Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

У червні 2025 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», через свого представника Какун А.С., звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за: - договором позики № 78953328 від 20.05.2023 року в розмірі 17 110,50 грн, з яких: 5 100,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 12 010,50 грн сума заборгованості за відсотками; - договором позики № 7161656 від 12.10.2023 року в розмірі 7 596,90 грн, з яких: 3 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 4 596,90 грн сума заборгованості за відсотками; - договором позики № 5628441 від 25.10.2023 року в розмірі 7 780,80 грн, з яких: 3 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 4 780,80 грн сума заборгованості за відсотками. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги мотивовані тим, що 20.05.2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 78953328, згідно якого позикодавець зобов`язався перерахувати позичальнику на його картковий рахунок грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити проценти від суми позики. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК« 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним договором на суму 17\~110,50 грн, з яких: 5100,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та12010,50 грн сума заборгованості за відсотками. Також з позовної заяви вбачається, що 12.10.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір позики № 7161656, згідно якого позичальник отримав кредит у безготівковій формі, шляхом його перерахування на реквізити власної платіжної картки. 27.09.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" було укладено договір факторингу №27092024, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним договором на суму 7 596,90 грн, з яких: 3 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 4 596,90 грн сума заборгованості за відсотками. Крім того, 25.05.2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики № 5628441, згідно якого позикодавець передає на рахунок банківської картки позичальника у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язокповернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики. 18.10.2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" було укладено договір факторингу №18-10/2023, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним договором на суму 7 780,80 грн, з яких: 3 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 4 780,80 грн сума заборгованості за відсотками. Посилаючись на вищевикладене, а також на невиконання відповідачем зобов`язань перед кредитором з повернення позики та несплаті відсотків за користування позикою, а також, з огляду на перехід права вимоги до відповідача, представник позивача просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаними договорами позики у загальному розмірі 32\~488,20 грн та понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3028 грн. Ухвалою суду від 25.06.2025 року провадження по справі було відкрито та призначено розгляд справи по суті. 07 серпня 2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача, який заперечував проти позовних вимог. Так, у поданому суду відзиві відповідач вказує, що позивач не набув права вимоги до відповідача за договором факторингу, укладеного 14.06.2021 року між ТОВ «ФК« 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" №14/06/21, оскільки договір позики № 78953328 було укладено лише 20.05.2023 року, тобто здійснено передачу неіснуючих прав. Крім цього, відповідач вказує, що за договором позики від 20.05.2023 року № 78953328 сума позики складає 7650,50 грн, в той час як за Реєстром боржників переданого на виконання договору факторингу від 14.06.2021 року№14/06/21 право вимоги до відповідача складає суму основного боргу (суму позики) в розмірі 5 100,00 грн. Також відповідач вказує на недоведеність позивачем факту укладення договорів позики із відповідачем, оскільки не було надано оригіналу відповідних договорів із підписами сторін та докази не є первинним документом, позивачем не доведено факту видачі кредиту та розміру заборгованості та по її складовим, нараховані позивачем суми не відповідають законодавству України та заявленим сумам самим позивачем і є непропорційно великою сумою, не відповідає засадам справедливості, добросовісності та розумності. Крім того, матеріали справ не містять повідомлення відповідача про відступлення права вимоги. 14 серпня 2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив, де позивач заперечував проти відзиву на позов та зазначив, що між кредиторами та відповідачем було укладено договори позики в електронному вигляді із застосуванням електронних підписів сторін договору. Електронний договір укладено за допомогою Особистого кабінету позичальника післяйого верифікації та ідентифікації. Оформлення кредиту здійснено шляхом заповнення заявки на отримання кредиту із зазначенням всіх даних, після чого на телефонний номер клієнта направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який клієнт вносить на веб-сторінці. У момент введення коду клієнт направляє первісному кредитору електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) підписане одноразовим ідентифікатором. Після вводу даного коду договір вважається підписаним. Позивач також вказує на презумцію правомірності договору та на те, що позивачем не вчинено дій щодо розірвання договорів позики. Позивач також вказує, що електронний договір є оригіналом навіть якщо його примірник зберігається з одного носія на інший, то збережений примірник також вважається оригіналом. Щодо переходу права вимоги до позивача, то позивач зазначає, що отримав таке право вимоги до відповідача на підставі договорів факторингу, які діяли на момент переходу прав вимоги та договорів позики. Ухвалою суду від 19.08.2025 року було витребувано у позивача докази отримання відповідачем грошових коштів за договорами позики. На виконання вказаної ухвали суду, 26.08.2025 року на адресу суду надійшла заява, згідно якої суду було надано розрахунки заборгованості відповідача та докази отримання позики за договорами № 7161656 та № 5628441. В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Клопотань щодо відкладення судового засідання до суду не надходило. Згідно зазначеного в позовній заяві, представник позивача просив провести судовий розгляд справи без його участі. Згідно поданої заяви від 19.08.2025 року, відповідач просив здійснити розгляд справи без його участі та відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 20.05.2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 78953328 (а.с. 9-12), згідно якого позикодавець зобов`язався перерахувати позичальнику на його картковий рахунок грошові кошти, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити проценти від суми позики (п. 1 Договору). За п.п. 2.1-2.3 Договору передбачено, що сума позики складає 5 100,00 грн, на строк 20 днів з процентною ставкою 2,5% (базова/фіксована) в день. Дата надання позики: 20.05.2023 року, дата повернення позики: 09.06.2023 року. Процентна ставка (знижена) 2,5% в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,7% в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 7650,00 грн. У п.18 договору сторони передбачили, що якщо сума позики, зазначена в п.2 договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений Договором строк нараховуютьсяпроценти за понадстрокове користування позикою (її частиною)за ставкою, визначеною п.2 Договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Пунктом 20 Договору визначено порядок укладення Договору у вигляді електронного документа, шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням ІТС та електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Порядок створення та накладення електронного підпису передбачає алгоритм дій, зокрема: створення одноразового ідентифікатора та надсилання його до особистого електронного кабінету позичальника разом із Договором. Приймаючи пропозицію укласти договір, позичальник підписує його в ІТС таким одноразовим ідентифікатором (п. 22 Договору). У п. 28 Договору вказано реквізити банківської картки відповідача за № [NUMBER] . З додатку № 1 до вказаного Договору вбачається Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 12), яким визначено, що станом на 09.06.2023 року позичальник повинен сплатити позикодавцю суму кредиту за договором в розмірі 5\~100,00 грн та проценти за користування кредитом в розмірі 2550,00 грн. Договір разом із Додатком 1 підписано електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідача № rkLRh1blPF. З наданого суду розрахунку (а.с. 168) вбачається, що 20.05.2023 року на рахунок відповідача було нараховано 5 100,00 грн та протягом періоду з 20.05.2023 року по 07.09.2023 року було нараховано проценти за користування кредитом в розмірі 2,5%. При цьому, 28.06.2023 року відповідачем було здійснено оплату відсотків в розмірі 2014,50 грн. За даним розрахунком, станом на 22.11.2023 року загальна заборгованість за кредитом складає 17 110,50 грн, в тому числі: 5 100,00 суми основного боргу та 12 010,50 грн за процентами. З розрахунку заборгованості за період з 22.11.2023 року по 30.04.2025 року (а.с.19) вбачається, що загальна заборгованість за кредитом складає 17 110,50 грн, в тому числі: 5 100,00 суми основного боргу та 12 010,50 грн за процентами. 14.06.2021 року між ТОВ «ФК« 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" було укладено договір факторингу №14/06/21 (а.с. 13-14, 138-141), відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за вищевказаним договором на суму 17\~110,50 грн, з яких: 5 100,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 12 010,50 грн сума заборгованості за відсотками. \~ \~ \~ \~За змістом п. 1.1 Договору факторингу визначено, що Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плати за Позикою (процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. З огляду на п. 9.1 Договір вступає в силу з дня його підписання і діє до 14.06.2022 року. Дія договору продовжувалась автоматично на наступний рік на підставі Додаткової угоди від 13.06.2022 року № 7 (а.с. 143). Згідно з Додатковою угодою від 22.11.2023 року № 13 (а.с. 16,144) Клієнт відступив Факторові Право Вимоги за Реєстром Боржників № 12 від 22.11.2023 року. За актом прийому передачі Реєстру Боржників № 12 від 22.11.2023 року (а.с. 17,145) Фактор прийняв Реєстр Боржників № 12 від 22.11.2023 року та стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Оплата за Додатковою угодою № 13 від 22.11.2023 року та Реєстром Боржників підтверджується платіжною інструкцією від 23.11.2023 року № 20501 (а.с. 146). Як вбачається із Витягу з Реєстру боржників № 12 від 22.11.2023 року (а.с. 18), позивач прийняв право вимоги до відповідача за договором позики № 78953328 від 20.05.2023 року на загальну суму 17 110,50 грн, в тому числі: 5 100,00 грн заборгованість за основною сумою боргу та 12 010,50 грн заборгованість за відсотками. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 12.10.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір позики № 7161656, згідно якого Товариство надає Споживачу кредит у гривні, а Споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2 Договору). З огляду на п.п. 1.3-1.5 Договору сума кредиту складає 3 000,00 грн, строк кредиту 360 дні, із періодичністю сплати процентів кожні 15 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів, визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього Договору. Тип процентної ставки фіксований. За користування кредитом нараховуються проценти відповідно до наступних умов: Стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 Договору (360 дні). Знижена процентна ставка складає 1,493% в день та застосовується, якщо Споживач до 27.10.2023 року або протягом трьох днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. З огляду на п. 2.1 Договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок Споживача, за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . У п. 9.6 Договору передбачено, що Договір укладається в електронній формі та підписується електронним підписом Споживача. З Таблиці обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 30-31) вбачається, що сторони узгодили порядок повернення позики шляхом сплати 24 платежів, які включають суму кредиту та процентну ставку. Загальна вартість кредиту складає 24 268,13 грн, в тому числі: 3 000,00 грн розмір позики та 21 492,00 грн розмір процентів. Договір та Таблицю обчислення вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором: А7034. Згідно з повідомленням ТОВ «ПЕЙТЕК» від 02.10.2024 року № 20241002-1/1 (а.с. 174) підтверджується перерахування коштів на банківський рахунок № [NUMBER] . З картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) (а.с. 37-44,160-167) вбачається, що протягом періоду з 12.10.2023 року по 12.03.2024 року відповідачу було нараховано стандартну процентну ставку, залишок заборгованості по якій склав 9074,40 грн. Сума позики залишається непогашеною в розмірі 3000,00 грн. При цьому, відповідачем було частково сплачено нараховані проценти на суму 4477,50 грн. Загальний розмір заборгованості залишається у сумі 9 074,40 грн. З матеріалів справи вбачається, що 27.09.2024 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" було укладено договір факторингу №27092024 (а.с. 32-34,131-135). За умовами п. 1.1 Договору факторингу визначено, що Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плати за Позикою (процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. За актом прийому передачі Реєстру Боржників від 27.09.2024 року (а.с. 35,136) Фактор прийняв Реєстр Боржників № [NUMBER] та стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Оплата за Договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією від 30.09.2024 року № 462 (а.с. 137). Як вбачається із Витягу з Реєстру боржників № 12 від 22.11.2023 року (а.с. 36), позивач прийняв право вимоги до відповідача за договором позики № 27092024 від 27.09.2024 року на загальну суму 7596,90 грн, в тому числі: 3000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу та 4596,90 грн заборгованість за відсотками. Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що 25.05.2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики № 5628441 (а.с. 50-54), згідно якого Позикодавецьпередає Позичальнику у власність грошові кошти (позику), а Позичальник приймає на себе обов`язокповернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити Позикодавцю проценти від суми позики (п. 2.1 Договору). За змістом п.п. 2.3 2.5 Договору сторони узгодили, що сума позики 3 000,00 грн, загальним строком до 01.08.2023 року (68 днів). Дата надання позики: 25.05.2023 року, дата повернення: 01.08.2023 року. Процентні ставки, що застосовуються в межах строку: акційна процентна ставка та базова процентна ставка, фіксована 2.49000% на день. Позика надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу на банківський рахунок № [NUMBER] . Згідно з п. 9.1 Договору, він укладається в інформаційно-телекомунікаційній системі Позикодавця шляхом введення одноразового ідентифікатора у відповідне поле. Додатком № 1 до Договору сторони погодили графік нарахування процентів (а.с. 55-56) за основною ставкою. Фіксованою в розмірі 2.49000% на день, що складається із 18 платежів. Згідно Додаткової угоди від 16.06.2023 року (а.с. 57-58) сторони визначили, що датою повернення позики є 19.08.2023 року, скоригувавши при цьому графік платежів. Договір та Додаток № 1 до нього підписано відповідачем за допомогою електронного підпису:z76402. Додаткову угоду та Додаток № 1 до неї підписано відповідачем за допомогою електронного підпису:h63765. Факт перерахування грошових коштів ТОВ «МАНІФОЮ» на адресу відповідача підтверджується листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» від 28-05-2024 № 2782_240528140918 (а.с. 63,175). Як вбачається з розрахунку заборгованості за Договором, станом на 18.03.2023 року (а.с.159) за період з 25.05.2023 року по 19.08.2023 року. розмір заборгованості відповідача складає 7780,80 грн. При цьому, вбачається, що відповідач протягом строку нарахування відсотків частково погашав суму процентів у розмірі 1549,40 грн. З матеріалів справи також вбачається, що 18.10.2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ" було укладено договір факторингу №18-10/2023 (а.с. 64-66,124-128). За змістом п.п. 1.1 Договору факторингу визначено, що Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (Позики), плати за Позикою (процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. За актом прийому передачі Реєстру Боржників від 18.10.2023 року (а.с. 67,129) Фактор прийняв Реєстр Боржників в кількості 2071 та стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей. Оплата за Договором факторингу та Реєстром Боржників підтверджується платіжною інструкцією від 18.10.2023 року № 20359 (а.с. 130). Як вбачається із Витягу з Реєстру боржників від 18.10.2023 року (а.с. 68), позивач прийняв право вимоги до відповідача за договором позики № 5628441 від 18.10.2023 року на загальну суму 7780,80 грн, в тому числі: 3 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу та 4 780,80 грн заборгованість за відсотками. Встановивши наведені обставини, суд керується наступним. Відповідно до положень частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статей 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. З огляду на статтю 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до пункту першого частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі статтею 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з яким договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчених. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладенним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується у порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Проаналізовані судом докази дають підстави для висновку, що сторони договорів позики уклали відповідні договору в електронній формі, якими узгодили розмір позики, грошову одиницю, в якій надано позику, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення таких договорів. Відповідач отримав на належний йому банківський (картковий) рахунок суми позики, що свідчить про укладення відповідних договорів. При цьому, як зі змісту самих договорів позики так і зі змісту наведених вище правових норм, убачається дотримання певного алгоритму дій, супутніх підписанню договорів (документів) в електронному, що мало б відбутись лише за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідачем. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до частини першої статті 1049 та статті 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст 1050 ЦК України (постанова Великої Палати ВС від 28.03.2018 року у справі\~№444/9519/12). Зі змісту правового висновку Великої Палати ВС убачається, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Таким чином, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Зазначена правова позиція є сталою та узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду викладеним в постанові від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц, в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року по справі № 723/304/16-ц, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 травня 2020 року по справі № 638/13683/15-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 та інш. В ході розгляду справи встановлено, що фінансові установи виконали свої зобов`язання за договорами позики, надавши відповідачу кредитні кошти. Однак, в порушення умов кредитних договорів, відповідач свої зобов`язання виконавчастково, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за вказаними вище договорами. Суд вважає не спроможними доводи відповідача щодо відсутності права вимоги у позивача за договором позики № 78953328 від 20.05.2023 року з огляду на наступне. Відповідно до\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями\~ст. 516 ЦК України\~визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі\~ст. 1080 ЦК України\~презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За правилом\~статті 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. За результатами розгляду справи судом встановлено, що позивач отримав право вимоги до відповідача за дійсним договором факторингу від 14.06.2021 року, укладеним між ТОВ «ФК« 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ",дія якого продовжуваласьавтоматично на наступний рік на підставі Додаткової угоди від 13.06.2022 року № 7. Факт переходу права вимоги підтверджується актом приймання передачі реєстру Боржників, Витягом з Реєстру Боржників та платіжним дорученням. Відповідно до наведеного, матеріалами справи спростовується твердження відповідача щодо не підтвердження права вимоги позивача до відповідача за вказаним вище договором позики№ 78953328 від 20.05.2023 рокуна підставі договору факторингу. Не заслуговує на увагу й твердження відповідача про те, що не повідомлення боржника про перехід права вимоги до нього звільняє його від виконання зобов`язань за договором позики. При цьому, у матеріалах справи відсутні документи, які б свідчили про визнання Договору факторингувід 14.06.2021 року № 14/06/21 або Додаткової угоди, укладених між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» недійсним або заперечення учасниками справи факту правомірності укладення такого договору та додаткової угоди до нього. Суд не погоджується також із твердженнями відповідача про відсутність оригіналів договорів позики та недоведеності їх укладання. Так, оригіналом електронного документа є саме електронний примірник цього документа, який містить обов`язкові реквізити та електронний підпис, що чітко вбачається зі змісту ч. 2 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Відповідно, помилковою є позиція відповідача з приводу відсутності оригіналу договорів позики, оскільки саме така форма укладених відповідачем договорів за наявності його електронного підпису є свідченням належності даного документа. При цьому, Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №127/23910/14-ц від 23.12.2020 року зазначив, щочасткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Відповідно до встановлених судом обставин даної справи, відповідач за кожним договором позики частково виконував свої зобов`язання щодо сплати нарахованих процентів за користування позикою. Даний факт суд розцінює таким чином, що відповідач фактично визнавав наявність у нього зобов`язань за кредитними правовідносинами, які виникли між ним та первісними кредиторами. Що стосується посилань відповідача на те, що умови кредитування містять непропорційно великі суми, які не відповідають засадам справедливості, добросовісності та розумності, то суд вважає їх хибними з огляду на те, що такі умови відповідач самостійно обрав та узгодив із первинними кредиторами та вони стосуються виключно розміру позики та відсотків, нарахованих за користування позикою. Будь-якої пені чи штрафних санкцій позивачем не нараховано та не заявлено до стягнення, тобто всі платежі узгоджені спільно відповідачем із кредиторами та саме відповідач виявив своє волевиявлення на умови, які підписав у відповідних договорах. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за договорами позики. Як вже зазначалось судом вище, 20.05.2023 року між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено договір позики № 78953328\~(а.с.\~9-12) за умовами якого відповідач отримав позику у розмірі 5 100,00 грн, на строк 20 днів з процентною ставкою 2,5% (базова/фіксована) в день. Дата повернення позики: 09.06.2023 року. Процентна ставка (знижена) 2,5% в день, процентна ставка за понадстрокове користування позикою 2,7% в день. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 7650,00 грн. З наданого суду розрахунку вбачається, що 20.05.2023 року на рахунок відповідача було нараховано 5 100,00 грн та протягом періоду з 20.05.2023 року по 07.09.2023 року було нараховано проценти за користування кредитом в розмірі 2,5%. Відповідно до наведеного, судом не встановлено факту застосування наслідків понадстрокового користування кредитом до відповідача у виді застосування ставки у розмірі 2,7% в день після 09.06.2023 року, тобто після закінчення строку кредитування. Натомість відповідачем 28.06.2023 року було сплачено 2014,50 грн. За таких обставин. суд приходить до висновку, що нарахування відсотків поза межами строку кредитування, тобто після 09.06.2023 року відповідачу було необґрунтованим, оскільки таке нарахування не обумовлено умовами договору позики від 20.05.2023 року № 78953328, у зв`язку із чим, розмір заборгованості відповідача за даним договором слід визначати саме на дату 09.06.2023 року, яка складала б 7650,00 грн, в тому числі: 5 100,00 грн розмір позики та 2550,00 грн розмір нарахованих відсотків. В той же час, оскільки відповідачем було сплачено 2014,0 грн відсотків, то відповідно нараховані відсотки у розмірі 2550,00 грн підлягають зменшенню на вказану суму та повинні дорівнювати 536,00 грн. За таких обставин, за договором позики від 20.05.2023 року № 78953328з відповідача підлягає стягненню заборгованість у суму 5636,00 грн, з яких: 5 100,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 536,00 грн сума заборгованості за відсотками. 12.10.2023 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір позики № 7161656, згідно якого відповідач отримав 3 000,00 грн на строк 360 дні зі строком сплати до 06.10.2024 року. З картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) вбачається, що проценти було нараховано відповідачу протягом періоду з 12.10.2023 року по 12.03.2024 року застандартною процентною ставкою, що відповідає умовам та строку дії договору. З урахуванням часткової сплати відповідачем процентів за користування позикою, суд вважає обґрунтованим розмір заборгованості відповідача за договором позики № 7161656 від 12.10.2023 року у сумі 7 596,90 грн, з яких: 3 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 4 596,90 грн сума заборгованості за відсотками. 25.05.2023 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] було укладено договір позики № 5628441 (а.с. 50-54)за яким відповідач отримав позику у сумі 3 000,00 грн із загальним строком до 19.08.2023 року. Як вбачається з розрахунку заборгованості за період з 25.05.2023 року по 19.08.2023 року, розмір заборгованості відповідача складає 7780,80 грн, в тому числі: 3 000,00 грн заборгованість за основною сумою боргу та 4 780,80 грн заборгованість за відсотками.Тобто проценти відповідачу було нараховано гідно з умовами договору та в межах встановленого строку кредитування, а тому заявлений позивачем до стягнення розмір заборгованості відповідача за даним договором позики суд вважає обґрунтованим. Висновок за результатами розгляду справи. За результатами судового розгляду справи, суд приходить до висновку щодо часткової обґрунтованості позовних вимог позивача, які підлягають задоволенню в наступній частині, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість, за: - договором позики № 78953328 від 20.05.2023 року в розмірі 5636,00 грн, з яких: 5 100,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 536,00 грн сума заборгованості за відсотками; - договором позики № 7161656 від 12.10.2023 року в розмірі 7 596,90 грн, з яких: 3 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 4 596,90 грн сума заборгованості за відсотками; - договором позики № 5628441 від 25.10.2023 року в розмірі 7 780,80 грн, з яких: 3 000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу та 4 780,80 грн сума заборгованості за відсотками. Всього, розмір заборгованості, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за наведеними вище договорами позики складає 21 013,70 грн. Вирішуючи питання щодо розміру судового збору, який покладається на відповідача у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог позивача, суд виходить з наступного. Ціна пред`явленого позову складає 32488,20 грн, а розмір задоволених позовних вимог складає 21013,70 грн, тобто 64,6% від ціни позову. Таким чином, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача становить 1956,08 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial