Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

1. Позиції сторін, процесуальні дії 1.1.\~Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до Індустріального районного суду м. Харкова позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, посилаючись на наступне. 18.01.2021 між АТ «Таскомбанк» та [PERSON] укладено\~договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №602/9153888-СК. Пізніше, 15.05.2024 між АТ «Таскомбанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №НI/11/19-Ф, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові права вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. Відповідно до реєстру прав вимог до Договору факторингу №НI/11/19-Ф від 15.05.2024, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 21986,75 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу\~12571,74 грн., заборгованість за відсотками\~9415,01 грн. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед позивачем за договором про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №302/9153888-СК від 18.01.2021 в загальному розмірі 21986,75 грн. 1.2. В судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзиву на позов від відповідачки також не надходило. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~1.3.\~Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи за відсутності відповідачки. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе слухати справу за відсутністю відповідача, а матеріали, що є у справі, достатніми для цього, про що було постановлено ухвалу, яка відображена в протоколі судового засідання. 2. Обставини справи, зміст спірних правовідносин 2.1. 18.01.2021 між АТ «Таскомбанк» до [PERSON] було підписано заяву-договір про приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №602/9153888-СК, в межах якого відкрито картковий рахунок № [NUMBER] . Також, відповідачкою [PERSON] 18.01.2021 було підписано паспорт споживчого кредиту за карткою «Велика П`ятірка». 2.2. 15.05.2024 між ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу №НI/11/19-Ф, відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати (сплатити) клієнту суму фінансування, а клієнт зобов`язується відступити факторові право вимоги за кредитними договорами в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення прав вимоги. (п. 2.1) Відступлення права вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за кредитними договорами та їх перехід від клієнта до фактора відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру прав вимог згідно додатку №2, але не раніше здійснення оплати фактором згідно п. 3.1 цього договору, після чого фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовно боргу та набуває відповідні права вимоги. (п. 2.3) \~ \~ \~ \~Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру прав вимоги від 15.05.2024 за Договором факторингу № НI/11/19-Ф від 15.05.2024, АТ «Таскомбанк» передало, а ТОВ Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" прийняв реєстр прав вимоги кількістю 7234, після чого, з урахуванням п. 2.1. Договору факторингу, від клієнта до Фактора переходять права вимоги боргу від позичальника і фактор стає кредитором по відношенню до позичальників стосовної їх боргів. Згідно з реєстром прав вимог до договору факторингу № НI/11/19-Ф від 15.05.2024 ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 602/9153888-СК від 18.01.2021у загальній сумі 21986,75 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту у розмірі 12571,74 грн., заборгованість по % у розмірі 9415,01 грн. 2.3. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 602/9153888-СК від 18.01.2021, на думку представника позивача заборгованість відповідачки станом на 30.06.2025 у загальній сумі становить 21986,75 грн., яка складається з наступного: заборгованість за основною сумою боргу\~12571,74 грн., заборгованість за відсотками\~9415,01 грн. 3. Релевантні джерела права 3.1.Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Частиною 1 ст.\~530\~ЦК України визначено , що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625\~ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з статями 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. 3.2. За приписами пункту 1 ч. 1 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Частиною 1 ст.\~1077\~ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). За змістом ч. 1 ст.\~1078\~ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст.\~516\~ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 3.3.\~Верховний Суд у постановах від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц вказав, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. 4. Оцінка доказів та аргументів сторін 4.1. Перш за все, суд звертає увагу на те, що відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. З вищевказаних положень норм матеріального права вбачається, що позивач повинен довести суду наявність позикових (кредитних) правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника (факт видачі позики боржнику та неповернення позики боржником). 4.2. Суд вважає, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту видачі первісним кредитором відповідачу грошових коштів в порядку виконання договору кредиту. Зокрема, у матеріалах справи наявний лише розрахунок заборгованості за договором, однак розрахунок не є доказом, який може підтвердити реальність видачі грошових коштів особі. У матеріалах справи відсутні будь-які виписки за картковими чи банківськими рахунками відповідачки, які б могли підтвердити факт зарахування коштів на її рахунок. В ухвалі від 11.08.2025 суд прямо поставив представнику позивача запитання щодо наявності доказів видачі коштів відповідачці, проте у відповідь на вказане запитання представник позивача не надав жодного документу. Суд надав достатній час для подання представником позивача відповідних доказів (з 11.08.2025, коли представник позивача та позивач отримали ухвалу суду в Електронних кабінетах, по 19.09.2025), проте жодних доказів до суду надано не було. Крім того, представник позивача не заявив клопотань про витребування доказів, хоча мав таке право та мав достатній час для реалізації цього права. 4.3. Підводячи підсумок суд зазначає, що у задоволенні позовних вимог належить відмовити у зв`язку з їх необґрунтованістю. 5. Розподіл судових витрат 5.1. Відповідно до ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжною інструкцією від 22.07.2025 про сплату судового збору в сумі 3028 грн. Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, суд не вбачає підстав для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача. Відповідачка про наявність у неї документально підтверджених судових витрат не заявляла. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed