Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до Решетилівського районного суду Полтавської області з позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (далі\~ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що\~01.07.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА») та [PERSON] було укладено договір № 2090221 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі кредитний договір), який підписаний шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти, за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором, на наступних умовах: сума виданого кредиту 3 500,00 грн., дата надання кредиту 01.07.2021, строк кредиту 30 днів, стандартна процентна ставка 1,9% в день. ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання за кредитним договором виконало, та надало позичальнику грошові кошти шляхом їх перерахування на карту позичальника [NUMBER] , яку позичальник вказав при оформлені кредиту. Вказане підтверджуються документом від надавача платіжних послуг ТОВ «Універсальні платіжні рішення». На виконання умов вищевказаного договору ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» свої зобов`язання по видачі суми кредиту виконало повністю. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, в результаті чого у нього утворилася заборгованість в розмірі 10450,00 грн., яка складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3500,00 грн. та простроченої заборгованості за процентами в розмірі 6950,00 грн. 24.12.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 02-24122001, відповідно до якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 24.12.2021 до вказаного договору факторингу ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за вказаним вище кредитним договором. Ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 05.06.2025 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. У судове\~засідання представник\~позивача не\~з`явився,\~про день\~та час\~розгляду справи\~повідомлений завчасно\~та належним\~чином. В позові просив здійснювати розгляд справи без виклику сторін, зазначивши що проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Судові повістки, що були направлені на адресу реєстрації відповідача, повернулися до суду з відміткою пошти адресат відсутній за вказаною адресою. Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на позовну заяву, будь-яких інших зав, клопотань від відповідача до суду не надходило. Відповідно до частини 4\~статті 223 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~статті 280 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 8\~ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із статтею 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 01.07.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір №2090221 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі кредитний договір), який підписаний шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. За умовами договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у розмірі 3500,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Строк кредиту - 30 днів, детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі Графік платежів), що є додатком № 1 до договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах, визначених в розділі 4 договору. ( п 1.3. договору). Згідно умов договору стандартна процентна ставка становить 1,90% в день, знижена процентна ставка становить 0,01% в день (п.п. 1.4.1., 1.4.2. договору). Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 5495,00 грн., за зниженою ставкою 3510,50 грн. (п. 1.6. договору). Як слідує з п. 2.1. договору кредит надається в безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами картки № [NUMBER] або на іншу платіжну картку клієнта, реквізити якої надані клієнтом товариству з метою отримання кредиту. Згідно п. 1.4.1. договору у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту шляхом укладення додаткової угоди до договору. Додатковий договір вважається укладеним з моменту одержання товариством від клієнта грошових коштів у розмірі нарахованих та несплачених процентів та штрафних санкцій (у разі їх наявності) (п. 4.1.4 договору). В п. 5.1. договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів. В додатку № 1 до договору №2090221 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.07.2021 наведена таблиця обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, відповідно до якої дата видачі кредиту/дата платежу 01.07.2021 31.07.2021, кількість днів у розрахунковому періоді 30, сума кредиту за договором - 3500,00 грн., проценти за користування кредитом 10,50 грн., реальна річна процентна ставка 3,71%, загальна вартість кредиту 3510,50 грн. Згідно паспорту споживчого кредиту сума кредиту 3500,00 грн., строк кредитування 30 днів з можливістю пролонгації та автопролонгації відповідно до умов договору, стандартна процентна ставка, відсотків річних 693,50% річних (або 1,90% в день), знижена процентна ставка, відсотків річних 3,65% річних (або 0,01 % в день), загальні витрати за кредитом за стандартною процентною ставкою 1995,00 грн., загальні витрати за кредитом за зниженою процентною ставкою 10,50 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 5495,00 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту за зниженою процентною ставкою за весь строк користування кредитом 3510,50 грн. На підтвердження факту отримання відповідачем кредиту від ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» позивачем надано копію листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №33521-0403 від 04.03.2024, в якому зазначено, що 01.07.2021 11:46:18 було успішно перераховано кошти в сумі 3500,00 (три тисячі п`ятсот гривень 00 коп.) грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 95843475, призначення платежу: зарахування 3500,00 грн. на карту [NUMBER] . 24.12.2021 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (клієнт) та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» (фактор) укладено Договір факторингу № 02-24122001, у відповідності до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнту (сума фінансування) за плату, а клієнт відступає фактору права грошової вимоги (права вимоги) до боржників за кредитними договорами. Згідно п. 6.2.3. договору факторингу права вимоги переходять до фактора після підписання сторонами цього договору та виконання фактором вимог п. 7.2. договору. Згідно п. 7.2. договору факторингу фактор здійснює оплату клієнту суми, що вказана в п. 7.1. цього договору, протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати підписання цього договору. Відповідно до п. 7.1. договору факторингу в якості ціни за придбання (відступлення) прав вимоги фактор сплачує клієнту плату (ціна продажу) в розмірі 2\~770\~911,15 грн. (два мільйони сімсот сімдесят тисяч дев`ятсот одинадцять гривень п`ятнадцять копійок). На підтвердження переходу прав вимоги від первісного кредитора до позивача та сплати ціни продажу позивачем надані копії платіжних інструкцій, згідно яких ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» сплатило ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» кошти на загальну суму 2\~770\~911,15 грн., а саме № 453 від 28.12.2021 на суму 190\~000,00 грн., № 1696 від 24.12.2021 на суму 2\~000\~000,00 грн., № 1697 від 28.12.2021 на суму 580\~911,15 грн. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №02-2412201 від 24.12.2021 року, TОB «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 10450,00 грн., з яких: 3500,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 6950,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до правового висновку, висловленого Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі Закон). Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 травня 2021 року у справі №761/35556/14 зроблено висновок, що «невід`ємною складовою правильної правової кваліфікації судами спірних договірних відносин є визначення правової природи договору, який є основою їх виникнення. Виходячи зі змісту статті 640 ЦК України, залежно від моменту виникнення цивільних прав і обов`язків у сторін договору, законодавець розрізняє договори консенсуальні і реальні. Консенсуальний договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Щодо реальних договорів, для укладення яких, крім згоди сторін, вимагається передання майна або вчинення іншої дії, частина друга статті 640 ЦК України передбачає правило, за яким договір вважається укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України кредитний договір - це договір, за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним». Судом встановлено, що договір № 2090221 про надання грошових коштів на умовах споживчого кредиту від 01.07.2021, а також додаток № 1 до нього підписані електронним підписом відповідача [PERSON] одноразовим ідентифікатором у виді коду К283, у зв`язку з чим та на підставі викладеного вище зазначений договір та додаток до нього укладені в електронному вигляді. Факт перерахування грошових коштів\~відповідачу [PERSON] \~підтверджено листом ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» №33521-0403 від 04.03.2024 про переказ на картку № [NUMBER] 01.07.2021 11:46:18 годин грошових коштів в розмірі 3500,00 грн, транзакція № 95843475. Факт переходу від ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги позивача до відповідача за вказаним кредитним договором підтверджено вказаними вище платіжними інструкціями про сплату позивачем ціни продажу за договором факторингу. Вказані докази є належними та такими, що підтверджують факти укладення кредитного договору, перерахування позичальнику на вказаний ним рахунок кредитних коштів, а також наявність у позивача права вимоги до відповідача, у зв`язку з чим позовна вимога в частині стягнення простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 3500,00 грн. підлягає до задоволення. Разом з тим, як встановлено з умов кредитного договору та додатку № 1 до нього строк кредиту складає 30 днів. Розділом 4 кредитного договору передбачений порядок продовження строку користування кредитом. Зокрема передбачена можливість клієнта ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту шляхом укладення додаткової угоди до договору. Однак матеріали справи не містять доказів укладення будь-яких додаткових угод між ТОВ «ЛІНЕУРА Україна» та [PERSON] про продовження строку користування кредитом. Крім того, позивачем не надано розрахунок заборгованості, у зв`язку з чим неможливо встановити період, за який здійснено нарахування процентів позивачем, а також процентну ставку, яка застосовувалась при обчисленні суми заборгованості за процентами. Отже, зазначена в позові сума заборгованості за процентами нарахована за межами визначеного договором строку, що суперечить вимогам ЦК України та висновкам Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 27 липня 2021 року за № 910/18943/20 зроблено висновок, що оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч. 1 ст. 1048 ЦК України і охоронна норма ч. 2 ст. 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч. 1 ст. 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Отже, позивач відповідно до статті 1048 ЦК України має право стягнути заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після закінчення строку його дії у позикодавця відсутні правові підстави нараховувати передбачені договором проценти. Зі змісту укладеного між сторонами договору вбачається, що строк кредиту складає 30 днів. Доказів продовження строку кредитування (укладення додаткових угод до договору) позивачем не надано. Згідно таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток № 1 до договору №2090221 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 01.07.2021) дата видачі кредиту/дата платежу 01.07.2021 31.07.2021, кількість днів у розрахунковому періоді 30, сума кредиту за договором - 3500,00 грн., проценти за користування кредитом 10,50 грн., загальна вартість кредиту 3510,50 грн. А тому на підставі викладеного з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за процентами у розмірі 10,50 грн. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до частин першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви позивач\~сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн за платіжною інструкцією № 3 7431 від 04.04.2025. В зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені судом на 33,43% (3510,50х100/10500,00), суд на підставі ст. 141 ЦПК стягує судовий збір з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 809,81 грн. (2422,40х33,43/100). Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 10500,00 грн. На підтвердження таких витрат позивач надав договір про надання правової допомоги від 29.12.2023 року, з якого вбачається, що його укладено між ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком С.В., додаткову угоду № 1 до вказаного договору, акт про отримання правової допомоги від 30.06.2025, рахунок № 30.06.2025-28 від 30.06.2025, з яких вбачається, що сторонами була узгоджена сума адвокатського гонорару в розмірі 10500,00 грн з розрахунку: 2000,00 вартість зустрічі та консультації щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, 5000,00 грн складання та подання до суду позовної заяви, моніторинг аналіз судової практики, 3000,00 грн. інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг «Єдиного державного реєстру судових рішень» щодо процесуального статусу судової справи, 500,00 грн. канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції. На підтвердження сплати позивачем послуг з надання правничої допомоги до позовної заяви додано копію платіжної інструкції №3 9439 від 30.06.2025. Згідно з частинами першою та четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат, враховуються: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Статтею 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокатська діяльність це незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої наведеної норми права, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін. У відповідності до частини восьмої статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). При визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ураховуючи наведені приписи процесуального закону та надані позивачем докази на підтвердження понесених витрат з правничої допомоги, суд вважає підтвердженим факт понесення позивачем відповідних витрат у вказаному розмірі. В зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені судом на 33,43% (3510,50х100/10500,00), суд на підставі ст. 141 ЦПК стягує з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3500,70 грн. (10500,00х33,43/100).

Outcome: partial