Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

У квітні 2025 року представник ТОВ «Факторинг Партнерс» звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованість за договором № 68235338 від 19.02.2024 у розмірі 15 600 грн, судовий збір в розмірі 2 422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 9 000 грн. В обґрунтування позову вказано, що 19.02.2024 між ТОВ «Еко Фін» та [PERSON] укладено договір № 68235338, зобов`язання за яким відповідачем не виконано. На підставі договору факторингу, укладеного між ТОВ «Еко Фін» та ТОВ «Факторинг Партнерс», останньому за плату передано право вимоги до відповідача. З огляду на вказане, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на його користь. Ухвалою\~ Деснянського районного суду м. Чернігова від 01.05.2025 справу направлено за підсудністю до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 10.06.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 17.07.2025. У позовній заяві представник позивача просить суд про розгляд справи за його відсутності, відносно заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлявся належним чином за адресою зареєстрованого місця проживання, з відзивом (запереченнями) на позов до суду не звертався, тому суд ухвалив провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 280 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 19.02.2024 між ТОВ «Еко Фін» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 68235338, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 3 000 грн на 730 днів з кінцевим терміном повернення 17.02.2026 за процентною ставкою 3,65% річних. Згідно з довідкою ТОВ «ПрофіГід», 19.02.2024 [PERSON] на карту [NUMBER] перераховано 3 000 грн. Від ТОВ «Еко Фін» до ТОВ «Факторинг Партнерс» на підставі договору про відступлення прав вимоги № 07-04/25 від 07.04.2025, з урахуванням акта прийому-передачі реєстру боржників, перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі до відповідача за договором № 68235338. В матеріалах справи містяться також інформаційне повідомлення, паспорт споживчого кредиту, анкета клієнта, інформація про редагування завки, послідовність дій клієнта, паспорт та картка платника податків, витяг зреєстру територіальної громади про реєстарцію позичальника, вимога про сплату боргу, виписка за кредитним договором, розрахунок заборгованості.\~ При вирішенні справи суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що первісний позикодавець надавши відповідачу кредитні кошти, зобов`язання за договором виконав, при цьому позичальник порушив взяті на себе зобов`язання та не повернув отримані кошти з відсотками та комісією за користування кредитом. Згідно з матеріалами справи у відповідача наявна прострочена заборгованість за кредитним договором № 68235338 у розмірі 15 600 грн, з яких: 3 000 грн - заборгованість по кредиту; 12 600 грн - заборгованість по відсоткам. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей (доказів) на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422,40. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем у розмірі 9 000 грн, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 133 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надані суду відповідні документи, а саме: договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги, укладений 02.07.2024 між ТОВ «Факторинг Партнерс» та Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс»; прайс-лист АО; заявка на надання юридичної допомоги № 48 від 08.04.2025; витяг з акту № 8 про надання юридичної допомоги від 20.04.2025. Так, із витягу з акту № 8 про надання юридичної допомоги вбачається, що ТОВ «Факторинг Партнерс» прийняло від Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс» наступні послуги: надання усної консультації - 3 000 грн (2 год.); складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 6 000 грн (2 год.). Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Суд зауважує, що даний спір є спором незначної складності, оскільки спірні правовідносини регулюються загальними нормами ЦК України, а постанови Верховного Суду містять висновки в схожих правовідносинах, тому суд вважає, що надання консультацій та підготовка процесуальних документів (позовної заяви) по даній цивільній справі не передбачала для адвокатського об`єднання дослідження великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, а також значного часу для їх вивчення. Відтак, витрати позивача на загальну суму 9 000 грн не можна визнати належним чином обґрунтованими та дійсно понесеними у зв`язку з наданням необхідної за обставин цієї справи правової допомоги. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивача в цій частині та стягнення витрат на правничу допомогу на суму 5 000 грн, зважаючи на незначну складність справи, ціну позову, обсяг та час наданої адвокатом правової допомоги у даній справі, а також кількість подібних позовів, що на думку суду є розумним та справедливим в межах цієї справи.

Outcome: approved