Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

[PERSON] , яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до відповідача-1 [PERSON] , відповідача-2 [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Служба у справах дітей виконавчого комітету Чопської міської ради про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] та [PERSON] 06.06.2009 року уклали шлюб між собою, внаслідок якого у них народився син: [PERSON] , [INFO] . Протягом їхнього спільного життя вони проживали разом з [PERSON] (Позивачем) у її будинку за адресою: [ADDRESS] . При цьому стверджує, що подружжя ніколи не цікавилося життям свого сина, жодної уваги вихованню чи фінансової допомоги не надавали. Вони обоє не мають постійних доходів та гарантованого місця роботи. Крім цього, зловживають спиртними напоями, після чого у домі завжди крики та сварки, що дуже негативно впливає на [PERSON] та його психологічний стан. Відповідачі не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкуються з нею взагалі, тобто не дбають про її нормальне самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надають доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, абсолютно не турбуються про шкільне життя та дозвілля сина. Всі витрати щодо утримання та виховання [PERSON] завжди бере на себе Позивач. Вона має постійне місце роботи та постійний дохід. Позивач намагалася самостійно створити пристойні умови життя для свого онука із самого дитинства, турбувалася про його фізичне та ментальне здоров`я. За таких обставин позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] щодо [PERSON] . Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02.08.2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.05.2025 року витребувано від Служби у справах дітей виконавчого комітету Чопської міської ради письмовий висновок по суті заявлених вимог, які стосуються прав малолітньої дитини [PERSON] [INFO] , із вказівкою про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав відповідача-1 [PERSON] , відповідача-2 [PERSON] . Ухвалою суду від 01.09.2025 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача адвокат Лешанич Л.В. позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила такі задовольнити з підстав та мотивів викладених у позові. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляли. Представник третьої особи у судове засідання також не з`явився, при цьому 30.06.2025 року до суду було подане клопотання міського голови Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області Самардак В., в якому останній просить розглянути справу без представника Органу опіки і піклування Виконавчого комітету Чопської міської ради. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши докази у справі, суд приходить до висновку, що в задоволені позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] \~та [PERSON] \~ є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 17.08.2016 року виконавчим комітетом Соломонівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області та відповідним записом у паспортах громадянина України відповідачів, копії яких долучені до матеріалів справи. За даними довідки № 9408 від 04.01.2024 року виданої відділом державної реєстрації нерухомості бізнесу та реєстрації місця проживання Управління Центру надання адміністративних послуг Чопської міської ради слідує, що позивач [PERSON] дійсно зареєстрована і мешкає за адресою: [ADDRESS] , і має склад сім`ї, в тому числі [PERSON] , 1990 р.н., [PERSON] , 2016 року народження. Згідно довідки № 06 від 08.01.2024 року виданої директором Соломонівської гімназії Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області вбачається, що [PERSON] , [INFO] у 2023-2024 навчальному році навчається у 2 класі Соломонівської гімназії Чопської міської ради. Також на підтвердження доводів позовної заяви позивачем долучено копію довідки про доходи [PERSON] виданої ТОВ «ЄВРО СМАРТ ПАУЕР», за даними якої вбачається, що позивач дійсно працює у даному товаристві прибиральником службових приміщень і за період з липня 2023 року по грудень 2023 року має дохід у розмірі 49894,09 грн. Окрім цього, 30.06.2025 року на адресу суду з виконавчого комітету Чопської міської ради Ужгородського району Закарпатської області за підписом міського голови Самардак В. надійшло клопотання, в якому окрім іншого зазначено, що на розгляд Комісії з питань захисту прав дитини від 23.07.2024 року (протокол № 5) було винесено питання про невиконання батьківських обов`язків [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей, в тому числі [PERSON] , 2016 року народження, за результатами якого комісією прийнято рішення за недоцільне позбавити їх батьківських прав, через відсутність підтверджуючих документів ухилення від виконання батьківських обов`язків. Інших доказів матеріали справи не містять. Згідно\~ст. 164 СК України, один\~з батьків може бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, що він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованні дитини. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 р., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~Постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»\~з наступними змінами, позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених\~ст. 164 СК. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно з ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищенаведеного суд вказує на те, що позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Умовою по ухиленню від обов`язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1\~ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачів відносно дитини в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи матері, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Як вбачається з матеріалів справи, доказів рішення про стягнення аліментів з відповідачів, наявність заборгованості по аліментах, вчинення адміністративних правопорушень відповідачами, позивачем не надано. Крім того, суд звертає увагу, що навіть вчинення відповідачами адміністративних правопорушень щодо матері дітей, або ж вчинення відповідачем кримінального правопорушення, якщо таке не є умисним кримінальним правопорушенням щодо дитини, не є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Крім того, Комісією з питань захисту прав дитини прийнято рішення за недоцільне позбавити батьківських прав відповідачів відносно їх сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 р. (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). При цьому, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а позивачем належних та допустимих доказів ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків, які б були законною підставою для позбавлення їх батьківських прав, не надано. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їх сина [PERSON] , [INFO] , не забезпечуватиме інтересів самої дитини, оскільки позивач не довів, та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дітей шляхом позбавлення батьків по відношенню до дітей батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачами від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed