Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з первісним позовом, в якому просить: стягнути з нього аліменти на користь малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3 500,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; визначити [PERSON] одержувачем аліментів, як матір та законного представника дитини; у разі зміни місця проживання або банківських реквізитів для перерахування аліментів, зобов`язати відповідачку повідомити про такі зміни платника аліментів у п`ятиденний строк. 17.06.2025 відповідач за первісним позовом [PERSON] подала зустрічний позов до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні вимог [PERSON] за первісним позовом просить відмовити у повному обсязі (а.с.39-43). Також, 17.06.2025 відповідач за первісним позовом [PERSON] надала до суду відзив, в якому виклала свої заперечення проти первісного позову, просила у його задоволенні відмовити у повному обсязі та задовольнити вимоги за її зустрічним позовом (а.с.48-50). 26.06.2025 позивач за первісним позовом [PERSON] надав до суду відповідь на відзив та заперечення на зустрічний позов, в якій просить визнати доводи відзиву на первісний позов необґрунтованими, відмовити у задоволенні зустрічного позову та задовольнити первісний позов у повному обсязі (а.с.81-84). Ухвалою суду від 03.06.2025 первісну позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання, що було призначене на 03.07.2025. Ухвалою суду від 24.06.2025 зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом, об`єднано вимоги в одне провадження, призначено підготовче засідання в об`єднаній справі на 01.08.2025. Ухвалою суду від 01.08.2025 закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 02.09.2025, в якому була оголошена перерва до 12.09.2025 у зв`язку з переходом до стадії ухвалення рішення. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, первісний позов підтримав, у зустрічному позові просив відмовити, представник відповідача надав заяву про розгляд справи без участі сторони відповідача, просить відмовити у задоволенні вимог первісного позову та задовольнити вимогу за зустрічним позовом у повному обсязі. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу без фіксування судового засідання технічними засобами у відсутності учасників справи на підставі доказів, які є в матеріалах справи що відповідає положенню ч. 3 ст. 223 та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 14.02.2020 сторони зареєстрували шлюб у Комунарському районному у місті Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (відповідний актовий запис № 50), що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.56). [PERSON] та [PERSON] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження №411 складеного 25.09.2020 Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.6-7) та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (а.с.57). Заочним рішенням Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 22.11.2022 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.8-12, 64-66). Рішенням Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 29.11.2017, з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у сумі 2 000 грн., щомісячно, починаючи з 28.11.2017 і до досягнення дитиною повноліття (а.с.22-24). Згідно пояснень відповідача викладених у зустрічній позовній заяві та доданих до неї документів, [PERSON] проживає разом з сином [PERSON] в Німеччині за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою муніципалітетом від 10.05.2024 та документом Aufenthaltstitel серії [NUMBER] (а.с.39-43, 58-61). Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне. Згідно ст.ст.180, 182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 181 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом вищенаведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором за заявою одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Такий правовий висновок міститься і в постанові КЦС ВС від 11.03.2020 № 759/10277/1 (61-22317св19). Згідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на те, що [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю, та зобов`язаний його утримувати до досягнення повноліття, суд враховуючи, що позивач за первісним позовом не надав належних та допустимих доказів на підтвердження того, що він бере участь в утриманні дитини в грошовій і (або) натуральній формі, та/або не має можливості сплачувати аліменти у відповідному розмірі, при цьому він має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, є особою працездатного віку, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає за необхідне відмовити в задоволені позовних вимог про стягнення аліментів за первісним позовом та задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом та стягнути з відповідача за зустрічним позовом аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини заробітної плати (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття, що буде достатнім для забезпечення належного рівня життя, необхідний для фізичного, розумового, морального і соціального розвитку дитини. Вимога [PERSON] щодо зобов`язання відповідачки за первісним позовом у разі зміни місця проживання або банківських реквізитів для перерахування аліментів, повідомити про такі зміни платника аліментів у п`ятиденний строк, задоволенню не підлягає, так як ця вимога представником позивача взагалі жодним чином не обґрунтована. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них, а також положення ст.185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Статтею 196 СК України передбачена відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. При оцінці аргументів та доводів сторін суд керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, N 303-A, параграф 29, рішення у справі «Трофимчук проти України» від 28.10.2010, no. 4241/03). В зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку, що інші доводи сторін, за вищевказаних обставин не мають суттєвого значення для вирішення спору та не потребують детальної відповіді на кожен з них. На підставі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом необхідно стягнути судовий збір на користь держави, від сплати якого позивач за зустрічним позовом був звільнений при подачі позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved