Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

У серпні 2023 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації. У позовній заяві зазначено, що 16 червня 2023 року об 11 год 20 хв в м. Кривий Ріг на перехресті пр. Миру та вул. Світлогірська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля « MERSEDES BENZ» під керуванням [PERSON] та водія автомобіля «RENO» під керуванням [PERSON] . [INFO] о 1 год 17 хв [PERSON] ( донька другого учасника ДТП [PERSON] ) розмістила на своїй офіційній сторінці у Facebook «Hellen Polovinka» допис з фото та відеоматеріалами, в якому розповіла про обставини ДТП (https://www. Facebook.com/100002177726603/post/pfbid02kFGkjFGkF1oXR7CSouTRpBfQTv3Q4rk1FWxZPiSYU7MAjdx56BSi7YF7CevDZVZowi3I/. Крім того, дана інформація із посиланням на допис була розміщена у статті під назвою 2 У Кривому Розі «мажори» влаштували ДТП і почали «розборки» , поліція я ж виявилася безпорадною; подробиці скандалу ( фото, відео)» на веб -сайті telegraf/com.ua та у аналогічній статті на веб-сайті [INFO] . Позивач вказує, що допис [PERSON] та статті на веб-сайтах містив одну і ту ж саму неправдиву інформацію щодо неї, а саме про те, що вона ніби влетіла в бік іншого авто на повній швидкості, залишила місце ДТП на 2 години та «скрутила номери на «геліку». Після цих подій , відповідач розмістила у себе на сторінці в Instagram «b.anna.v» численні дописи та сторіз щодо обставин вказаної вище ДТП , які містили неправдиву та образливу інформацію щодо позивача, яка в цілому базується на дописі [PERSON] . Дані були виявлені за проханням позивача та одночасно зафіксовані адвокатом Малиновською у Протоколі огляду №1 сторінки в Instagram. Отже, відповідач на своїй сторінці в Instagram «b.anna.v» створила та поширила допис з неправдивою інформацією у формі фактичних тверджень, зазначеної в Протоколах огляду скріншоти №1-№12, яка порушує права позивача. На думку позивача спростуванню також підлягає інформація про залишення нею місця ДТП, відповідно до якої міститься інформація про те, що позивачка після скоєння відразу зникла і покинула місце вчинення ДТП. ( залишення місця скоєння ДТП). Крім того, не відповідає дійсності інформація щодо «скручування номерів» , з якої убачається, що після вчинення дорожньо-транспортної пригоди інші люди почали «скручувати» номери з автомобіля позивача. Позивач вказує, що дане твердження не відповідає дійсності. Крім того, відсутність на транспортному засобі номерів не доводить вчинення позивачем таких дій саме після ДТП, Не відповідає дійсності також твердження відповідача про перевищення позивачем швидкості, оскільки відсутній процесуальний документ, який би встановлював вину позивача у перевищенні швидкості руху. Неправдивою є також інформація відповідача про те, що під час скоєння ДТП позивач перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Посилаючись на те, що вказана інформація є недостовірною, викладена у вигляді фактичних тверджень, носить негативний характер щодо позивача та формує негативний образ щодо позивача, внаслідок чого були порушені особисті її немайнові права, позивач просить: визнати недостовірною та такою, що порушує честь і гідність позивача , [PERSON] інформацію, поширену [PERSON] на своїй офіційній сторінці в Іnstagram «b.anna.v» за посиланням https:// Instagram/com?b/anna/v?igshid=MzRIODBiNWFIZA=відносно [PERSON] ( РНОКПП: [NUMBER] ) поширену [PERSON] ( РНОКПП: [NUMBER] ) на своїй офіційній сторінці https:// Instagram/com?b/anna/v?igshid=MzRIODBiNWFIZA+ шляхом повідомлення про ухвалене рішення на своїй офіційній сторінці в Інстаграм «b.anna.v», включаючи публікацію його тексту. Відповідач, представник відповідача позов не визнали, просили відмовити у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні відповідач [PERSON] суду пояснила, що вона не була присутня на місці дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася [INFO] в м. Кривий Ріг, про її скоєння нічого не знала, як і про учасників дорожньо-транспортної пригоди. З позивачкою особисто не знайома, на її сторінку в Фейсбук та Інстаграм вона не заходить, жодною інформацією про її особисте життя, не володіє. Крім того, відповідач проживає в Київській області, в с. Софіївська Борщагівка, ніколи місто Кривий Ріг не відвідувала, офіційна сторінка в Іnstagram «b.anna.v» їй не належить. Особа, зображена на скріншоті в Іnstagram зовні не схожа на позивача, відповідач не знайома з особою, яка розмістила вказану інформацію. Зважаючи, що позов завлено до неналежного відповідача, просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. 16 червня 2023 року об 11 год 20 хв в м. Кривий Ріг на перехресті пр. Миру та вул. Світлогірська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля « MERSEDES BENZ» під керуванням [PERSON] та водія автомобіля «RENO» під керуванням [PERSON] . 18 червня 2023 року о 1 год 17 хв [PERSON] ( донька другого учасника ДТП [PERSON] ) розмістила на своїй офіційній сторінці у Facebook «Hellen Polovinka» допис з фото та відеоматеріалами, в якому розповіла про обставини ДТП (https://www. Facebook.com/100002177726603/post/pfbid02kFGkjFGkF1oXR7CSouTRpBfQTv3Q4rk1FWxZPiSYU7MAjdx56BSi7YF7CevDZVZowi3I/. Крім того, дана інформація із посиланням на допис була розміщена у статті під назвою 2 У Кривому Розі «мажори» влаштували ДТП і почали «розборки» , поліція я ж виявилася безпорадною; подробиці скандалу ( фото, відео)» на веб -сайті telegraf/com.ua та у аналогічній статті на веб-сайті anticor.com.ua. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Честь і гідність особи відповідно до частини першої статті 201 ЦК України є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. За змістом статті 269 ЦК України немайнові права є невід`ємною складовою кожної особи, яка може звернутись до суду за їх захистом. Статтею 32 Конституції України, статтями 277,297 ЦК України кожному гарантовано право на повагу до його гідності та честі, а у разі поширення інформації, яка негативно впливає на честь і гідність цієї особи, судовий захист права спростувати таку інформацію. У пункті 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Суд оцінює зазначену на слайдах інформацію на предмет її характеру: фактичне твердження чи оціночне судження, з урахуванням специфіки журналістської діяльності. Частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» встановлено, що ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ свобода вираження поглядів є однією з важливих засад демократичного суспільства та однією з базових умов прогресу суспільства в цілому та самореалізації кожної окремої особи. У рішенні ЄСПЛу справі «Карпюк та інші проти України» зазначено, що саме такими є вимоги плюралізму, толерантності та широти поглядів, без яких немає «демократичного суспільства». Разом з тим, ЄСПЛ зазначає, що право на свободу вираження поглядів, встановлене статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не є абсолютним. В кожному конкретному випадку необхідно розглянути питання забезпечення балансу між свободою вираження поглядів та захистом репутації особи. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є така інформація фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. Якщо позивач вважає, що така інформація принижує його гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, він вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення в засобах масової інформації. Таким чином, доводи позивача, що вказана інформація є недостовірною, викладена у вигляді фактичних тверджень, носить негативний характер щодо позивача є безпідставними, оскільки вони не містять фактичних даних, а є критичними висловлюваннями стосовно ситуації, яка сталася, та є вираженням погляду на вказані події. Крім того, позивач не довів, що вказана інформація була поширена саме відповідачем [PERSON] та вона є належним відповідачем у даній справі. Зважаючи на те, що позивач не довів належними і допустимими доказами, що інформація відносно неї поширена відповідачем [PERSON] , зважаючи, що вказана інформація є виключно оціночними судженнями позивача, а не твердженням про факти, оскільки не містить будь-якого посилання на джерела отримання такої інформації, суд вважає, що позов слід залишити без задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed