Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

15.05.2025 до суду надійшла позовна заява Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в інтересах малолітньої дитини [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про позбавлення та стягнення аліментів на утримання дитини. Позов обґрунтовує тим, що на профілактичному обліку у відділі по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради перебуває малолітня [PERSON] , [INFO] , як така, що опинилась складних життєвих обставинах. Мати дитини [PERSON] померла [INFO] .Батько дитини участі у житті та вихованні доньки не бере, коштів на її утримання не надає.Дитина наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міські ради від 11.04.2025 №1596 тимчасово влаштована в родину старшої повнолітньої сестри [PERSON] і проживає разом із нею та бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради спільно з Запорізьким міським центром соціальних служб проведене обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] за вказаною адресою, за підсумками якого встановлено, що в квартирі для дитини є все необхідне: місце для сну та навчання, необхідні меблі, одяг та взуття за сезоном, продукти харчування, гаджет та шкільне приладдя для навчання. З [PERSON] проведена бесіда, в ході якої вона повідомила, шо після початку повномасштабної війни [PERSON] перестав виконувати свої батьківські обов`язки належним чином, не надає доньці грошової допомоги, не цікавиться її життям, здоров`ям, не бере участі у її вихованні, пенсію по втраті годувальника після смерті матері витрачає на себе.Районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району, як орган опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до малолітньої доньки. Тому позивач просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] та стягнути з [PERSON] на користь особи або установи, яка буде, здійснювати опіку над вказаною дитиною аліменти на її утримання розмірі частки всіх сукупних доходів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 16.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження із розглядом справи в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначено підготовче засідання, встановлено сторонам строки на подання заяв по суті справи. Ухвалою від 04.07.2025 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні на задоволенні позову наполягає на підставах, викладених в ньому. Третя особа [PERSON] підтримала доводи позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позов не подано. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача та 3-ї особи, оцінивши докази у їхній сукупності, суд встановив таке. Судом встановлено, відповідно до свідоцтва Серія [NUMBER] від 22.12.2011 батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом Серія [NUMBER] від 24.10.2016 [PERSON] померла [INFO] . Наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради № 1925 від 25.04.2025 малолітню [PERSON] взято облік, як таку, що опинилась складних життєвих обставинах. 09.05.2025 районною адміністрацією Запорізької міської ради по Вознесенівському району надано суду висновок про позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його доньки [PERSON] . Наказом служби (управління) у справах дітей Запорізької міські ради від 11.04.2025 №1596 [PERSON] тимчасово влаштована в родину [PERSON] , [INFO] яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання малолітньої [PERSON] проведеним 11.04.2025 відділом по Вознесенівському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради спільно з Запорізьким міським центром соціальних служб, за підсумками якого встановлено, що в квартирі для дитини є все необхідне: місце для сну та навчання, необхідні меблі одяг та взуття за сезоном, продукти харчування, гаджет та шкільне приладдя для навчання. Згідно з висновком оцінки потреб родини [PERSON] від 10.04.2025, в родині наявні складні життєві обставини через ухилення батька [PERSON] від виконання батьківських обов`язків. Згідно з листом КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 Голосіївського району м.Києва від 22.04.2025, у дитини укладена декларація з сімейним лікарем у вказаному закладі. Станом здоров`я дитини, коли вона тимчасове проживала в м.Київ, цікавилась бабуся [PERSON] , яка супроводжувала дитину до амбулаторії та виконувала рекомендації лікаря. Батько дитини в амбулаторію не звертався, станом здоров`я дочки у сімейного лікаря не цікавився. З довідки Запорізької гімназії №72 від 17.04.2025 №01-46/05 вбачається, що [PERSON] протягом навчального року до освітнього закладу, де навчається його донька [PERSON] , не звертався, з класним керівником та вчителем не спілкувався, батьківські збори не відвідував, успіхами дитини в навчанні не цікавився. Згідно з характеристикою ГО «Запорізький дитячий юнацький спортивний клуб дзюдо «Канокан», малолітня [PERSON] займається у спортивному клубі з дзюдо «Канокан», має спортивні досягнення, є переможцем всеукраїнських турнірів. Батько дитини, [PERSON] , протягом занять [PERSON] починаючи з 2020 по 2025 роки з перервою у два роки, тому що займалася також дзюдо в іншому місті, у спортивному клубі не з`являвся. Спортивним життям доньки та її успіхами не цікавився, не приходив на тренування. Був запрошений на співбесіду з тренером неодноразово у спортивний клуб «Канокан», але так і не з`явився. Всі питання, пов`язані із заняттями дитини, вирішуються бабусею [PERSON] та старшою сестрою [PERSON] . Відповідно до характеристики Ліцею №269 м.Києва від 18.04.2025, малолітня [PERSON] навчалась у вказаному закладі з 01.09.2022 по 24.10.2024 (з 5-й по 7-й класи). Цікавилась життям та навчанням дитини її бабуся [PERSON] , яка відвідувала навчальний заклад, спілкувалась з класним керівником, викладачами та адміністрацією школи. Зі слів [PERSON] та її бабусі, батько дитини [PERSON] перебував у лавах ЗСУ. З пояснень [PERSON] вбачається, шо тривалий час [PERSON] не виконує свої батьківські обов`язки належним чином, не надає доньці грошової допомоги, не цікавиться її життям, здоров`ям, не бере участі у її вихованні, пенсію по втраті годувальника після смерті матері витрачає на себе. Вироком Вільнянського районного суду Запорізької області від 02.11.2018 (справа № 322/878/18) [PERSON] визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та йому призначено узгоджене сторонами покарання у вигляді штрафу у розмірі 850,00 гривень. Згідно з постановою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 09.09.2022 (справа №335/5780/22), [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 172-11 КУпАП. Як встановив суд солдат [PERSON] не з`явився на ранкове шикування, передбачене розпорядком дня роти охорони. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК . Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язкам. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог, оскільки достовірно встановлено, що відповідач не піклується про життя та здоров`я дитини, про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкуються з нею; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, нехтуючи батьківськими правами та обов`язками. Рішення про позбавлення батьківських прав здатне забезпечити належний захист дитини, а мотиви для позбавлення батьківських прав є доречними і достатніми. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів є обґрунтованими і підлягають задоволенню. При цьому, суд роз`яснює відповідачу, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Суд також роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України), якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від зобов`язання по утриманню дитини. Позивачем було заявлено дві вимоги - про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв`язку із задоволенням позову та в зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі по 1211,20 грн за кожну вимогу.

Outcome: approved