальне становище (а.с. 15). Наказом Третьої особи від 22.07.2024 № 15 дитину [PERSON] з 22.07.2024 взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах (а.с 11) 22.07.2025 Третя особа звернулась з листом до Київського обласного центру соціальних служб (з поставленням до відома начальника служби у справах дітей та сім`ї Київської обласної державної адміністрації), у якому просила влаштувати Відповідача та її дитину в Київський обласний соціальний центр «Матері та дитини» у зв`язку із скрутним матеріальним становищем та складними життєвими обставинами (а.с. 16) 27.03.2025 директор Київського обласного соціального центр «Матері та дитини» надіслав Третій особі лист, згідно з яким на засіданні мультидисциплінарної палати 27.08.2024 прийняте рішення про те, що з Відповідачем буде розірвано договір в односторонньому порядку. Причиною розірвання договору є те, що Відповідач не повернулась до закладу в обумовлений термін та вживала алкогольні напої (а.с. 17) Відповідно до акту обстеження умов проживання від 27.03.2025 в будинку [ADDRESS] , проведеного комісією на підставі доручення органу опіки та піклування, встановлено таке: житло складається з 2 кімнат. Будинок дерев`яний, вкритий шифером, є двері, вікна частково відсутні, в будинку відсутнє електро та газопостачання, наявне пічне опалення в аварійному стані, продукти харчування відсутні, немає на чому готувати їжу. Умови проживання незадовільні, для виховання та розвитку дитини створено незадовільні умови. В будинку проживають: дитина [PERSON] , Відповідач та батько дитини [PERSON] . Під час проведення бесіди батьки перебували в стані алкогольного сп`яніння, адекватних відповідей не надавали. Акт підписаний батьками дитини без зазначення зауважень (а.с. 12). 27.03.2025 Третя особа звернулась з клопотанням до голови Поліської селищної ради, у якому просила вилучити в терміновому порядку з сім`ї дитину [PERSON] для її безпеки (а.с. 13) [INFO] помер батько дитини [PERSON] , [PERSON] (а.с. 14) Наказом Третьої особи від 10.04.2025 малолітню [PERSON] тимчасово влаштовано в сім`ю тітки, [PERSON] . Відповідачу як матері дитини наданий місячний термін для усунення всіх недоліків та звернутись до служби із заявою щодо повернення дитини (а.с. 18) Згідно з листом ВП № 1 Вишгородського РУП ГУНП в Київській області від 27.05.2025, відносно Відповідача неодноразово складались протоколи про адміністративні правопорушення, а саме: 15.01.2022 за ч. 1 ст. 175-1 КУпАП (куріння тютюнових виробів у заборонених місцях); 14.11.2022 та 28.12.2022 за ст. 183 КУпАП (завідомо неправдивий виклик спеціальних служб); 28.12.2022 за ст. 127 КУпАП (порушення правил дорожнього руху пішоходами); 23.02.2024 за ч. 1 ст. 178 КУпАП (розпивання алкогольних напоїв в заборонених місцях) (а.с. 19) Згідно з довідкою-характеристикою від 28.05.2025, Відповідач переїхала з батьками до с. Максимовичі з Полтавської області. Власного житла не мали, проживали в родичів. Відповідач після закінчення школи ніде не навчалась і не працювала. В офіційному шлюбі не перебувала, народила п`ять дітей, відносно трьох позбавлена батьківських прав. В с. Максимовичі постійно не проживає з 2017. Її будинок пустує на не придатний до проживання. За час проживання з позитивної сторони нічим себе не зарекомендувала, на будь-які зауваження щодо поведінки, способу життя уваги не звертала і змін в її поведінці не спостерігалось. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Поліської селищної ради про доцільність позбавлення батьківських прав Відповідача відносно дитини [PERSON] , затвердженого рішенням виконавчого комітету ради від 23.05.2025 № 49, враховуючи те, що Відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не цікавиться її життям і здоров`ям, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити Відповідача батьківських прав відносно її дитини [PERSON] . Мотивація висновку аналогічна доводам на обґрунтування позову (а.с. 21-22) З огляду на встановлені обставини справи, застосовуючи відповідні норми права, суд приходить до таких висновків. Згідно з ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 СК України). Частиною 2 ст. 1 Конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року, ратифікованої Законом України від 03 серпня 2006 року № 69-V, визначено, що предметом цієї Конвенції є - у найвищих інтересах дітей - підтримка їхніх прав, надання дітям процесуальних прав та сприяння здійсненню ними цих прав шляхом забезпечення становища, при якому діти особисто або через інших осіб чи органи поінформовані та допущені до участі в розгляді судовим органом справ, що їх стосуються. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про охорону дитинства» кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 12 зазначеного закону, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (рішення ЄСПЛ у справі «Мамчур проти України», № 10383/09, § 100, від 16 липня 2015 року). Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ч.1 статті 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення цього пункту дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Відповідно до пунктів 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому, питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що відповідач не виконує покладених на неї законом обов`язків щодо виховання своєї дитини, а саме: безвідповідально ставиться до виконання батьківських обов`язків, не піклується про свою дитину, не цікавиться її життям, що свідчить про дійсне ухилення (свідоме самоусунення) її від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Суд звертає увагу, що орган опіки та піклування вживав заходів щодо забезпечення належних умов проживання Відповідача разом з її дитиною, влаштовував в будинок «Матері та дитини», однак з вини Відповідача договір з таким будинком розірвано. Також суд враховує, що незважаючи на встановлені незадовільні умови проживання в будинку Відповідача, а також відсутністю місць для приготування їжі і відсутності їжі як такої, Відповідач не вживала жодних заходів щодо забезпечення дитини нормальними умовами для проживання. Окремої уваги заслуговує стан будинку, в якому проживала дитина (дві кімнати, відсутня електроенергія, наявність пічного опалення в аварійному стані), а також поведінка Відповідача під час проведення з неб бесіди (перебування з ознаками алкогольного сп`яніння, відсутність адекватних відповідей). Такі обставини в сукупності свідчать про те, що Відповідач свідомо допустила умови, які могли загрожувати життю та здоров`ю дитини. Крім цього, суд враховує, що дитина внаслідок викладеного вище була вимушена тимчасово проживати зі своєю тіткою, з якою проживає дотепер, оскільки поведінка Відповідача свідчить про небажання її доглядати. Вирішуючи цей спір, суд враховує встановлені обставини справи, висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав Відповідача відносно неповнолітньої дитини, а також обставину визнання позовних вимог Відповідачкою, та приходить до висновку, що позов в цій частині слід задовольнити. Судом достовірно встановлено, що малолітня донька залишається тривалий час без батьківського піклування зі сторони матері. Судовий збір Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що відповідає положенням ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Позивач звільнений від сплати судового збору, а оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України з Відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір у розмірі 3028 грн. відповідно до ставок судового збору, визначених у ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позову юридичною особою.

Outcome: approved