Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із заявою з вимогою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] із 2010 року до часу відкриття спадщини. Заяву обґрунтовує тим, що [INFO] \~ в м. Сміла\~ Черкаської області помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належну йому на праві власності квартиру [ADDRESS] . Із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася його онука [PERSON] , в зв`язку із чим\~ приватним нотаріусом Смілянського міського нотаріального округу Таран Г.В. 04 травня 2016 року заведена спадкова справа\~ №32/2016.\~ [PERSON] є її близькою подругою дитинства, із якою вона постійно підтримує тісні дружні стосунки. [PERSON] провела своє дитинство і юність в Україні у померлих діда та бабусі в зазначеній квартирі, де в близькому сусідстві проживала і вона.\~ Після одруження, [PERSON] постійно проживала в РФ, але\~ неодноразово приїздила в м. Сміла. Інших близьких родичів в Україні у спадкодавця не було, оскільки дружина спадкодавця\~ - [PERSON] померла ще\~ в 1997 року, а дочка спадкодавця [PERSON] із часів Радянського Союзу проживає в Російській Федерації. Тому [PERSON] запропонувала їй доглянути її діда [PERSON] , з тим щоби спадкова квартира після його смерті дісталася їй. В зв`язку із цим, із 2010 року вона постійно спільно проживала в спадковій квартирі із [PERSON] , вела із ним спільне господарство,\~ матеріально його підтримувала. [PERSON] , будучи особою похилого віку, мав ряд хронічних захворювань, а тому потребував сторонньої допомоги і догляду, які вона\~ йому увесь час спільного проживання із ним надавала. Фактично вона доглянула [PERSON] до смерті, а\~ після його смерті здійснила за власні кошти його поховання. Витрати по утриманню квартири, як до смерті [PERSON] , так і після, вона несла\~ особисто. Оскільки позасудовим шляхом вона не може встановити факт спільного проживання із спадкодавцем не менше як п`ять років однією сім`єю до часу відкриття спадщини то змушена\~ звернутися із даною заявою до суду. В судовому засіданні заявник [PERSON] підтримала вимоги своєї заяви. Представник заінтересованої особи [PERSON] [PERSON] \~ в судовому засіданні проти задоволення заяви [PERSON] не заперечував. Суд, врахувавши позицію заявника, представника заінтересованої особи, заслухавши показання свідків, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванню обставин справи, прийшов до наступного висновку. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01 лютого 2016 року\~ [PERSON] помер [INFO] . Згідно свідоцтва про право власності на житло від 10 березня 1997 року, виданого Шевченківським відділком Одеської залізниці, [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] .\~ Оскільки заявниця із\~ 2010 року до дня смерті [PERSON] постійно проживав разом із ним в спадковій квартирі, однак була зареєстрований за іншою адресою, вона не може оформити спадщину, як\~ спадкоємець четвертої черги. Відповідно їй слід встановити факт спільного проживання разом із спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Із платіжних інструкцій через АТ КБ «Приватбанк», а також довідки за реквізитами, що приєднані до матеріалів справи, вбачається, що заявниця від імені спадкодавця [PERSON] , як до часу його смерті, так і після, особисто за своїм кодом платника податків № [NUMBER] з власного рахунку вносила\~ кошти за користування комунальними послугами в спадковій квартирі. Постійне проживання із померлим [PERSON] однією сім`єю\~ без реєстрації в\~ належній останньому спадковій квартирі із 2010 року до часу відкриття спадщини підтверджується\~ комісійним актом ОСББ «Сміла-Альфа» від 25 квітня 2023 року. Факт постійного проживання заявниці із [PERSON] в спадковій квартирі однією сім`єю більше п`яти років до дня його смерті\~ підтвердили в судовому засіданні свідки\~ [PERSON] та [PERSON] .\~ Із відповіді на запит суду приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу Черкаської області Таран Г.В. надала відповідь за №234/01-16 від 15 серпня 2025 року про те, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , із заявою про прийняття спадщини за заповітом 04 травня 2016 року звернулася громадянка Російської Федерації [PERSON] , якій видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. На підставі статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму ВСУ України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст.29, ч. 2 ст.1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що заявником [PERSON] доведено факт постійного проживання із 2010 року разом із спадкодавцем [PERSON] не менше п`яти років до часу\~ відкриття спадщини в спадковій квартирі, а тому\~ її заява підлягає до задоволення. На підставі наведеного, ст.ст. 15, 16, 328, 1216-1218, 1261, 1265,1268 ЦК України,

Outcome: approved