Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~звернулось до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~у якому\~просить стягнути\~з відповідача\~заборгованість за\~кредитним договором\~№ 33386-06/2024\~від 25\~червня 2024\~року у\~розмірі 16\~800\~грн.\~00\~коп.\~та судовий\~збір в\~сумі 3\~028\~грн.\~Вимоги мотивує\~тим,\~що 25\~червня 2024\~року між\~ТОВ «АВАНС\~КРЕДИТ» та\~відповідачем укладено\~кредитний договір\~№ 33386-06/2024.\~Відповідач не\~виконав свого\~обов`язку з\~повернення кредиту,\~наданий кредит\~в строк,\~передбачений договором,\~не повернув.\~19\~листопада 2024\~року між\~ТОВ «АВАНС\~КРЕДИТ» та\~ТОВ «Європейська\~агенція з\~повернення боргів»\~укладено договір\~факторингу №\~191124/2,\~за умовами\~якого до\~позивача перейшло\~право вимоги\~до відповідача\~за вказаним\~кредитним договором.\~Оскільки відповідачем\~кредитні зобов`язання\~не виконані,\~сума боргу\~підлягає примусовому\~стягненню. Ухвалою судді від 15 серпня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, оскільки позивач проти винесення заочного рішення не заперечував. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 25 червня 2024 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту № 33386-06/2024. За умовами договору відповідач отримав кредит у розмірі 3 500 грн., строком на 120 днів зі сплатою процентів у розмірі 1,50% в день. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 25 днів, детальні терміни повернення кредиту та сплати відсотків визначається Графіком платежів, що є додатком до Договору № 1. Відповідно до п. 2.1. Договору Товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію Клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу, шляхом отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних Клієнта. Пунктом 2.2. Договору передбачено, що видача кредитів Клієнту-фізичній особі Товариством здійснюється онлайн, використовуючи мережу «Інтернет», тобто через веб-сайт Товариства: https://credisend.com.ua/ . Згідно п. 5.3. Договору, у випадку прострочення Клієнтом терміну сплати чергового платежу, визначеного в Графіку платежів, Товариство у перший день прострочення нараховує штраф у розмірі 200% від суми одержаної Клієнтом за цим Договором, при цьому загальний розмір нарахованого штрафу не може перевищувати граничні обмеження, встановленні нормами чинного законодавства України про споживче кредитування. Штраф підлягає оплаті Клієнтом протягом строку кредитування. Товариство з метою зниження боргового навантаження на Клієнта має право розбити оплату штрафу окремими частинами на певну кількість днів шляхом публікації графіку оплати штрафу в Особистому кабінеті Клієнта (а.с.5-10). 25 червня 2024 року відповідач підписав електронним підписом «W0312» договір, а також Паспорт споживчого кредиту, з умовами кредитування (а.с.11-12). Також, [PERSON] 25 червня 2024 року підписано електронним підписом «W0312» Заявку-анкету Клієнта на отримання фінансового кредиту, а також Інформаційне повідомлення споживача (а.с. 13-14). Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось через систему iPay.ua, на підставі укладеного Договору про організацію переказу грошових коштів ФК-П-2022/01-1 від 01 грудня 2022 року між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ». Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 3 500 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера - ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» (а.с. 15). Загальна сума заборгованості згідно з розрахунком первинного кредитора відповідача за Договором №№ 33386-06/2024 від 25 червня 2024 року станом на 19 листопада 2024 року склала 16 800 грн, з яких: тіло кредиту 3 500 грн, заборгованість за процентами 6 300 грн. та штрафні санкції в розмірі 7\~000 грн. (а.с. 16-17). Відповідач зобов`язався повернути суму кредиту, сплачувати нараховані проценти на суму кредиту в сумах та терміни, що передбачені графіком платежів, проте свої зобов`язання перед кредитором не виконав. 19\~листопада 2024\~року між\~Товариством з\~обмеженою відповідальністю\~«АВАНС КРЕДИТ»\~та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 191124/2, за яким ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» відступає ТОВ «ФК» ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК» ЄАПБ» приймає належні ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» Права Вимоги до Боржників, вказаних у реєстрі Боржників (а.с. 19-23). Відповідно до Витягу з Реєстру прав вимоги до Договору факторингу № 191124/2 від 19 листопада 2024 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 16 800 грн., з яких: тіло кредиту 3 500 грн., заборгованість за процентами 6 300 грн. та штрафні санкції 7 000 грн. (а.с. 25). Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У договорі про надання фінансового кредиту, укладених з відповідачем, сторонами погоджено всі його істотні умови щодо суми і строку кредиту сплати відсотків за користування позикою, розмір і типи процентних ставок. Перерахування кредитних коштів позичальнику підтверджено належними письмовими доказами. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3 500 грн. заборгованості за основною сумою боргу. Щодо нарахування відсотків суд зазначає наступне. 22 грудня 2023 року набув чинності Закон № 3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Статтю 8 Закону доповнено частиною 5 такого змісту: максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 17 такого змісту: тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. З врахуванням цих змін з 24 грудня 2023 року до 21 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки становив 2,5 %, з 22 квітня 2024 року до 19 серпня 2024 року - 1,5 %, а з 20 серпня 2024 року - 1%. Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дія п. 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Даний договір фінансового кредиту №33386-06/2024 укладений 25 червня 2024 року, передбачав сплату процентів у розмірі 1,50% у день, що з огляду на вимоги положень частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» відповідає вимогам Закону. Проте, договір фінансового кредиту №33386-06/2024 укладено 25 червня 2024 року, після набрання чинності Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тому відповідно відсотки по ньому мають нараховуватися таким чином. З 25 червня 2024 року по 19 серпня 2024 року по 1,5%, з урахуванням чого сума нарахованих відсотків за вказаний період складає 2 940 грн. 00 коп. (3\~500 х 1,5 % х 56 днів) З 20 серпня 2024 року по 22 жовтня 2024 року сума нарахованих відсотків обраховується з 1% та за вказаний період складає 2 240 грн. 00 коп. (3\~500 х 1% х 64 день). Отже, загальна сума заборгованості за відсотками, що має бути нарахована за кредитним договором №33386-06/2024 укладено 25 червня 2024 року становить 5\~180 грн. 00 коп (2 940 грн.+ 2 240 грн.) замість 6 300 грн., нарахованих позивачем. Такий розрахунок відсотків по даному договору є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам Закону № 3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Альтернативного розрахунку відповідачем до суду не надано. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідача 7 000 грн. штрафних санкцій, суд зазначає таке. Так, Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» (далі - Закон № 2120-IX) доповнено, серед іншого, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України пунктом 18. Відповідно до п.18 Прикінцевих і Перехідних положень\~ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України згідно із Указом Президента України «Про ведення воєнного стану в Україні» № 64/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-30 год. 24 лютого 2022 року, який діє до теперішнього часу. Враховуючи викладене, у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] штрафних санкцій на суму 7\~000 грн. слід відмовити. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Відступлення права вимоги підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу, який містить інформацію про відповідача (його прізвище, ім`я, по батькові, РНОКПП, номер договору, суму заборгованості), актом прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу. Згідно ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Відповідно до ст.\~1081\~ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст.\~1082\~ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Згідно з п. 1.3. Договору факторингу Клієнт зобов`язується протягом 10 робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок. Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Відповідно ст.\~80\~ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1, 5 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Отже, вирішуючи спір, суд, оцінивши надані сторонами докази та встановивши, що відповідач своєчасно не виконав, взяті на себе грошові зобов`язання, не сплатив заборгованість за укладеним ним договором, ні новому, ні попередньому кредитору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 33386-06/2024 у розмірі 8 680 грн. 00 коп. з яких: 3 500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 5 180 грн. 00 коп. - заборгованість за процентами. А отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем, при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн. 00 коп., а оскільки позов задоволено частково, тому із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пропорційно до розміру задоволених позовних вимог - 1564 грн. 57 коп.( 51,67% від 3028 грн. 00 коп.) судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial