Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: представниця позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" - Какун А.С. звернулась до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки на користь позивача заборгованість за: - кредитним договором №06802-08/2024, в розмірі 23 720 грн., - кредтним договором №20342-09/2024, в розмірі 12 118,05 грн.; - кредитним договором №8228593, в розмірі 30 100 грн.; - договором позики №73737224, в розмірі 13 071,52 грн.; - договором позики №2133964, в розмірі 23 542,86 грн. В обґрунтування позовних вимог посилаєься на те, що 07.08.2024 між ТОВ "Аванс Кредит" та відповідачкою [PERSON] було укладено кредитний договір №06802-08/2024, який було підписано відповідачкою електронним підписом. 24.12.2024 між ТОВ "Аванс Кредит" та позивачем ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу №24122024, відповідно до якого, ТОВ "Аванс Кредит" відступило позивачу належні йому права вимоги, в тому числі за даним кредитним договором. Розмір заборгованості за цим кредитним договором становить 23 720 грн., з яких: 12 000 грн - заборгованість за тілом кредиту; 10 220 грн - сума заборгованості за відсотками; 1 500 грн - сума заборгованості за штрафними санкціями. Стосовно кредитного договору №20342-09/2024 зазначає, що 20.09.2024 між ТОВ "Аванс Кредит" та відповідачкою [PERSON] було укладено цей кредитний договір, який підписаний відповідачкою електронним підписом. 24.12.2024 між ТОВ "Аванс Кредит" та позивачем ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу №24122024, згідно із яким, ТОВ "Аванс Кредит" відступило позивачу належні йому права вимоги, в тому числі за даним кредитним договором. Розмір заборгованості за цим кредитним договором становить 12 118,05 грн., з яких: 4 500 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4 276,80 грн - заборгованість за відсотками, 3 341,25 грн - заборгованість за штрафними санкціями. Щодо кредитного договору №8228593 вказує, що 27.08.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачкою [PERSON] було укладено даний кредитний договір, який підписаний відповідачкою електронним підписом. 06.06.2025 між ТОВ "Авентус Україна" та позивачем ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу №06062025, відповідно до якого, ТОВ "Авентус Україна" відступило позивачу ТОВ "ФК "ЄАПБ" право вимоги за цим кредитним договором. Розмір заборгованості за цим кредитним договором становить 30 100 грн., з яких: 11 700 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13 455 грн - заборгованість за відсотками, 4 945 грн - заборгованість за штрафними санкціями. Представниця позивача зазначила, що з моменту отримання прав вимоги за вказаними вище кредитними договорами, позивачем ТОВ "ФК "ЄАПБ" не було нараховано жодних штрафних санкцій. Стосовно договорів позики №73737224 та №2133964 вказує, що 14.09.2024 та 20.09.2024 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та відповідачкою [PERSON] було укладено дані договори. Сума заборгованості за договором позики №73737224 становить 13 071,52 грн., а з договором позики №2133964 становить 23 542,86 грн. Зазначає, що 14.06.2021 між ТОВ " 1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та позивачем ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено договір факторингу №14/06/21, згідно із яким ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" передало (відступило) ТОВ "ФК "ЄАПБ", за плату, належні йому права вимоги, а ТОВ "ФК "ЄАПБ" прийняло належні ТОВ "Фінансова компанія "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" права вимоги до боржників, в тому числі до відповідачки [PERSON] за даними договорами позики. У судове засідання представниця позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" - Какун А.С. не з`яивлась. Безпосередньо у позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі та зазначила про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилась, хоча про місце, дату і час проведення таких була повідомленою у встановленом законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень із відмітками про вручення особисто (а.с. 124-125). ІІ. Процесуальні дії у справі: 11 липня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження. Ухвалою суду від 22.09.2025 постановлено провести заочний розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Беручи до уваги предмет спору, його значення для сторін, враховуючи, що відповідачка [PERSON] була повідомленою у встановленому законом порядку про місце, дату і час судового засідання, однак в таке повторно не з`явилась, представниця позивача щодо ухвалення заочного рішення не заперечила, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалам справи встановлено, що 07.08.2024 між ТОВ "Аванс Кредит" та відповідачкою [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредту №06802-08/2024 (а.с. 10-12), який підписаний відповідачкою електронним підписом W2529. Відповідно до умов договору: сума кредиту - 12 000 грн., строк кредитування - 120 днів, кредит надався в безготівковій формі, шляхом переказу на кртку відповідачки [NUMBER]. У паспорті споживчого кредиту (а.с. 14-15), визначені основні умови кредитування. Згідно із розрахунком заборгованості (а.с. 17-18), розмір такої становить: 12 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10 220 грн - заборгованість за відсотками, 1 500 грн - штраф. Відповідно до договору про надання фінансового кредиту №20342-09/2024, який підписано відповідачкою електронним підписом [NUMBER] (а.с. 20-22), сума кредиту - 4 500 грн., строк кредитування - 120 днів, кредит надався в безготівковій формі, шляхом переказу на картку відповідачки № [NUMBER] . У паспорті споживчого кредиту (а.с. 24-25), визначені основні умови кредитування. Згідно із розрахунком заборгованості (а.с. 27), розмір такої за цим кредитним договором становить: 4 500 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4 276,80 грн - заборгованість за відсотками, 3 341,25 грн - штраф. Згідно із копією договору факторингу №24122024 від 24.12.2024 (а.с. 29-31), право вимоги за кредитними договорами №06802-08/2024 від 07.08.2024 та №20342-09/2024 від 20.09.2024 (а.с. 34), від ТОВ "Аванс Кредит" перейшло до позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ". Відповідно до договору №8228593 від 27.08.2024 про надання споживчого кредиту (а.с. 72-81), який підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором А6952, між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачкою [PERSON] було укладено даний договір на таких умовах: сума кредиту - 11 700 грн., строк кредитування - 360 днів. У паспорті споживчого кредиту (а.с. 83-85), визначені основні умови кредитування. Згідно із розрахунком заборгованості (а.с. 87-92), розмір такої становить: 11 700 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13 455 грн - заборгованість за відсотками, 5 850 грн - штрф. Відповідно до договору факторингу №06062025 від 06.06.2025 (а.с. 93-97), право вимоги за кредитним договором №8228593 (а.с. 100), від ТОВ "Авентус України" перейшло до позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ". Згідно з договорами позики №73737224 від 14.09.2024 та №2133964 від 20.09.2024 (а.с. 37-40, 59), між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів та відповідачкою [PERSON] було укладено дані договори. Відповідно до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 (а.с. 44-46,), між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та позивачем ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено даний договір. За цим договором, фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язання за якою настав до третіх осіб - боржників. У копіях витягів з реєстрів боржників №42 та №41 до даного довору факторингу (а.с. 52, 63), зазначені вказані вище договори позики. Згідно із розрахунками заборгованості за договорами позики (а.с. 53, 64), розмір заборгованості відповідачки [PERSON] за цими договорами позики становить 13 071,52 грн та 23 542,86 грн. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитних договорів та договорів позики, непогашення відповідачкою заборгованості за цими договорами, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. ІV. Оцінка суду: дослідивши та оцінивши наявні в справі докази в їх сукупності, надані стороною позивача на обґрунтування своєї позиції, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Щодо стягнення з відповідачки заборгованості за кредитними договорами №06802-08/2024,№20342-09/2024 та №8228593, суд вважає за необхідне зазначити таке. У судовому засіданні встановлено, що відповідачка [PERSON] уклала дані договори та їй було надано кредити у розмірі 12 000 грн., 4 500 грн та 11 700 грн. 24.12.2024 та 06.06.2025 право вимоги до відповідачки [PERSON] за даними кредитними договорами перейшло від ТОВ "Аванс Кредит" і ТОВ "Авентус Україна" до позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ". Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, наслідком неповідомлення боржника про проведену заміну кредитора у зобов`язанні є лише те, що боржник може виконати свої зобов`язання первісному кредитору і таке виконання буде вважатися належним. Отже, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитор. Тобто неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Про що, в тому числі, вказав Верховний Суд України у своїй постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15. Суд встановив, що після отримання права вимоги до відповідачки, ТОВ "ФК "ЄАПБ" не здійснювало нарахування штрафних санкцій на суму заборгованості відповідачки за кредитним договором. Доказів належного виконання зобов`язань по поверненню кредитних коштів за цими договорами відповідачка [PERSON] суду не надала, не подала будь - яких доказів на спростування користування наданими їй коштами, а також не подала будь - яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідачка [PERSON] порушила умови укладених кредитних договорів, у встановленому порядку та строки не погашала заборгованість, суд доходить висновку, що позов в цій частині підлягає задоволенню і з відповідачки [PERSON] на користь позивача слід стягнути: за кредитним договором №06802-08/2024 - 12 000 грн заборгованості за тілом кредиту, 10 220 грн заборгованості за відсотками; за кредитним договором №20342-09/2024 - 4 500 грн заборгованості за тілом кредиту, 4 276,80 грн заборгованість за відсотками; кредитним договором №8228593 - 11 700 грн заборгованості за тілом кредиту, 13 455 грн заборгованості за відсотками. Таким чином, загальна сума заборгованості яка підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" за кредитними договорами №06802-08/2024, №20342-09/2024 та №8228593 становить 56 151,80 грн Стосовно стягнення з відповідачки [PERSON] на користь позивача ТОВ "ФК "ЄАПБ" неустойки та штрафних санкцій за даними кредитними договорами, суд вважає за необхідне зазначити таке. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи те, що кредитні правовідносини за вказаними вище кредитними договорами тривали з 2024 року, відповідно нарахування штрафних санкцій відбулось за період після 24.02.2022, а тому, згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідачка [PERSON] звільняється від сплати нарахованих штрафних санкцій в розмірі 9 786,25 грн за цими договорами. Щодо стягнення із відповідачки [PERSON] заборгованості за договорами позики №73737224 та №2133964, то в задоволенні у цій частині позову слід відмовити, виходячи із такого. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей (ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України). Статтею 512 Цивільного кодексу України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами ч. 1 ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05.07.2017 у справі № 752/8842/14-ц. У постанові Верховного Суду від 04.12.2018, справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам. Верховний Суд у постанові від 14.06.2023 у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2022 у справі №910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення ч. 1 ст. 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом п. 1 ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України, у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається. Межі обсягу прав, що переходять до нового кредитора, можуть встановлюватися законом і договором, на підставі якого здійснюється перехід права. Обсяг і зміст прав, які переходять до нового кредитора є істотними умовами цього договору. Таким чином, суду необхідно з`ясувати обсяг і зміст прав, які перейшли до позивача, як нового кредитора, від ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та чи існували ці права на момент їх переходу. Так, з матеріалів справи встановлено, що договори позики №73737224 та №2133964 були укладені між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та відповідачкою [PERSON] 14.09.2024 та 20.09.2024, а договір факторингу №14/06/21 між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" і позивачем ТОВ "ФК "ЄАПБ" було укладено 14.06.2021. Тобто, на момент укладення договору факторингу №14/06/21 ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та відповідачкою, відтак у первісного кредитора не виникло право вимоги за зобов`язанням, яке він міг би передати позивачу ТОВ "ФК "ЄАПБ". Також слід зазначити, що на час укладення договору факторингу сторонами не було досягнуто згоди щодо предмета правочину, предмет не індивідуалізовано належним чином. Інформація про відповідачку [PERSON] , як боржницю, сформована у реєстрах прав вимоги більш ніж через 4 місяці після укладення договору факторингу. Більше того із договору факторингу №14/06/21 судом встановлено, що відбулось відступлення прав грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якими настав, без зазначення про виникнення таких зобов`язань у майбутньому. З урахуванням наведеного вище, оскільки позивачем не доведено факту відступлення права грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за договорами позики №73737224 та №2133964 від первісного кредитора ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" до ТОВ "ФК "ЄАПБ", відповідно ТОВ "ФК "ЄАПБ" не є належним позивачем у даній справі, що є самостійною підставою для відмови у позові. V. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вимогами ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 028 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №119132 від 20.06.2025 (а.с. 115), а тому, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідачки 56 151,80 грн боргу, то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з неї на користь позивача 1 657,96 грн (56 151,80 грн х 3 028 грн : 102 552,43 грн) сплаченого судового збору, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного, ст. 207, 215, 526, 614, 626, 639, 1046, 1077, 1078, 1082 ЦК України та

Outcome: partial