Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] та з\~урахуванням уточнених\~вимог просила\~суд розірвати\~шлюб та\~залишити дитину\~ проживати\~разом з\~нею.\~Позов обґрунтовує тим, що вона з 18.05.2019 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбних стосунків у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] . Спільне життя між сторонами не склалося через протилежні погляди на шлюб та відсутності взаєморозуміння. Подружні стосунки між сторонами припиненні, спільного господарства не ведуть. Позивач зазначає, що подальше збереження шлюбу та примирення з відповідачем є неможливим та суперечить її інтересам та інтересам дитини. Ухвалою суду від 26.05.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.16). Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 17.09.2025 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] в частині визначення місця проживання дитини з матір`ю залишити без розгляду. \~ \~ \~ \~У судове засідання позивач не з`явилась про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Крім того, просила суд залишити без розгляду її позовні вимоги в частині визначення місця проживання сина [PERSON] разом із матір`ю (а.с. 19). Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений, копію позовної заяви отримав, проти розірвання шлюбу, а також того, щоб дитина залишалася проживати з матір`ю не заперечував (а.с. 17). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Відповідно дост.51Конституції Українишлюб\~ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.3ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110цього Кодексу. Згідно ч.2\~ст.112СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований18.05.2019 Чечелівським районним у місті Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №384, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.05.2019 (а.с.810). Від шлюбних відносин у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 06.08.2020 (а.с. 12). Приймаючи до уваги, причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, враховуючи, що відповідач визнав позов, тому суд вважає, що його необхідно розірвати. Крім цього судом встановлено, що сторони дійшли згоди щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу з матір`ю, батько дитини не просив визначити місце проживання дитини з ним. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років. Згідно ст. 11 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. При визначенні місця проживання дитини необхідно врахувати найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Згідно статті 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі й на рівне виховання батьками. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. А тому, вирішуючи заяву позивача щодо залишення проживання дитини після розірвання шлюбу з нею, суд виходить з того, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Саме до такого висновку дійшов Верховний суд України у своїй постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів про наявність спору між сторонами щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини, втім позивачем заявлено вимогу про залишення проживання спільної доньки разом із нею після розірвання шлюбу, то у розрізі заявлених вимог в межах розгляду даної цивільної справи судом не вирішується питання про визначення місця проживання спільної дитини, судом вирішується лише питання про залишення проживання дитини з тим із батьків після розірвання шлюбу, з ким наразі вона проживає, відтак суд дійшов висновку про залишення дитини проживати разом із матір`ю. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів про наявність спору між сторонами щодотого з ким із батьків буде проживати малолітній син після розірвання шлюбу, відповідач надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнав в повному обсязі, то у межах розгляду даної цивільної справи судом вирішується питання про залишення проживання дитини з тим із батьків після розірвання шлюбу, з ким наразі він проживаєь, відтак суд доходить висновку про залишення проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю [PERSON] . \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Прийняття судом рішення за зазначеною вимогою узгоджується із правовим висновком, що міститься: у Постанові Верховного Суду від 15 січня 2020 року справа № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) згідно якого за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу; у Постанові Верховного Суду від 22 грудня 2021 року по справі № 339/143/20 (провадження № 61-6809св21) згідно якого зазначення у резолютивній частині рішення суду з ким дитина залишиться проживати, не свідчить, що суд вирішив позов про визначення місця проживання дитини, оскільки суд лише констатує, з ким залишається проживати дитина після розірвання шлюбу, не змінюючи при цьому місце її проживання. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1211,20 грн. на користь позивача. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved