Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

У квітні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги\~позивач обґрунтовує\~тим,\~що 26.10.2023між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», укладено договір № 7205525 про надання споживчого кредиту. 27.10.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна», було укладено додаткову угоду до договору № 7205525 про надання споживчого кредиту. Згідно умов кредитного договору, з урахуванням додаткової угоди до договору, сума кредиту складає 9300,00грн., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни та дата останнього платежу по кредиту (20.10.2024) вказується в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком до цього договору з урахуванням додаткової угоди до договору. ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за кредитним договором виконало, надавши їй кредит в сумі 9300,00грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідачка своїх зобов`язань за кредитним договором не виконує. 25 липня 2024 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна», яке перейменоване на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» було укладено договір факторингу № 25.07/24-Ф, згідно умов якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за кредитними договорами вказаними в реєстрі боржників. Оскільки на момент укладенні договору факторингу № 25.07/24-Ф від 25.07.2024 строк договору № 7205525 про надання споживчого кредиту від 26.10.2023 не сплив, позивачем було здійснено нарахування процентів за користування грошовими коштами за 88 календарних днів з 25.07.2024 по 20.10.2024 в сумі 16286,16 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість відповідачки станом на дату звернення до суду складає 42507,13 грн., з яких: 9300,00 грн. тіло кредиту, 16920,97 грн. нараховані проценти, 16286,16 грн. проценти за 88 календарних днів. Просить стягнути з відповідачки суму заборгованості в розмірі 42507,13 грн., судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив розглядати справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка, представник відповідачки в судове засідання неодноразово не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, відзив на позов не надали, із заявою про розгляд справи без їх участі до суду не зверталися. За таких обставин суд ухвалив на підставі ст. 280 ЦПК України розглядати справу у заочному порядку за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтями\~525,\~527 ЦК України\~передбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ст.ст.\~615,\~625 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В судовому засіданні встановлено, що 26.10.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] , яка згідно свідоцтва про зміну імені від 15.06.2024 змінила прізвище на [PERSON] , укладено договір про надання споживчого кредиту № 7205525. Відповідно до п.1.1. договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується споживачу через веб-сайт або мобільний додаток «CreditPlus», електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому ЗУ «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача, вказаний при вході та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету. Згідно п.п. 1.3, 1.4 договору сума кредиту складає 4000,00 грн. Строк кредиту 360 днів. Відповідно до п.1.5.1 договору, за користування кредитом нараховуються проценти відповідно до умов договору, а саме стандартна процента ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Відповідно п.2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно графіка платежів. Крім випадку визначеного в пп 5.3. договору.(п.5.1 договору). В договорі зазначено, що цей договір укладається шляхом направлення його тексту підписаного зі сторони товариства електронним підписом в особистий кабінет споживача для ознайомлення та підписання. Кредитний договір був укладений в електронній формі та підписаний [PERSON] електронним підписом С 2579 26.10.2023, при цьому в розділі 10 договору «Реквізити та підписи сторін» зазначена інформація споживача, а саме анкетні дані, місце реєстрації та мобільний телефон. Крім того, 27.10.2023 між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] укладена додаткова угода до договору № 7205525 про надання споживчого кредиту від 26.10.2023. В додатковій угоді сторони домовилися збільшити суму кредиту на 5300,00 грн., у зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до договору: сума кредиту складає 9300,00 грн. Враховуючи збільшення загальної суми кредиту сторони зазначили, що орієнтовна реальна річна процентна ставка зазначена в договорі на дату його укладання складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 29891,34% річних; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 19871,22% річних. Орієнтована загальна вартість кредиту зазначена в договорі на дату його укладення збільшиться та складе: за стандартною ставкою за весь строк користування кредитом 75819,73 грн.; за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 74458,07 грн. Надання частини кредиту у сумі, на яку збільшено загальний розмір кредиту здійснюється за платіжними реквізитами, вказаними в п.2.1 договору. Дати надання частини кредиту: 27.10.2023 або 28.10.2023. Підписуючи цю додаткову угоду, споживач підтвердив, що перед укладенням цієї додаткової угоди йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), з урахуванням збільшення суми кредиту. Також відповідачкою електронним підписом підписаний паспорт споживчого кредиту, що містить інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. За правилом ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2\~статті 639 ЦК України). Абзац 2 частини 2\~статті 639 ЦК України\~передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію» N 675-VIII від 03.09.2015 року\~(далі - Закон). У\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~зазначено, що електронний договорів це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому\~ЦК України\~та\~ГК України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному у\~ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним у\~ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Згідно із пунктом 6 частини 1\~статті 3 Закону\~електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону). Згідно\~ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до\~ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений кредитний договір та між сторонами було досягнуто згоди щодо істотних умов кредитного договору. Такий правочин, згідно з вимогами\~статті 204 ЦК України, створює презумпцію правомірності правочину, у зв`язку з чим договір, згідно зі\~статтею 629 ЦК України\~є обов`язковим для виконання сторонами, а зобов`язання за ним, відповідно до приписів\~статті 526 ЦК України, мають виконуватися належним чином відповідно до закону та умов договору. Відповідно до повідомлення ТОВ «Пейтек Україна», 26.10.2023 на картку № [NUMBER] було успішно перераховано кошти в сумі 4000,00 грн. та 27.10.2023 на картку № [NUMBER] було успішно перераховано кошти в сумі 5300,00 грн. Відповідно до довідки АТ КБ «ПриватБанк» на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] на яку здійснено переказ коштів, а саме: 26.10.2023 в сумі 4000,00 грн. та 27.10.2023 в сумі 5300,00 грн. Таким чином, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачкою за договором виконало повністю та надало грошові кошти в обумовленому договором розмірі шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідачки. 25.07.2024 між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 25.07/24-Ф, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло право нового кредитора до відповідачки за кредитним договором. 25.11.2024 рішенням ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» змінено найменування з ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал». Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Відповідно до ч. 1ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Таким чином, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право належного кредитора до відповідачки за кредитним договором № 7205525 від 26.10.2023. Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно розрахунку заборгованості наданого ТОВ «Авентус Україна» станом на 24.07.2024 відповідачка мала заборгованість за кредитним договором № 7205525 від 26.10.2023 в сумі 26220,97 грн., яка складається з: суми кредиту 9300,00 грн. та суми процентів за користування кредитом - 16920,97 грн. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 25.07/24-Ф від 25.07.2024, ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 7205525, яка складається з суми кредиту 9300,00 грн. та суми процентів за користування кредитом - 16920,97 грн. Первісним кредитором нараховано відсотки в межах строку дії договору за період з 26.10.2023 по 26.01.2024 у розмірі 16920,94 грн. Оскільки станом на дату укладання договору факторингу від 25.07.2024 строк дії договору № 7205525 від 26.10.2023 не закінчився, позивачем нараховано відсотки за 88 календарних днів в межах строку договору з 25.07.2024 по 20.10.2024 в розмірі 16286,16 грн., що підтверджується розрахунком ТОВ ФК «Фінтраст Україна». Таким чином загальна заборгованість відповідачки за кредитним договором становить 42507,13 грн, з яких: сума кредиту 9300,00 грн, сума процентів за користування кредитом\~16920,97 грн та нараховані позивачем проценти за 88 календарних днів\~16286,16 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості. Оскільки умови кредитного договору № 7205525 від 26.10.2023 не виконано, суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» заборгованості за кредитним договором в розмірі 42507,13 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем при подачі позовної заяви, в розмірі 2422,40 грн. Крім того, у пред`явленому позові позивач просить стягнути з відповідача витрати, понесені ним на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 гривень. Згідно з положеннями ч. 1, п. 1, 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч.ч. 1-4 статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правничої допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, ордер на надання правничої допомоги ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» адвокатом Столітнім М.М., виданий на підставі договору про надання правничої допомоги № 10/12-2024 від 10.12.2024; заявку на виконання доручення до Договору №10/12-2024 від 10.12.2024 на суму 10000,00 грн., акт № 7536 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №10/12-2024 від 10.12.2024 на суму 10000,00 грн, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю. Частинами 5-6 статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 4-6 ст. 137 ЦПК України відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з підстав неспівмірності витрат та не виконав обов`язку доведення неспівмірності витрат. Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 907/357/16, від 18.12.2018 у справі №910/4881/18, від 08.04.2019 у справі № 922/619/18. Клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу від відповідачки до суду не надходило. Таким чином, судом встановлено, що позивачем надано до суду належні докази на підтвердження понесених ним витрат на професійну правову допомогу, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність витрат на правничу допомогу по даній справі в розмірі 10000,00 грн. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~ сплачений позивачем судовий збір в сумі 2422,40 грн. підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Outcome: approved