Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» в особі представника Гедзь О.В. звернулося до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просило стягнути з відповідача суму заборгованості за договором позики №75535711 в розмірі 26842,11 грн та судові витрати по справі в розмірі 2422,40 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 3500,00 грн. Позов мотивовано тим, що 16.05.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75535711, за умовами якого позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8000 грн на строк 30 днів, зі сплатою процентів у розмірі 1,99% в день (базова процентна ставка/фіксована). Договір підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора. Того ж дня, позикодавець на виконання п.1 Договору позики №75535711 від 16.05.2021 року, виконав свої зобов`язання, зокрема передав відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 8000 грн шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , за посередництвом платіжної установи, так як перерахунок коштів з банківського рахунку позикодавця на картковий рахунок фізичної особи технічно не можливий. Наведене підтверджується електронною платіжною інструкцією, яка у свою чергу є первинним банківським документом, що складений та підписаний в електронній формі. 19.11.2021 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» (ідентифікаційний код юридичної особи - 35017877) уклали Договір факторингу № 1911 від 19.11.2021 року за умовами якого останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75535711 від 16.05.2021 року. 03.04.2023 року ТОВ «Фінансова компанія Управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» (ідентифікаційний код юридичної особи - 43311346) уклали Договір факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року за умовами якого Позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників в тому числі за договором позики №75535711 від 16.05.2021 року. Так, згідно п.5.2. зазначеного вище Договору факторингу встановлено, що перехід від Клієнта до Позивача/Фактора прав вимог за портфелем заборгованості відбувається в момент підписання Актів прийому-передачі Реєстру Заборгованостей, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Портфеля Заборгованості та набуває відповідних Прав Вимог. Підписані сторонами Акти прийому-передачі Реєстру Заборгованостей підтверджують факт переходу від Клієнта до Позивача/Фактора відповідних Прав Вимоги та є невід`ємними частинами цього Договору. Відповідно до Реєстру прав вимог від 03.04.2023 року до договору факторингу №030423-ФК від 03.04.2023 року ТОВ «Фінпром маркет» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 26842,11 грн, з яких: 8000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 18842,11 грн - сума заборгованості за відсотками. Отже, відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основних сум боргу за договором позики та заборгованості за процентами - не виконав ні перед Позикодавцем/Первісним кредитором, ані перед Позивачем/Фактором - ТОВ «Фінпром маркет», що набуло право вимоги за договором позики №75535711 на підставі договору факторингу. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по справі. Ухвалою Ленінського районного суду міста Дніпропетровська від 07.04.2025 року відкрито провадження у даній справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26.02.2025 року №4273-IX, який набрав чинності 25.04.2025 року, з 30.04.2025 року змінено найменування Ленінського районного суду міста Дніпропетровська на Новокодацький районний суд міста Дніпра. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 08.05.2025 року за клопотанням представника позивача ТОВ «Фінпром маркет» Гедзь О.В. витребувано у АТ «ТАСКОМБАНК» інформацію щодо належності [PERSON] карткового рахунку № [NUMBER] ; а також виписку по картковому рахунку № [NUMBER] , відкритому в АТ «ТАСКОМБАНК», РНОКПП [NUMBER] , за період з 16.05.2021 року до 19.05.2021 року. 28.05.2025 року від АТ «ТАСКОМБАНК» засобами поштового зв`язку надійшла витребувана інформація. Представник позивача в судове засідання не з`явився, натомість надав суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони, позовні вимоги підтримує, проти ухваленням заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву на позов суду не надав, у зв`язку з чим суд, відповідно до ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу за його відсутності на підставі наявних у ній даних чи доказів та за згоди представника позивача постановити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.05.2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір позики №75535711 (на умовах повернення позики в кінці строку позики), шляхом обміну електронними повідомленнями, який був підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.32). Відповідно до п.1 договору позики, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити плату (проценти) від суми позики. Відповідачу було надано одноразовий ідентифікатор Lq42mPUx2t для підписання договору позики №75535711 від 16.05.2021 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів, яким він скористався для укладення договору, що підтверджується довідкою про ідентифікацію (а.с.57). Відповідно до умов договору позики ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» взяло на себе зобов`язання надати відповідачу кредит на таких умовах: сума кредиту 8000 грн, строк кредитування 30 днів, 1,99% від суми кредиту за кожний день користування ним. Згідно з довідкою, сформованою 12.03.2025 року ТОВ «ФК «Фінекспер» 16.05.2021 року [PERSON] надано 8000 грн на банківську картку № [NUMBER] (а.с.59). Відповідно до п. 5.2 Договору позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://mycredit.ua/uа/documents-license/, їх зміст, суть об`єм зобов`язань та наслідки укладення цього договору, а також зазначена в правилах процедура і наслідки оформлення позичальником подовження строку користування позикою (прологнація) йому зрозумілі. З відповіді АТ «ТАСКОМБАНК» від 19.05.2025 № 2865/47.7.-БТ встановлено, що [PERSON] в АТ «ТАСКОМБАНК» було відкрито рахунок [NUMBER] в гривнях, операції по якому можуть здійснюватися за допомогою платіжної картки № [NUMBER] . З виписки по банківському рахунку [PERSON] за період з 16.05.2021 року по 19.05.2021 року вбачається, що 16.05.2021 року о 15:06:38 було зараховано грошові кошти в сумі 8000 грн, відповідач користувався (розраховувався) кредитними коштами. Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» свої зобов`язання виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного договором позики, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач підтвердив виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного договору позики. Матеріали справи не містять доказів повернення кредитних коштів, оплати за користування кредитом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа. Згідно з ч. 3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст .526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 19.11.2021 року між «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» укладено договір факторингу №1911, за умовами якого останнє набуло право вимоги, в тому числі за договором позики №75535711 від 16.05.2021 року (а.с. 62-70), що також підтверджується реєстром прав вимоги № 3 від 26.10.2021 (а.с. 78-80). 03.04.2023 року між ТОВ «Фінансова компанія «Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» укладено договір факторингу №030423-ФК, за умовами якого останнє набуло право вимоги, в тому числі за договором позики 75535711 від 16.05.2021 (а.с. 83-91), що також підтверджується реєстром заборгованості від 03.04.2023 року (а.с.100-102). Відповідно до вказано реєстру заборгованості до договору факторингу ТОВ «Фінпром маркет» набуло права грошової вимоги до [PERSON] на суму 26842,11 грн, з яких: 8000 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу та 18842,11 грн - сума заборгованості за відсотками (а.с. 101). Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд встановив, що відповідач порушив визначені умови договору і не повернув суму кредиту, а також не виконував інші грошові зобов`язання, передбачені кредитним договором. У подальшому право вимоги за зазначеним договором перейшло до ТОВ «Фінпром маркет». Жодних доказів, які б спростовували розмір нарахованої суми заборгованості, відповідачем суду надано не було, а також не подано доказів на підтвердження належного виконання зобов`язань. На підставі викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінпром маркет» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання відшкодування судових витрат та їх розміру, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У постановах Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19, від 01.06.2018 року у справі № 904/8478/16 зазначено, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2024 року у справі № 357/7395/20 зазначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: approved