Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі-позивач) звернулося до суду з позовною заявою в якій просить стягнути із [PERSON] (далі - відповідач) заборгованість за кредитними договорами №4993649 від 24.10.2023 у сумі 33920,00 грн, №1228528 від 02.03.2021 у сумі 16486,35 грн, №26244-03/2021 від 31.03.2021 у сумі 13125,00 грн, №1740496 від 29.03.2021 у сумі 15925,00 грн, а всього у загальному розмірі 79456,35 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24.10.2023 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - первісний кредитор) та [PERSON] було укладено договір позики №4993649. Згідно умов договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики. 14.06.2021 між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, згідно умов якого первісний кредитор відступає позивачу за плату належні йому права вимоги , а позивач приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. Також 02.03.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі - первісний кредитор) та відповідачем було укладено договір позики №1228528. Згідно умов договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики. 14.06.2021 між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, згідно умов якого первісний кредитор відступає позивачу за плату належні йому права вимоги , а позивач приймає належні ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги до боржників. 31.03.2021 між ТОВ «ФК «Інвеструм» (далі - первісний кредитор) та [PERSON] було укладено кредитний договір №26244-03/2021. Відповідно до умов договору товариство надає клієнту фінансовий кредит, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених в договорі. 30.11.2021 між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №3012021-1 згідно умов якого первісний кредитор відступає позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників. В подальшому 29.03.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» (далі - первісний кредитор) та відповідачем було укладено кредитний договір №1740496. Відповідно до умов договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. 27.06.2022 між первісним кредитором та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу №27062022 згідно умов якого первісний кредитор відступає позивачу за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників. Відповідачем умови договорів не виконувались, кредит не сплачувався, внаслідок чого утворилась заборгованість у спірному розмірі, яку позивач просить стягнути з відповідача. У відповідності до ст. ст. 549, 1048, 1050, 1054 ЦК України та умов договору, просить позов задовольнити повністю. Відповідачем не подано відзив на позов, який містив би заперечення на нього. 18 липня 2025 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін у справі, призначено судове засідання. В позовній заяві позивач просить розглядати справу без участі представника. Просить повністю задовольнити позовні вимоги та у разі неявки відповідача без поважних причин не заперечує проти заочного вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату та місце судового засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив на позовну заяву, а відтак, враховуючи що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи та враховуючи наявність умов передбачених ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини. 24 жовтня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики №4993649. Згідно умов договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 8000,00 грн, на погоджений умовами договору строк 20 днів, , шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника [NUMBER] , який зазначений позичальником в договорі позики, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Базова процентна ставка за перший день користування позикою 53.81% (фіксована), базова процентна ставка з другого дня користування позикою до дати повернення 3.00%. Даний договорі підписаний в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора 5аНМТ8АТL8. 14 червня 2021 року між первісним кредитором та позивачем укладено договорі факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні первісному кредиторові права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №23 від 11.04.2024 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 33920 грн, з яких: 8000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 25920,00 грн - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Також 02 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем було укладено договір позики №1228528. Згідно умов договору позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти у розмірі 6000,00 грн, на погоджений умовами договору строк 30 днів, , шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника [NUMBER] , який зазначений позичальником в договорі позики, а позичальник зобов`язується повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Процентна ставка (базова) за день становить 1,99%. Даний договорі підписаний в електронній формі за допомогою одноразового ідентифікатора NrPiL2S7nX. 14 червня 2021 року між первісним кредитором та позивачем укладено договорі факторингу №14/06/21, у відповідності до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні первісному кредиторові права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників №5 від 21.09.2021 до договору факторингу №14/06/21 від 14.06.2021 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача в сумі 16486,35 грн, з яких: 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10486,35 грн - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. 31 березня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю « Фінансова компанія «Інвеструм» та відповідачем було укладено кредитний договір №26244-03/2021. Згідно умов договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 3500,00 грн,на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором. Кредит надається строком на 20 днів, за користування кредитом клієнт сплачує товариству 912,5% річних, від суми кредиту в розрахунку 2.50% на добу. Тип процентної ставки - фіксований. Кредитний договір укладений в електронній формі, підписаний електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора W63189. Видача кредитних грошових коштів здійснювалось шляхом перерахування на банківський картковий рахунок, який відповідач зазначив в реквізитах договору, а саме: [NUMBER] . 30.11.2021 між первісним кредитором та позивачем укладено договір факторингу №30112021-1, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Інвеструм» передає (відсупає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні первісному кредиторові права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєстру боржників від 30.11.2021 до договору факторингу №30112021-1 від 30.11.2021 позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 13125,00 грн, з яких: 3500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9625, 00 грн - сума заборгованості за відсотками. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Також 29 березня 2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено кредитний договір №1740496. На умовах встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти у розмірі 5000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені договором. Строк кредиту 25 днів, тип процентної ставки - фіксована. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Кредит надається товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . Кредитний договір підписано електронним підписом, з використанням одноразового ідентифікатором К976. 27 червня 2022 року між первісним кредитором та позивачем було укладено договір факторингу №27062022, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а позивач приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до Реєсту боржників від 27.06.2022 до договору факторингу №27062022 від 27.06.2022 позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 15925,00 грн, з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10925, 00 грн - сума заборгованості за процентами. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно з положеннями ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст.634,638 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. За правилом ч.1 ст.205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до положень ч.ч.1, 3 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (ст. 205,207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19. Згідно з ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» від 03.09.2015, який набрав чинності 30.09.2015, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У статті 3Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина шоста статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, судом встановлено, що з відповідачем дійсно були укладені вищевказані кредитні договори первісними кредиторами про надання кредитних коштів. Щодо виконання зобов`язань за кредитними договорами із сторони відповідача, то останній ухиляється від їх виконання. Звертаючись до суду з цим позовом, представник позивача посилався на те, що між первісними кредиторами та відповідачем було укладено кредитні договори договори; первісні кредитори передали своє право вимоги позивачу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», розмір заборгованості за договорами позики, укладеними з відповідачем, становить ту суму, що зазначена у додатку до договору факторингу, за яким позивач набув право вимоги до відповідача як кредитор у зобов`язанні. Частиною 2 статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При вирішенні питання щодо наявності права вимоги у позивача суд виходить з наступного. За умовами договору факторингу, укладеного 14.06.2021 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» відбувся перехід права грошової вимоги до боржників, зазначених в реєстрі боржників. Згідно з витягом реєстру боржників №23 від 11.04.2024 до вказаного договору факторингу від 14.06.2021, відповідач у вказаному реєстрі зазначений як боржник за договорами позики №4993649 від 24.10.2023. Тобто, фактично зазначений договір позики був укладений після укладення вказаного договору факторингу від 14.06.2021. У частині першій статті 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. У статті 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому у зв`язку із заміною кредитора у зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише суб`єктний склад у частині кредитора. За частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правова природа договору відступлення права вимоги полягає у тому, що у конкретному договірному зобов`язанні первісний кредитор замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, у якому виникло таке зобов`язання. Указані норми права визначають такі ознаки договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Такі висновки Велика Палата Верховного Суду зазначила у постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18. Згідно з частиною першою статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (стаття 517 ЦК України). Відповідно до статті 519 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Отже, необхідною умовою для відступлення права вимоги є існування самого зобов`язання за яким відступається право, яке й підтверджує дійсність вимог (постанова Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі №761/33403/17 (провадження №61-12551св20). З урахуванням наведеного, права вимоги (майнові права) можуть бути відступлені (продані) лише за існуючим зобов`язанням; первісний кредитор може відступити (продати) тільки ті права вимоги (майнові права), які дійсно існують та йому належать; відступлення (продаж) прав вимоги (майнових прав) здійснюється виключно в межах того обсягу прав, який має в такому зобов`язанні кредитор. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-459цс17, яка є актуальною, що підтверджено ухвалою Великої Палати Верховного Суду у справі № 761/33403/17 від 22 квітня 2021 року. Отже, встановивши, що договір позики №4993649 від 24.10.2023 , станом на момент укладення 14.06.2021 договору факторингу не був укладений, тому суд вважає, що відступлення (продаж) неіснуючих станом на 14.06.2021 прав вимоги та майнових прав суперечить статті 514 ЦК України, тому суд дійшов висновку про те, що права кредитора за договором позики №4993649 не перейшли до позивача на підставі вищевказаного договору факторингу від 14.06.2021, тобто, позивач не набув прав кредитора по відношенню до відповідача по стягненню заборгованості за вказаним договором позики, що є окремою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог в цій частині. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики №1228528 в розмірі 16486,35, з яких: 6000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 104886,35 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №26244-03/2021 в розмірі 13125,00 грн, з яких: 3500,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 9625,00 грн - сума заборгованості за відсотками; за кредитним договором №1740496 в розмірі 15925,00 грн , з яких: 5000,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 10925,00 грн - сума заборгованості за відсотками, а всього у розмірі 45536,35 грн, отже позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 3 028,00 грн, що підтверджено платіжним дорученням, яке міститься у матеріалах справи. Таким чином, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 1725,96 грн.

Outcome: partial