Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Салтівського районного суду міста Харкова із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання дітей, в якому прохає: зменшити розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] , рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 липня 2015 року у справі № 643/9386/15-ц, на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] до 1/6 частини всіх видів мого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття; зменшити розмір аліментів, стягнутих з [PERSON] , заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 25 січня 2024 року у справі № 534/2530/23, на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] до 1/6 частини всіх видів мого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідачка [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . На його утримання рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 липня 2015 року з нього стягнуто аліменти на користь відповідачки [PERSON] у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.06.2015 року до досягнення ним повноліття. У 2020 році він одружився з [PERSON] . [INFO] у них народився син [PERSON] . На його утримання, згідно з рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 25 січня 2024 року з нього стягуються аліменти у розмірі 1/4 його заробітку, не менше гарантованого законом мінімуму. Після ухвалення зазначених рішень судів про стягнення аліментів, [INFO] у нього та відповідача [PERSON] народилася донька [PERSON] . На теперішній час він та відповідачка [PERSON] проживають спільно у с. Кияшки Кременчуцького району полтавської області. Він добровільно та в повному обсязі забезпечує утримання доньки [PERSON] , підтримує свою дружину, яка наразі перебуває у декретній відпустці, яка не має самостійного доходу та потребує матеріальної допомоги. Крім того, його матеріальний стан змінився, оскільки у березні 2025 року він звільнився з військової служби, де отримував додаткові види грошового забезпечення. На даний час єдиним джерелом його доходу є заробітна плата, які він отримує у регіональній філії ТОВ «Українська залізниця». У зв`язку зі зміною його сімейного та матеріального стану, а також збільшенням кількості осіб, які перебувають на його утриманні, вважає, що сукупний розмір аліментів, який наразі становить 1/2 частину його доходу (1/4 на кожну з двох дітей) підлягає зменшенню. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 25 червня 2025 у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідачі правом на подання відзиву не скористались. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст.ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що [INFO] в м. Харкові народився [PERSON] , його батьками вказано [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.12). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 28 липня 2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.06.2015 року до досягнення повноліття [PERSON] (а.с.13). Відповідно до\~свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] \~ [PERSON] \~05\~вересня 2020\~року зареєстрував у Горішньоплавнівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) шлюб з [PERSON] , про що 05 вересня 2020 року складно відповідний актовий запис № 172. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.14). [INFO] у позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.1). Заочним рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.01.2024 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено, стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі однієї четвертої його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття (а.с.16-18). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] у [PERSON] та [PERSON] . [INFO] народилась донька [PERSON] (а.с.19). Відповідно до довідки менеджера Полтавського регіонального відділу управління персоналом від 26 березня 2025 року, [PERSON] з 10.11.2014 року працює у виробничому підрозділі «Служба роботи станцій» регіональної філії «Південна залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» і займає посаду складача поїздів 6 розряду станції Золотнишине (а.с.24). Згідно з довідкою про склад сім`ї від 06 травня 2025 року № 12-03/69 адміністратора ЦНАП Шинкаренко Н. відповідачка [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). З довідки від 06.05.2025 за вих. № 23-11/1-54 виданої старостою Дмитрівського старостинського округу Горішньоплавнівської міської ради Кременчуцького району Полтавської області вбачається, що [PERSON] проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.25). Згідно звіту про здійснення відрахувань та виплат від 07.04.2025 за вих. № 222 начальника виробничого підрозділу «Служби роботи станцій» Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» [PERSON] , [PERSON] за період з січня 2024 року по березень 2025 року нарахована заробітна плата, інші доходи в розмірі 188723 грн. 68 коп., утримано відсоток (частка) стягнення 25,00, утримана сума 37850 грн. 56 коп. (а.с.26). Позивач зазначає, що його матеріальне становище змінилось, у зв`язку із збільшенням кількості осіб, які перебувають на його утриманні, водночас посилаючись на те, що 11.03.2025 звільнився з військової служби, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого (перерахованого) податку та військового збору станом на 06.05.2025 (а.с.20-23). Статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану , погіршення або поліпшення здоров`я когось із них, аліменти на дитину у зміненому розмірі стягуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Стаття 182 СК України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Суд звертає увагу, що підставою для зменшення раніше встановленого розміру аліментів є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану. Тобто позивачем має бути доведено, що його матеріальний або сімейний стан з моменту встановлення судовим рішенням розміру аліментів до моменту звернення до суду із позовом про зменшення розміру аліментів змінився на стільки, що унеможливлює сплату ним аліментів у раніше визначеному розмірі. Разом з тим, позивачем надано звіт про здійснення відрахувань та виплат від 07.04.2025 за вих. № 222 начальника виробничого підрозділу «Служби роботи станцій» Регіональної філії «Південна залізниця» АТ «Укрзалізниця» [PERSON] , з якого вбачається, що відрахування із заробітної плати позивача здійснюється лише на одну дитину (25,00 відсотків). Таким чином позивачем не надано доказів щодо його посилань про стягнення з нього аліментів на двох неповнолітніх дітей. Згідно ст. ст. 12,81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Однак, суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що з моменту постановлення судових рішень суттєво погіршився матеріальний стан позивача, через що він не має змоги виплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку про те, що належних та допустимих доказів того, що змінились обставини, що існували на момент постановлення рішення про стягнення аліментів, визначені ст.192\~СК України, що дають підстави для зменшення розміру аліментів, позивачем суду не надано. Також, позивачем не надано і доказів зміни його матеріального стану, стану здоров`я, внаслідок чого виникла необхідність у зменшенні розміру аліментів через неможливість їх сплачувати у визначеному розмірі. Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення вимог позивача про зменшення розміру аліментів, а тому відмовляє в задоволенні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed