Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на той факт, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, спільне життя між ними склалось, спільне господарство подружжям не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені, примирення між сторонами неможливе, а тому позивач вимушений звернутися з позовом до суду. Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 10.06.2025 вищевказану позовну заяву передано на розгляд за територіальною підсудністю до Деснянського районного суду м. Києва. 03.07.2025 справа надійшла до Деснянського районного суду м. Києва. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2025 розгляд даної судової справи визначено здійснювати судді Зотько Т.А. Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 07.07.2025 року було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. Позивач подав до суду клопотання у якому просив проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачка подала через систему Електронний суд заяву в якій не заперечувала щодо розірвання шлюбу, просила провести судове засідання у її відсутності. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Судом встановлено, що між сторонами укладено шлюб, зареєстрований 08.08.2024 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а/з №1296), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Спільних дітей сторони не мають. Відповідно до ст.ст.21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчить викладене позивачем в заяві, сторони не ведуть спільного господарства та припинили шлюбно-сімейні відносини. Відповідачка подала суду заяву, в якій зазначила про визнання позовних вимог. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів кожного з подружжя, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved