Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Стислий виклад обставин справи Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» (надалі ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС») заборгованість за кредитним договором № 190318810 від 16.02.2023 в розмірі 39 943,20 грн, яка складається з: 8 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 31 443,20 грн - заборгованість за відсотками, судові витрати в розмірі 2 422,40 грн, та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.02.2023 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» (надалі - первісний кредитор, кредитодавець) та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 190318810 (надалі - кредитний договір) у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Зокрема, позивач стверджує, що відповідач, за допомогою мережі Інтернет, перейшов на офіційний сайт первісного кредитора - https://moneyveo.ua/ та ознайомився з актуальною редакцією Правил надання грошових коштів у позику, після чого добровільно, без примусу чи тиску відповідач заявив про бажання отримання коштів, зареєструвався на Сайті, під час чого пройшов процедуру ідентифікації/верифікації, тобто вказав свої особисті персональні ідентифікаційні дані у Заявці на отримання грошових коштів в кредит. Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора [NUMBER], ввівши його у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи, що є підтвердженням підписання договору. Тобто підписанням кредитного договору сторонами досягнуто згоди усіх істотних умов договору в тому числі розміру кредиту, грошову одиницю, строк та умови користування коштами, сплати відсотків за користування кредитними коштами, розміру та типу процентної ставки. З наданого позивачем алгоритму укладення кредитного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення електронного договору кредиту на сайті є неможливим. Відразу після вчинених дій відповідачем, 16.02.2023 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало грошові кошти в сумі 8500,00 грн на його банківську карту № [NUMBER] , що є доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА». Незважаючи на те, що ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» свої зобов`язання за договором виконало та надало позичальникові грошові кошти, відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 39 943,20 грн, яка складається з: 8 500,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 31 443,20 грн - заборгованість за відсоткам. 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 190318810. Згодом, 27.05.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 27/0524-01. Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 1 від 27.05.2024 до ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 39 943,20 грн. Також, 29.05.2025 між ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 29/05/25-Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором. Відповідно до Реєстру боржників б/н за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 39 943,20 грн. На підставі наведеного, позивач просить стягнути з [PERSON] користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» заборгованість за Кредитним договором № 190318810 від 16.02.2023 в розмірі 39 943,20 грн та понесені судові витрати. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 18.06.2025 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову, та витребувано у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформацію щодо емітування на ім`я [PERSON] платіжної картки, інформацію про зарахування коштів на картковий рахунок, а також інформацію про його фінансовий номер телефону. 24.06.2025 судом, на виконання ухвали суду від 18.06.2025, отримано інформацію від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», а саме: довідка від 23.06.2025 № БТ/Е-6016 про те, що в банку емітовано карту № [NUMBER] на ім`я [PERSON] ; телефон на номером [NUMBER] є фінансовим номером [PERSON] та додано рух коштів (виписка) від 23.06.2025 по картковому рахунку відповідача за період з 16.02.2023 по 21.02.2023. 01.07.2025 на запит Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 18.06.2025 надійшла відповідь від УДМС України в Івано-Франківській області про місце реєстрації [PERSON] , в якій було додатково повідомлено, ім`я [PERSON] (а.с.121). З відповіді № 1699069 від 25.08.2025 з Єдиного демографічного реєстру встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є однією особою, оскільки персональні дані цих осіб ідентичні. Відтак суд розцінює даний позов, як такий що поданий до відповідача [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в прохальній частині позовної заяви просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи; рекомендовані повідомлення на 14.07.2025, 18.08.2025 та 25.08.2025 повернуті відправнику в зв`язку з відсутністю адресата на вказаною адресою. Судову повістку на 11.09.2025 було вручено йому особисто. Крім того, про призначення судового засідання, відповідача повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається днем вручення судової повістки. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що 16.02.2023 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] укладено договір кредитної лінії № 190318810. Відповідач за допомогою мережі Інтернет перейшов на офіційний сайт Товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з Правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, після чого добровільно заявив про бажання отримання коштів, подавши відповідну Заявку, в якій вказав свої персональні дані, а саме: прізвище, ім`я, по-батькові, паспортні дані, номер телефону, ідентифікаційний номер, адресу електронної пошти, номер банківської картки для перерахування коштів та місце реєстрації/проживання (а.с.13-21). Відповідач підписав Кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора [NUMBER] об 19:21:58 16.02.2023, що підтверджується довідкою щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА», сформованою 04.06.2024. Такі дії відповідають Правилам надання грошових коштів у позику, алгоритму дій ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» стосовно укладення кредитних договорів та Порядку дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору та отримання фінансових послуг під торгівельною маркою «MONEYVEO» (а.с. 22-33). Заповненням заявки на кредит позичальник [PERSON] підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України (а.с. 24). Відповідно до п. 2.1. договору, кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит на суму 8 500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику. Пунктом 3.1 договору передбачено, що кредит надається на Дисконтний період строком 30 днів, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в Особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. В розділі 3 Договору також врегульовано порядок та умови пролонгації Дисконтного періоду. Відповідно до п. 2.3 Кредитодавець надає Позичальнику перший транш за Договором в сумі 8 500,00 грн одразу після укладення договору, орієнтовна дата повернення якого 18.03.2023, що кореспондується з пунктом 7.1 Договору. Згідно з порядком надання кредиту, передбаченого в розділі 5 Договору, переказ коштів здійснюється шляхом зарахування грошових коштів на поточний рахунок Позичальника, відкритий банком Позичальнику, за умови, що для ініціювання переказу використані реквізити платіжної картки [NUMBER] (п. 5.1.1 Договору). Згідно з п. 7.3 Договору проценти за Договором сплачуються в наступному порядку: - протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору ( п. 7.3.1); - після закінчення дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно ( п. 7.3.2). Відповідно до п. 8.1 Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом. Інших витрат позичальника, крім процентів за належне користування кредитом, Договором не передбачено. Процентні ставки за Договором є фіксованими і не підлягають зміні кредитодавцем в односторонньому порядку в сторону погіршення для позичальника. Загальні витрати за Договором та загальна вартість кредиту за Договором залежить від обраної моделі поведінки позичальника і прораховується в порядку описаному нижче (п. 8.2). Відповідно до п. 8.3 Договору за умови, якщо позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості кредиту за Договором на умовах пункту 8.5 Договору, то зобов`язання позичальника щодо сплати процентів за весь строк дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,10 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (далі - Базова процентна ставка). Згідно з п. 8.4 Договору зобов`язання щодо сплати процентів за користування кредитом після закінчення дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою1087,70 відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Відповідно до п. 11.1 Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом п`яти років, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. 16.02.2023 ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахувало грошові кошти в сумі 8 500,00 грн. на банківську карту [PERSON] що підтверджується платіжним дорученням № 05258fbc-f4bc-4494-acc7-8eed05fecbce від 16.02.2023 та довідкою ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» № 190318810/23052025/Є від 23.05.2025, таким чином виконавши в повному обсязі свої зобов`язання надати грошові кошти. Факт перерахування цих коштів [PERSON] підтверджується також рухом коштів (випискою) по картковому рахунку № [NUMBER] за період з 16.02.2023 по 21.02.2023 (а.с.38, 39, 115-119). Згідно з листом від 23.06.2025 № БТ/Е-6016, наданого на виконання ухвали суду від 18.06.2025 АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК», на ім`я [PERSON] , емітована банківська платіжна картка № [NUMBER] , та підтверджено, що номер телефону [NUMBER] був фінансовим номером телефону відповідача за вказаним вище картковим рахунком й знаходиться в анкетних даних [PERSON] (а.с.113-114). 28.11.2018 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, а в подальшому 28.11.2019, 31.12.2020, 31.12.2021, 31.12.2022 та 31.12.2023 між вказаними сторонами було укладено Додаткові угоди № 19, 26, 27, 31 та 32 до даного договору, відповідно до яких до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором № 190318810 (а.с. 45-56). Згідно із розрахунком заборгованості [PERSON] , за кредитним договором № 190318810 від 16.02.2023, виданого ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАСОВА ДОПОМОГА» (а.с.79) та відповідно до реєстру прав вимоги № 225 від 18.04.2023 борг відповідача складав 17 652,80 грн, з яких: 8500,00 грн - тіло кредиту та 9 152,80 грн- відсотки (а.с.57-58). 27.05.2024 між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» було укладено Договір факторингу № 27/0524-01. Відповідно до умов Договору ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» передав ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» прийняв належні ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» Права Вимоги до Боржників, вказаних у Реєстрі боржників, зокрема згідно з реєстром прав вимоги №1 від 27.05.2024 та розрахунку заборгованості [PERSON] борг становив 39943,20 грн (а.с. 60-66, 80-81). ТОВ «ФК «ЕЙС» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» 29.05.2025 уклали Договір факторингу № 29/05/25/Е, відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором, про що складено Акт прийому передачі Реєстру боржників (а.с.68-71, 75). Відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу № 29/05/25-Е від 29.05.2025 від ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 39 943,20 грн, з яких: 8 500,00 грн - заборгованість по кредиту, 31 443,20 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.72-73). Отже, ТОВ «ФК «ЕЙС», набувши статусу нового кредитора, отримало право пред`явлення вимоги до [PERSON] щодо погашення наявної в нього заборгованості за Кредитним договором № 190318810 від 16.02.2023, яка згідно виписки з особового рахунку за вищенаведеним Кредитним договором станом на 05.06.2025 складала 39 943,20 грн (а.с.82). Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного договору, непогашення в повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Судом встановлено, що між сторонами виникли цивільно-правові зобов`язання на підставі договору кредиту, які регулюються ЦК України. Вирішуючи даний спір суд виходить з таких мотивів та правових норм чинного законодавства. Відповідно статті 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних праві та обов`язків. Частиною 1 статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному чи кількох документах (в тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Це кореспондується зі змістом ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами та моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 цього закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до ст. 11 зазначеного закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 зазначеного вище закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання, як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 1 статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання не допускається. У частині 1 статті 530 ЦК України зазначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 512 ЦК України регламентує, що кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги (ст. 1084 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються у договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України, якою регламентовано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність порушення права відповідачем та констатує факт порушення прав позивача щодо повернення кредитних коштів з огляду на нижчевикладене. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 16.02.2023 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 190318810 у формі електронного документа за допомогою одноразового персонального ідентифікатора [NUMBER], на підставі якого кредитор 16.02.2023 перерахував грошові кошти [PERSON] в сумі 8500,00 грн на його банківську карту № [NUMBER] , а Позичальник зобов`язаний повернути кредит та нараховані відсотки за користування ним Кредитодавцю. Отримання відповідачем кредитних коштів в розмірі 8 500,00 грн та їх неповернення на час розгляду справи в суді підтверджується матеріалами справи. Згідно умов договору, за користування кредитом Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом. Інших витрат Позичальника, крім процентів за належне користування Кредитом, Договором не передбачено. За умови якщо Позичальник не скористається умовами зменшення витрат та загальної вартості Кредиту за Договором на умовах п.8.5 Договору, то зобов`язання Позичальника по сплаті процентів за весь строк Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 766,50 грн відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,10 відсотків від суми залишку Кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Зобов`язання по сплаті процентів за користування Кредитом після закінчення Дисконтного періоду кредитування визначається за процентною ставкою 1087,70 грн відсотків річних, що на день укладення Договору становить 2,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожен день користування ним (п.п.8.1, 8.3, 8.4). Враховуючи, що відповідач не вчиняв жодних дій щодо продовження Дисконтного періоду та не повертав ні суми кредиту, ні відсотків за користування ним, суд вважає, що розрахунки заборгованості за кредитним договором узгоджуються з умовами кредитного договору і не спростовані відповідачем. ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» за договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» права вимоги до позичальників, в тому числі за договором № 190318810 (укладеним відповідачем), згодом ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 27.05.2024 уклало договір факторингу № 27/0524-01 з ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС», відступивши права вимоги до боржників останньому, яке в подальшому відступило право вимоги ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» згідно договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025. Таким чином, внаслідок укладення декількох договорів факторингу до ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЕЙС» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за договором № 190318810 від 16.02.2023. Враховуючи те, що у встановленому порядку Кредитний договір, укладений між відповідачем й первісним кредитором, та договори факторингу, не визнані недійсними, а згідно норм ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності указаних правочинів, на переконання суду позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідача за спірними кредитними договорами. Оскільки доказів повернення боргу станом на день розгляду справи відповідачем не надано, як і не надано будь-яких інших доказів у підтвердження відсутності обов`язку зі сплати заявленої заборгованості за Кредитним договором №190318810 від 16.02.2023 в розмірі 39943,20 грн, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з [PERSON] заявленої заборгованості є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Розподіл судових витрат Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). В даному випадку позивачем на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу в розмірі 7 000,00 грн надано Договір про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025, Протокол погодження вартості послуг до Договору про надання правничої допомоги, Додаткову угоду № 25770724932 від 30.05.2025 та Акт прийому - передачі наданих послуг, який є невід`ємною частиною до цього Договору, на суму 7 000,00 грн. Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, суд враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 13.03.2025 у справі 275/150/22, в якій зазначено, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконаних робіт. Суд,

Outcome: approved