Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

11.08.2025 позивачка через свого представника-адвоката Кравченко Я.І. звернулася з позовною заявою до суду, в якій вказала, що 25.04.2009 року позивачка та відповідач уклали шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 51. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з позивачкою за кордоном через воєнний стан і перебувають на її утриманні. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. Сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. На день звернення із позовною заявою фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За таких обставин позивачка вважає, що збереження шлюбу є неможливим. У зв`язку з цим просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача частку всіх його доходів на утримання дітей. Також просила стягнути з відповідача понесені судові витрати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, від її представниці надійшла заява про розгляд справи за їхньої відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач у судове засіданні не з`явився, його представник адвокат Зіменко О.В. надіслала до суду заяву про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги визнано в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення, виходячи з такого. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення. Згідно з вимогами, передбаченими ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 статті 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 56 СК України, кожен із подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Вимогами ст. ст. 110, 112 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін що мають істотне значення. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується наданою копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 25.04.2009 Відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 51. Від шлюбу сторони мають трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується наданими копіями свідоцтв про їхнє народження. Враховуючи обставини справи, те, що сторони подружні стосунки не підтримують, примиритися наміру позивачка та відповідач не мають, суд приходить до висновку, про те, що сім`ю зберегти немає можливості, тому шлюб розриває. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Позивачка не заявила про вибір прізвища, тому суд залишає їй прізвище, набуте під час державної реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Доводи позивача щодо стягнення аліментів на утримання дітей, викладені в позовній заяві, суд вважає обґрунтованими з наступних підстав. На теперішній час діти проживають разом з матір`ю. Даний факт визнано відповідачем. Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.ч.7,8 ст.7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з положень ст.182 СК України, згідно до яких враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружину, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За ч.3 ст.181 СК за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених статтею 184 СК України. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Відповідно до ч.2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст.ст.182,183 СК України, а саме: враховуючи, що діти знаходяться на утриманні матері, ту обставину, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей в добровільному порядку, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання трьох дітей в розмірі частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.08.2025 і до досягнення старшою дитиною повноліття. У відповідності до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.\~\~ Щодо стягнення судових витрат, слід зазначити наступне. Згідно з вимогами ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, відповідач до початку розгляду справи по суті позов визнав, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути 50% судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн, на користь позивача необхідно стягнути 50% судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 605,60грн, а 50% - повернути позивачу з державного бюджету відповідно до квитанції про сплату №8875-6216-6228-5078 від 11.08.2025.

Outcome: approved