Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27.12.1996 у Виконавчому комітеті Кордишівської сільської ради Козятинського району Вінницької області про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 9. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивачка зазначила,\~що 27.12.1996\~вона зареєструвала\~шлюб з\~відповідачем.\~За час шлюбу у них народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Через різні погляди на сімейне життя, та вже тривалий час відсутності спільного проживання їхні шлюбні відносини припинили своє існування. Вважає, що зберегти сім`ю неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому просить розірвати даний шлюб. Ухвалою суду від 25.04.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу про місце та час розгляд справи повідомлений належним чином, своїм правом на надання відзиву не скористався. У матеріалах справи присутня заява відповідача від 16.04.2025, в якій він просив розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги визнає та просить задовольнити. Згідно зі ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи й на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 1 ст. 24 СК України, передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ст. 110 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб 27.12.1996 у Виконавчому комітеті Кордишівської сільської ради Козятинського району Вінницької області про одруження зроблено відповідний актовий запис за № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.12.1996. Після реєстрації шлюбу позивач змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Згідно копії\~Свідоцтв про\~народження серії\~ [NUMBER] ,\~серії [NUMBER] ,\~ [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Оцінивши надані суду докази, виходячи з вищевикладених вимог чинного законодавства, з урахуванням зазначених у позові обставин, беручи до уваги принцип добровільності шлюбу, мотивів та причин подання позову, відсутність зацікавленості з боку відповідача щодо збереження шлюбу та відсутність з його боку будь-яких пояснень, суд вважає за можливе позов задовольнити. Суд вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, у зв`язку з чим шлюб між сторонами слід розірвати. За змістом ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на вказане, суд вважає обгрунтованою вимогу позивача залишити їй прізвище " [PERSON] " після розірвання шлюбу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За змістом ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи вищевикладені вимоги чинного законодавства України та ту обставину, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову у розмірі 605,60 грн. В порядку\~ст.\~141\~ЦПК\~України,\~з\~відповідача\~на користь\~позивача\~підлягає\~стягненню судовий\~збір\~у\~розмірі 605,60 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved