Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

В листопаді 2020 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся представник [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про встановлення порядку користування земельною ділянкою. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивачу на праві власності належить 54/100 частини домоволодіння за адресою [ADDRESS] , іншими співвласниками домоволодіння є [PERSON] (8/100 часток домоволодіння), [PERSON] (19/100 часток домоволодіння, виділено в окремий об`єкт нерухомого майна з адресою [ADDRESS] ), [PERSON] (19/100 часток домоволодіння). Вказане домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 691 кв.м., між співвласниками договір щодо порядку користування земельною ділянкою не укладався. Позивач зазначає, що відповідач [PERSON] , маючи незначну частку в домоволодінні претендує на користування значно більшою часткою земельної ділянки, у зв`язку із чим між сторонами по праві наявні суперечки, щодо порядку користування земельною ділянкою з [PERSON] та [PERSON] у позивача суперечок немає. Враховуючи викладене, просив суд визначити порядок користування земельною ділянкою площею 691 кв. м. за адресою [ADDRESS] між співвласниками відповідно до їх часток у домоволодінні (позивачу- 54/100, [PERSON] 8/100, [PERSON] 19/100, [PERSON] 19/100). Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 16.11.2020 року позовна заява була залишена без руху. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси Леонова О.С. від 25.11.2020 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 18.02.2021 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з зустрічним позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою (а.с. 74-75, т.1). Зустрічні позовні вимоги мотивовано тим, що сторони по справі є співвласникам домоволодіння за адресою [ADDRESS] та співкористувачами земельної ділянки, на якій воно розташовано, відповідач [PERSON] без згоди інших співвласників та правових підстав побудував кам`яний паркан, яким протиправно збільшив частину земельної ділянки, що знаходиться у нього в користуванні за рахунок частини земельної ділянки, що знаходиться в користуванні [PERSON] . Враховуючи викладене, просив суд усунути йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою за адресою [ADDRESS] шляхом демонтажу кам`яного паркану, побудованого відповідачем [PERSON] та привести у відповідність земельну ділянку згідно першопочаткової технічної документації. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17 березня 2021 року прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 29.04.2021 року було призначено у цивільній справі судову будівельно-технічну (земельно-технічну) експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.08.2021 року було поновлено провадження у справі для розгляду клопотання судового експерта. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 31.08.2021 року вирішено питання щодо надання згоди експерту (за клопотанням) на проведення комплексної експертизи, вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.04.2022 року зупинено провадження у справі справу направлено до експертної установи для проведення експертизи. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18.04.2023 року поновлено провадження у справі у зв`язку із надходженням висновку експерта. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 22.05.2023 року вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.09.2023 року вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 08.02.2024 року справа була прийнята до провадження судді Мурзенко М.В. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16.04.2024 р. було вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.07.2024 р. було вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.10.2024 р. вирішено питання про залучення до участі у справі правонаступника померлого [PERSON] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 07.10.2024 р. закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом, відповідача за зустрічним позовом [PERSON] просив первісний позов задовольнити, визначити порядок користування земельною ділянкою згідно висновку судової комплексної земельно-технічної експертизи № 026/2022 від 13.03.2023 р., виконаного судовим експертом Скибінською Т. М., в задоволенні зустрічного позову просив відмовити за безпідставністю вимог. Представниця відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом Калашнік С. В. в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечувала, просила визначити порядок користування земельною ділянкою за фактичним користуванням, посилаючись на те, що у висновку експертизи експерт помилково не врахувала споруду гаражу літ. «Н», що знаходиться у власності [PERSON] в складі домоволодіння за адресою [ADDRESS] , просила задовольнити зустрічний позов з мотивів, викладених у зустрічній позовній заяві. Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились. В судовому засіданні судовий експерт Скибінська Т. М. надала пояснення суду, що при визначенні варіантів порядку користування земельною ділянкою нею не було враховано споруду гаражу літ. «Н», що знаходиться в користуванні [PERSON] з огляду на відсутність в матеріалах справи документів на підтвердження спорудження його та прийняття в експлуатацію з дотриманням норм чинного законодавства. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення експерта, суд доходить висновку про відмову в задоволенні первісного та зустрічного позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 14 березня 2003 року державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Коваль Н. В., реєстр. № 10-806 належить на праві власності 54/100 часток домоволодіння за адресою [ADDRESS] , що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 8, т.1). [PERSON] на праві власності належало 8/100 часток вказаного домоволодіння на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 11 лютого 1997 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Сегенюк С. Б., реєстр. № 3-473, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 79, т.1). З копії реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна за адресою [ADDRESS] вбачається, що на підставі заяви [PERSON] було здійснено реєстрацію належної йому частки домоволодіння як окремого об`єкту нерухомого майна з адресою [ADDRESS] (а.с. 132-153, т.2). [PERSON] на праві власності належало 19/100 часток вказаного домоволодіння на підставі Договору дарування, посвідченого 24 квітня 2007 року Орзіх В. М., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, реєстр. № 1385 (а.с. 242а, т.1). З відомостей, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] здійснила реконструкцію належної їй частини домоволодіння з виділом в окремий об`єкт нерухомого майна з адресою [ADDRESS] (а.с. 12). Відомості про інших співвласників вказаного домоволодіння в матеріалах справи відсутня. З матеріалів інвентарної справи на домоволодіння за адресою [ADDRESS] , вбачається, що власником 19/100 часток вказаного домоволодіння є територіальна громада м.Одеси, проте вказана частка за міською радою не перереєстрована (а.с. 223, т.1). Так, з матеріалів інвентарної справи на домоволодіння за адресою [ADDRESS] , вбачається, що первісно за гр. [PERSON] , [PERSON] згідно рішень виконавчого комітету Іллічівської районної ради депутатів трудящих м. Одеси № 728 від 28.08.1976 р., 873 від 29.10.1976 було визнано право особистої власності на домоволодіння під літ. А. за адресою [ADDRESS] . При цьому до складу домоволодіння входив житловий флігель літ.Б, який було збережено без права власності (а.с. 139-141, т.1). В подальшому гр. [PERSON] у спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] було отримано частину вказаного домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05 квітня 1977 р. [PERSON] , державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори, реєстр. № 1-2071 (а.с. 143, т.1). 13 листопада 1979 року [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого старшим державним нотаріусом П`ятої одеської державної нотаріальної контори, реєстр. № 1-2071 [PERSON] , реєстр. № 3-О-1255 було відчужено 29/50 часток вказаного домоволодіння на користь гр.. [PERSON] (а.с. 152-153, т.1) Рішенням Виконавчого комітету Малиновської районної ради народних депутатів м.Одеси від 01.07.1988 р. № 369 прийнято в експлуатацію у [PERSON] житловий будинок літ. «В» у складі домоволодіння по [ADDRESS] (а.с. 161, т.1) Рішенням Малиновської районної ради народних депутатів м.Одеси № 489 від 16.09.1988 року затверджено перерахунок часток співвласників: частку [PERSON] визначено в розмірі 34/100 часток, частку [PERSON] в розмірі 32/100, частка місцевих рад 34/100 часток з видачею свідоцтв на право особистої власності (а.с. 165, т.1). Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів № 399 від 07 вересня 1996 року прийнято в експлуатацію у гр. [PERSON] житловий будинок літ. М. (після реконструкції) у складі домоволодіння за адресою [ADDRESS] , зобов`язано ОМБТІ провести перерахунок часток співвласників (а.с. 196, т.1). Рішенням Виконавчого комітету Одеської міської ради народних депутатів № 817 від 04 жовтня 1996 року затверджено перерахунок часток співвласників: частку [PERSON] визначено в розмірі 54/100 часток, частку [PERSON] в розмірі 19/100, частка [PERSON] 8/100 часток, частка місцевих рад 19/100 часток з видачею свідоцтв на право особистої власності (а.с. 203, т.1). Так, з копії спадкової справи, заведеної після смерті первісного відповідача [PERSON] , вбачається, що йому за життя разом з членами його сім`ї належав на праві власності окремий житловий будинок за адресою [ADDRESS] загальною площею 128,9 кв.м. на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 24 травня 2011 року Департаментом міського господарства Одеської міської ради (а.с. 27, т.3). З копії технічного паспорту вказаного будинку вбачається, що до складу вказаного будинку входить двоповерховий житловий будинок літ. А загальною площею 128,9 кв.м. гараж літ. Б, 1,2-огорожі, ворота, І мостіння, розташовані на земельній ділянці площею 220 кв. м. (а.с. 29-32, т.3). З технічного звіту з топографічної (горизонтальної) зйомки земельної ділянки за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] , доданого до висновку судової комплексної земельно-технічної експертизи № 026/2022 від 13.03.2023 р. в порівнянні з технічним паспортом станом на 02 лютого 2018 року, виготовленому КП «БТІ» Одеської міської ради (а.с. 242б-245, т.1), вбачається, що житловий будинок за адресою [ADDRESS] розташований на місці житлового будинку літ. «Б», відображеного у вказаному технічному паспорті. Також судом встановлено, що домоволодіння за адресою [ADDRESS] розташовано на земельній ділянці площею 744 кв.м., що підтверджується висновком судової комплексної земельно-технічної експертизи № 026/2022 від 13.03.2023 р. (а.с. 31-91, т.2). З матеріалів інвентарної справи вказаного домоволодіння вбачається, що в період з моменту його побудови, вказане домоволодіння розташовувалось на земельній ділянці площею 691 кв.м. (а.с. 133 т.1), що також відображено в технічному паспорті станом на 02 лютого 2018 року, виготовленому КП «БТІ» Одеської міської ради (а.с. 242б-245, т.1). З технічного звіту з топографічної (горизонтальної) зйомки земельної ділянки за адресою [ADDRESS] та [ADDRESS] , доданого до висновку судової комплексної земельно-технічної експертизи № 026/2022 від 13.03.2023 р. вбачається, що конфігурація земельної ділянки за фактичним користуванням (а.с. 87, т.2) не відповідає конфігурації земельної ділянки, відображеної в технічному паспорті станом на 02 лютого 2018 року, виготовленому КП «БТІ» Одеської міської ради (а.с. 242б зв., т.1). Зміна конфігурації відбулась внаслідок збільшення площі землекористування співвласниками [PERSON] та [PERSON] за рахунок земель в бік вул. О. Тимошенка. В матеріалах справи відсутні документи, що свідчать про відведення земельної ділянки у збільшеній площі вказаним співвласникам у встановленому законом порядку. Згідно ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування» в Україні, територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, корпоративні права в юридичних особах, у тому числі банках, страхових компаніях чи інших господарських товариствах, майно житлового фонду, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Відповідно до пункту «б» частини першої статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. Згідно з частиною другою та пунктом «а» частини четвертої статті 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, на яких розташовані об`єкти комунальної власності. До земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів, тощо). Згідно ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування» в Україні, від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.ст.\~12,\~13,\~78,\~81 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до частини першої, третьої\~статті 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта\~статті 12 ЦПК України). Позов може бути пред`явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно (частина перша\~статті 50 ЦПК України). Відповідно до частини першої\~статті 51 ЦПК України\~суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду заяви за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Враховуючи відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження відведення у встановленому законом порядку співвласникам домоволодіння за адресою [ADDRESS] земельної ділянки площею 744 кв.м. для будівництва та обслуговування вказаного домоволодіння із земель комунальної власності, самовільне збільшення [PERSON] та [PERSON] площі землекористування за рахунок земель комунальної власності, незалучення до участі у справі Одеської міської ради в якості співвідповідача по справі як особи, уповноваженої від імені територіальної громади м .Одеси здійснювати права суб`єкта комунальної власності на землю, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визначення порядку користування земельною ділянкою. Доводи представників [PERSON] та [PERSON] щодо правового статусу гаражу літ. Н, розташованого на вказаній земельній ділянці не оцінюються судом по суті як такі, що не мають правового значення для вирішення спору з огляду на встановлені вище обставини, які є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Також не підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою з огляду на наступне. З матеріалів фото фіксації, доданої до зустрічної позовної заяви вбачається, що позивач за зустрічним позовом [PERSON] просить усунути йому перешкоди в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу кам`яного паркану, побудованого відповідачем [PERSON] між частинами земельної ділянки, що знаходяться в їх користуванні. До матеріалів позовної заяви додано фотофіксацію, на якій позначено кам`яний паркан, що його просить демонтувати позивач за зустрічним позовом (а.с. 92, т.1). В зустрічній позовній заяві [PERSON] посилається на те, що спірний кам`яний паркан було побудовано [PERSON] із зазначенням нових меж частини земельної ділянки, що знаходиться в його користуванні в технічному паспорті від 02.02.2018 року. З висновку судової комплексної земельно-технічної експертизи № 026/2022 від 13.03.2023 р. вбачається, що межа між частиною земельної ділянки, що знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] та частиною земельної ділянки, що знаходиться у фактичному користуванні [PERSON] визначена металевим парканом (огорожею) на металевих стовпчиках та парканом (огорожею) з азбестоцементних листів (а.с. 43, 44 зв, т.2). З матеріалів інвентарної справи вбачається, що конфігурація паркану між частками земельної ділянки, що знаходиться в користуванні [PERSON] та [PERSON] , відображена в технічному паспорті від 02.02.2018 р. (а.с. 242б зв, т.1) збігається з конфігурацією вказаного паркану, що відображена в технічному паспорті від 28.02.1997 р. (а.с. 81 зв., т.1), у стан відповідно до якого просить привести земельну ділянку позивач за зустрічним позовом. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що порядок користування земельною ділянкою між сторонами по справі не визначений, суд не вбачає правових підстав для задоволення позову. Порушень прав позивача за зустрічним позовом з боку відповідачів [PERSON] та [PERSON] з зустрічної позовної заяви та матеріалів справи не вбачається. Враховуючи, що судом відмовлено в задоволенні первісного та зустрічного позовів, підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України відсутні.

Outcome: dismissed