Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому (позові) просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором позики №3107407 від 04 вересня 2021 року в розмірі 38 859 грн. 60 коп., зазначивши в обґрунтування позовних вимог, що 04.09.2021 між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено Договір позики №3107407, який укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, п. 12 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 ЦК України). Згідно з п. 2.1. Договору позики за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Відповідно до п. 2.2. Договору позики позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України - гривні. Пунктом 2.3. Договору позики встановлені параметри позики: тип позики: короткострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; сума позики: 7 800,00 грн., строк позики: до 04.10.2021 року (30 днів). Згідно з п. 2.4.2. Договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1,09450% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Відповідно до п 2.4.3. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Згідно з п. 2.4.4. Договору позики базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Відповідно до п. 2.5. договору позики розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1,01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Згідно з п. 2.6. Договору позики позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору. Зазначив, що відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору позики шляхом заповнення заяви про надання (отримання) позики на сайті позикодавця, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, позикодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором. У подальшому, на підставі укладених між сторонами додаткових угод №№ 1-7 до договору позики строк позики неодноразово продовжувався кожного разу на 30 календарних днів. Підписанням Договору позики відповідач також підтвердила, що вона вивчила та повністю погоджується з умовами Правил надання грошових коштів у позику, у т.ч. і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ», які є невід`ємною частиною договору; вивчила та повністю погоджується з умовами цього договору позики (пп. 8.3.5 та 8.3.6 договору позики). Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором позики, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору позики, в свою чергу, відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Вказав, що 29.12.2021 року між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 29/12-2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № 3107407 від 04.09.2021 р., що укладений між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] . В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги до Боржників товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором позики № 3107407 від 04.09.2021 року, що укладений між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] , таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до Відповідача. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом, що підлягає стягненню з Позичальника станом на 09.11.2023 року, відповідно до розрахунку заборгованості станом на день підготовки позову, становить 112 335,60 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) - 7800,00 грн.; заборгованість за процентами на дату відступлення права вимоги 12 417,60 грн.; заборгованість з комісії 3 900 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 38 859,60 грн., з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) в розмірі 7800 грн.; заборгованість за відсотками в розмірі 27 159, 60 грн.; заборгованість з комісії в розмірі 3 900 грн. З огляду на викладене та посилаючись на норми чинного законодавства, позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за Договором позики №3107407 від 04 вересня 2021 року в розмірі 38 859 грн. 60 коп., а також сплачені позивачем при пред`явлені позову до суду судовий збір в розмірі 2 684 грн. та понесені витрати на правову допомогу в розмірі 13 000 грн. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 28 грудня 2023 року відкрито провадження у зазначеній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику в судове засідання учасників справи. Надано учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті справи. Ухвалою суду від 06 лютого 2024 року залишено без задоволення клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Усатенка В.Ю. про здійснення переходу розгляду справи зі спрощеного провадження до розгляду справи за правилами загального позовного провадження у зазначеній цивільній справі. Розгляд цивільної справи продовжено за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» про день та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, при цьому, разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. Представником позивача [PERSON] адвокатом Усатенком В.Ю. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА №1063784 від 20 жовтня 2023 року) поданий відзив на позовну заяву, який зареєстрований судом 05 лютого 2024 року за вх. № 2854, за яким просив вказав, що відповідач визнає позов частково в частині стягнення суми позики в розмірі 7 800 грн. та суми нарахованих процентів в розмірі 2 561,13 грн., у загальному розмірі 10 361,13 грн., так як відповідач уклала договір позики 04.09.2021 року строком 04.10.2021, тобто на 30 днів, тим самим нарахування позивачем процентів після 30-ти днів є безпідставним та необґрунтованим. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з комісії в розмірі 3 900,00 грн., разом з тим, Договором позики від 04.09.2021 року не передбачено нарахування комісії, та за договором факторингу від 29.12.2021 така вимога, як стягнення комісії у розмірі 3 900,00 грн. не відступалась. В позовній заяві не вказано за що стягується комісія та яким чином і з яких складових нараховувалась заборгованість з комісії. Крім того, представником позивача [PERSON] адвокатом Усатенком В.Ю. подані додаткові пояснення, сформовані в системі «Електронний суд» 16.06.2025 року, зареєстровані судом 17.06.2025 року за вх. № 18828, за якими просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, зазначивши, що між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №29/12-2021 від 29.12.2021. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18) дійшла висновку про те, що договір факторингу є правочином, який характеризується, зокрема, тим, що йому притаманний специфічний суб`єктний склад (клієнт - фізична чи юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності, фактор - банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові, в тому числі факторингові операції, та боржник - набувач послуг чи товарів за первинним договором). До позову не надано документів на підтвердження того, що ТОВ «Вердикт Капітал» є фінансовою установою та має право здійснювати факторингові операції, тобто надавати таку фінансову послугу, як факторинг. До позову доданий договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023, укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр». Згідно зі ст. 1083 ЦК України наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Якщо договором факторингу допускається наступне відступлення права грошової вимоги, воно здійснюється відповідно до положень цієї глави. Тобто, наступне відступлення права грошової вимоги здійснюється виключно у формі факторингу, а не шляхом укладення договору про відступлення права вимоги з фізичною особою. З викладеного видно, що всупереч нормам ЦК України наступне відступлення права грошової вимоги здійснено всупереч до положень глави 73 ЦК України, тобто не у формі договору факторингу. З викладеного видно, що договір відступлення права вимоги суперечать нормам ЦК України, тобто є нікчемним, так як його недійсність встановлена законом. Представником позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» Ткаченко М.М. подана відповідь на відзив, сформована в системі «Електронний суд» 25.06.2025 року, зареєстрована судом 25.06.2025 року за вх. №19882, за якою зазначено щодо права вимоги у ТОВ «Коллект Центр», що 29.12.2021 року між ТОВ «Маніфою» та товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 29/12-2021, відповідно до якого ТОВ «Маніфою» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до Боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики № 3107407 від 04.09.2021 р., що укладений між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] . В свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило права грошової вимоги до Боржників ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором позики № 3107407 від 04.09.2021 р., що укладений між ТОВ «Маніфою» та [PERSON] . Зі змісту вищеописаних договорів факторингу вбачається, що вони за своєю юридичною природою та змістом є договорами відступлення (цесії), а як зазначено в Постанові ВП ВС від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18), правова природа відповідного договору незалежно від його назви визначається, виходячи зі змісту прав та обов`язків сторін договору (п. 9.5 Постанови ВП ВС від 07 вересня 2022 року у справі № 910/16579/20). Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача. Оскільки згідно з положеннями ст.204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, яка (презумпція) означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. При цьому, судом зазначається, що клопотань про проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи до суду також не надходили, на підставі чого справа розглянута судом за наявними у ній доказами та з урахуванням поданих представниками сторін заяв по суті справи. Суд також зауважує, що у зв`язку з набранням 25 квітня 2025 року чинності Законом України від 26.02.2025 № 4273-IX «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів, зокрема, змінено найменування Ленінського районного суду міста Кіровограда на Подільський районний суд міста Кропивницького. Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, оцінивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані, однак є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, підтверджується матеріалами справи та не заперечувалося відповідачем, що 04 вересня 2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ», як Позикодавцем та [PERSON] , як Позичальником укладено Договір позики №3107407, за яким Позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти (позику), а Позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити Позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Відповідно до п. 2.2. Договору позики позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України - гривні. Пунктом 2.3. Договору позики встановлені параметри позики: тип позики: короткострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; сума позики: 7 800,00 грн., строк позики: до 04.10.2021 року (30 днів). Згідно з п. 2.4.2. Договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 1,09450% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Відповідно до п 2.4.3. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Згідно з п. 2.4.4. Договору позики базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Відповідно до п. 2.5. договору позики розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1,01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Згідно з п. 2.6. Договору позики позика надається Позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої Позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті Товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору. Пунктами 3.1. та 3.2. Договору позики визначені проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику, та порядок їх нарахування. Згідно п. 3.1.3. Договору позики у період прострочення Позики проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначеною п. 2.4.4. Відповідно до п. 3.2.1. Договору позики проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором у розмірі, визначеному п. 2.5 Договору, за кожен день прострочення. Згідно п. 3.6. Договору позики у випадку укладення додаткової угоди щодо продовження строку позики за цим договором, проценти за користування позикою в період дії такої додаткової угоди нараховуються за спадною процентною ставкою (формула розрахунку якої визначена Додатком № 1) на підставі фіксованого базового середньоденного розміру процентів за користування позикою (п.2.4.3); графік нарахувань визначається відповідною додатковою угодою. Відповідно до п. 3.7. Договору позики зобов`язання позичальника за договором вважаються виконаними в повному обсязі в момент зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок позикодавця. Відповідно до п. 8.3.5. Договору Позичальник вивчив та повністю погоджується з умовами правил надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту з ТОВ «Маніфою», які є невід`ємною частиною цього Договору. Як вбачається з копії договору та розрахунку за договором, позичальник [PERSON] використала електронний підпис одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем) w38470. Згідно з інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих.№2782_220202181300 від 02.02.2022 року, яка адресована ТОВ «МАНІФОЮ», між підприємствами укладено договір про переказ коштів №ФК-П-20/05-05 від 08.07.2020 року, та відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 04.09.2021 року о 17:04:36 на суму 7800 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPai.ua 106676765, призначення платежу: зарахування 7800 грн. на картку [NUMBER] . Тим самим, встановлено, що Позикодавець ТОВ «МАНІФОЮ» свої зобов`язання за Договором позики виконав в повному обсязі, а саме: надав Позичальнику [PERSON] грошові кошти у розмірі встановленому договором, шляхом їх перерахування на карту останньої. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч.2 ст. 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Судом встановлено, що Договір позики №3107407 від 04.09.2021 року був укладений сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч.6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Встановлено, що Договір позики №3107407 від 04 вересня 2021 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подала заявку на отримання позики за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використала для підтвердження підписання договору позики. Встановивши, що без здійснення вказаних дій відповідачем договір позики не був би укладеним сторонами, суд дійшов висновку, що цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Крім того, відповідно до п.п.4.2.2 Договору позики у випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором Позикодавець або новий кредитор має право залучити колекторську компанію до врегулювання простроченої заборгованості, відступити право вимоги за цим Договором, звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості чи вжити інші заходи, передбачені чинним законодавством України для захисту своїх порушених прав та інтересів. Повідомлення щодо залучення колекторської компанії до врегулювання простроченої заборгованості, відступлення права вимоги за цим Договором направляється Позикодавцем відповідно до вимог чинного законодавства шляхом, надсилання текстових, голосових та інших повідомлень через засоби, телекомунікації або поштових відправлень на вибір Позикодавця Окрім того, судом також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 29 грудня 2021 між ТОВ «МАНІФОЮ», як Клієнтом та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», як Фактором було укладено Договір факторингу № 29/12-2021, відповідно до умов якого згідно з умовами цього Договору Клієнт зобов`язується підступити Фактору право грошової вимоги у сумі 35 840 325.69 грн., а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором (п.2.1 Договору). Пунктом 2.2 Договору передбачено, що сторони розуміють та погоджуються з тим, що відступлення прав вимоги за цим Договором проводиться не з метою забезпечення виконання зобов`язання Клієнта перед Фактором. Фактор набуває права на всі суми, які він одержить від Боржника на виконання вимоги, а Клієнт не відповідатиме перед Фактором, якщо одержані ним суми будуть меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту, та меншими від загальної суми зобов`язання Боржника. Разом з правом вимоги до Фактора переходять всі інші права та обов`язки Клієнта за Договором позики. З дати відступлення прав вимоги Фактор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів (в тому числі за період користування коштами до моменту переходу прав за цим договором, якщо вони не були нараховані Клієнтом) за Договорами позики за умови дотримання вимог чинного законодавства України, нарахування та стягнення штрафних санкцій за порушення Боржниками грошових зобов`язань, нарахування будь-яких платежів і комісій, з також право вимагати у Боржників відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням грошових зобов`язань, відповідно до законодавства та умов Договорів позики (п.2.3.3 Договору). Відповідно до п.4.1 Договору прано вимоги переходить від Клієнта до Фактора в день підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі, встановленій у відповідному Додатку. Пунктом 7.3 Договору встановлено, що з моменту переходу прав вимоги до Фактора, відповідно до умов цього Договору, Клієнт має право: проводити будь які операції відносно заборгованості Божників, окрім уточнень сум боргу; відступати передані Фактору права вимоги до Боржників іншим особам; надавати Боржникам вказівки про перерахування грошових коштів по сплаті заборгованості на рахунки клієнта. Розділом І Договору факторингу визначено, що «право вимоги» означає всі права Клієнта за договором позики, в тому числі права грошових вимог до Боржників по сплаті суми боргу за Договором позики, строк платежу за яким настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому. Як вбачається з платіжного доручення №316500005 від 29 грудня 2021 року, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» перерахував на рахунок ТОВ «МАНІФОЮ» 1 300 695,24 грн., як оплату згідно договору факторингу №29/12-20121 від 29.12.2021, без ПДВ. Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №29/12-2021 від 29 грудня 2021 року, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] (порядковий номер в реєстрі 908) за кредитним договором №3107407 від 04.09.2021 року в розмірі 24 117 грн. 60 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7 800 грн., заборгованість за відсотками за користування позикою в розмірі 12 417,60 грн. та заборгованість за відсотками на прострочену позику в розмірі 3 900 грн. В свою чергу, 10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ», як Первісним кредитором та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», як Новим кредитором укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023, за умовами якого в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Первісний кредитор відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Первісному кредитору, а Новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги Первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього договору (надалі Реєстр боржників), включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень та додатків до них. Новий кредитор сплачує первісному кредитору за права вимоги грошові кошти у розмірі та у порядку, визначених цим Договором. Згідно з п. 5.2. Договору права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання сторонами Акту приймання-передачі Реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді. Наданий позивачем Акт прийому-передачі Реєстру Боржників за договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року, що є Додатком №4 до Договору підписаний сторонами 10.01.2023 року, та після цього, з урахуванням умов Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.04.2023 року, від Первісного кредитора до Нового кредитора переходять права вимоги заборгованості до Боржників і Новий кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно заборгованостей. Відповідно до витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набув права грошової вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №3107407 від 04.09.2021 року в розмірі 112 335 грн. 60 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в розмірі 7 800 грн., заборгованість за процентами за користування позикою 100 635 грн. 60 коп., заборгованість за комісіями 3 900 грн. Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом грошової вимоги до відповідача [PERSON] за Договором позики №3107407 від 04 вересня 2021 року. Згідно з умовами Договору позики Позичальник зобов`язується повернути суму позики, сплатити проценти за користування позикою та виконати інші зобов`язання в повному обсязі, у строки та на умовах, передбачених договором. Разом з тим, всупереч умовам Договору позики, відповідач не виконала свого зобов`язання та після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, не здійснила жодного платежу для погашення заборгованості ні на рахунки ТОВ «МАНІФОЮ», ні на рахунок ТОВ «Вердикт Капітал», ні на рахунки позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що ТОВ «МАНІФОЮ» повністю виконало свої зобов`язання перед позичальником [PERSON] та перерахував на рахунок відповідача кошти в розмірі 7 800 грн. за Договором позики №3107407 від 04.09.2021 року, що підтверджується інформацією ТОВ «Універсальні платіжні рішення» за вих.№2782_220202181300 від 02.02.2022 року, та не заперечувалося факт отримання зазначених коштів і відпвоідачем. Крім того, факт підписання сторонами договору позики №3107407 від 04 вересня 2021 року та отримання коштів відповідачем не спростовано, а тому суд вважає укладеним договір позики між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] . Згідно з ст. 530 Цивільного Кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України). Таким чином, відповідач [PERSON] отримала позику, в подальшому розпорядилася коштами позики на власний розсуд, але свої зобов`язання щодо повернення грошових коштів не виконала, отримані у позику кошти не повернула. Згідно з розрахунком заборгованості за Договором тіло кредиту, сума яку боржник фактично отримала у борг становить 7 800 грн., яка є не погашеною, що визнано відповідачем. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача в судовому порядку суми заборгованості за основним зобов`язанням в розмірі 7 800 грн. Позивач ТОВ «Коллект Центр», пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за договором позики, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за відсотками за користування кредитом в розмірі 27 159 грн. 60 коп., з приводу чого судом зауважується наступне. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Як встановлено вище строк позики відповідно до п.2.3.4 Договору становить 30 днів, тобто до 04 жовтня 2021 року. При цьому, відповідно до Розділу I Договору позики №3107407 від 04.09.2021 року, строк позики це період, протягом якого позика передається у власність Позичальнику, визначений Договором. Початковий строк позики визначається п.2.3.4 Договору. Разом з тим, строк позики може бути продовжено шляхом укладення сторонами відповідної Додаткової угоди. Строк дії договору період, на який укладається Договір позики, що починає обчислюватися з дати укладення Договору позики і спливає через три місяці після спливу строку позики. Тобто, строк позики з 04.09.2021 до 04.10.2021 та строк дії Договору з 05.10.2021 по 05.01.2022. При цьому, позивачем, відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк позики за Договором позики №3107407 від 04.09.2021 року був продовжений відповідно до п. 3.6 Договору шляхом укладення Додаткової угоди про продовження строку позики, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку позики, тому суд вважає, що строк позики становив 30 днів. Як було встановлено судом вище, базова процентна ставка за позикою, фіксована і становить 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою (п.п.2.4.4 Договору позики). Крім того, відповідно до п.2.5 Договору розмір процентів на прострочену позику фіксований: 1,01 %від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми Позики та процентів за користування позикою. Відповідно до п.п.3.1.1 Договору проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості включно. Відповідно до п.п.3.2.1 Договору проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором у розмірі, визначеному п.2.5 Договору, за кожен день прострочення. Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «МАНІФОЮ» за Договором позики №3107407 від 04.09.2021 року за період з 04.09.2021 року по 23.11.2021 року нарахував відсотків за користування позикою в розмірі 12 417,60 грн. та нараховано процентів на прострочену позику в розмірі 3 900,00 грн. Згідно з наступним розрахунком заборгованості за Договором позики №3107407 станом на 10 січня 2023 року, розмір заборгованості відповідача [PERSON] перед ТОВ «Вердикт Капітал» за відсотками за період з 29.12.2021 року по 09.01.2023 року становить 58 517,94 грн. (за відсотковою ставкою 1,99 %) та 29 700,06 грн. (за відсотковою ставкою 1,01%), а всього 88 218,00 грн., та крім того, заборгованість по основній сумі позики 7 800 грн., та заборгованість за відсотками, нарахована первісним кредитором ТОВ «МАНІФОЮ» в розмірі 12 417,60 грн. Окрім того, за розрахунком заборгованості позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість за Договором позики №3107407 від 04.09.2021 року станом на 09.01.2023 року становить: за тілом кредиту 7800 грн., заборгованість за відсотками в розмірі 100 635,60 грн. та заборгованість за комісією в розмірі 3 900 грн. Проте, суд не може погодитись з таким розрахунком позивача, оскільки відповідно до ч. 1 ст.1048 та ч. 1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за відсотками підлягають до часткового задоволення в розмірі 11 746 грн. 80 коп., з якої: за період з 04.09.2021 року по 04.10.2021 року в розмірі 4 656 грн. 60 грн. (за відсотковою ставкою 1,9900%, встановленою п.2.4.4 Договору в межах строку позики, який становив 30 днів), та за період з 05.10.2021 року по 05.01.2022 року (90 днів строк дії договору) в розмірі 7 090 грн. 20 коп., виходячи з розрахунку 90 (днів)х78,78 грн. (за відсотковою ставкою 1,01%, встановленої п.2.5 Договору), в межах строку дії Договору. Крім того, позивач ТОВ «Коллект Центр», пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за Договором позики, просив, у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримала в позику позичальник), процентів за користування кредитом, стягнути також заборгованість за комісією у розмірі 3 900 грн. При цьому, судом зазначається, що Договір позики №3107407 від 04 вересня 2021 року, укладений між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] не містить умов щодо зобов`язання Позичальника сплатити Позикодавцю комісію за надання кредиту, відтак, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за комісією не підлягають задоволенню. Таким чином, суд вважає обґрунтованими вимогами про стягнення заборгованості за договором позики №3107407 від 04 вересня 2021 року в розмірі 19 546 грн. 80 коп., яка складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 7 800 грн, заборгованості за нарахованими відсотками в розмірі 11 746 грн. 80 коп., та яка відповідно підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Позивачем також заявлено про стягнення з відповідача на його користь витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13 000 грн. 00 коп., з приводу чого суд враховує наступне. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частинами 4-6 статті 137 ЦПК України також визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. При стягненні витрат на професійну правничу допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правничої допомоги свідку у кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Наведені вище положення процесуального закону дають підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації, при цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial