Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

У листопаді 2023 року [PERSON] (далі по тексту - позива) звернувся до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту відповідач), у якому просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за Договором позики грошових коштів від 02.12.2019 року у розмірі еквівалентному 11 399 дол. США 46 центів, що підлягають сплаті в гривнях за офіційним курсом Національного банку України, встановленим для відповідної валюти на день платежу, з яких 10 847 дол. США 23 цента основний борг за позикою, 552 дол. США 23 цента 3% річних. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.12.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики грошових коштів, відповідно до кого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти в сумі 359550,00 гривень., що за курсом НБУ на дату укладання цього договору складає 15 000 дол. США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в термін до 02.12.2020 року, еквівалентну на дату повернення коштів 15 000,00 дол. США. Даний договір був посвідчений 02.12.2019 року державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Шовкошитньою В.В. та зареєстрований в реєстрі за №4-1924. Відповідно до п. 1 Договору позики позикодавець у власність позичальника грошові кошти в сумі 359550,00 грн., що за курсом НБУ на дату укладення цього Договору складає 15 000 дол. США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в термін до другого грудня дві тисячі двадцятого року, еквівалентну на дату повернення коштів 15 000 доларам США. Відповідно до п. 3 вказаного Договору сторони підтверджують, що до підписання цього Договору позикодавець передав, а позичальник отримав від позикодавця всю суму коштів зазначену в п. 1 цього Договору, що є підтвердженням повного виконання позикодавцем належним чином зобов`язань щодо передачі суми грошей за Договором позики. Згідно п. 4 Договору позики позика є безпроцентною. Однак, свої зобов`язання [PERSON] в повному обсязі не виконав, кошти у зазначений строк у встановленому об`ємі позикодавцю не повернув, таким чином, станом на 09.11.2023 року [PERSON] має заборгованість за Договором позики у сумі 11 399 дол.США 46 центів, що станом на 09.11.2023 року, відповідно до курсу валют НБУ (36,0407 грн. за 1 долар США), еквівалентно 410 844,52 грн., з яких: -10 847 дол. США 23 цента основний борг за Договором позики, що станом на 09.11.2023 року відповідно до курсу валют НБУ )36,0407 грн. за 1 долар США), еквівалентно 390 941,76 грн. - 552 дол. США 23 цента 3% річних, що станом на 09.11.2023 року, відповідно до курсу валют НБУ (36,0407 грн. за 1 дол. США), еквівалентно 19902,75 грн. за період з 03.12.2020 року по 23.02.2022 року. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивач вимушений був звернутись до суду з вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2023 року матеріали справи передані на розгляд судді Макаренко І.О. 26.09.2024 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Макаренко І.О. відкрито провадження у справі, в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Протокольною ухвалою від 04.12.2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. На підставі розпорядження № 01-08-2070 від 18.06.2025 року, щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 761/42162/23 за підписом керівника апарату Шевченківського районного суду м. Києва Зборщік А.О., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.06.2025, матеріали позову передані на розгляд судді Мальцеву Д.О. 19 червня 2025 року ухвалою судді Шевченківського районного суду м.Києва Мальцева Д.О. прийнято цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики грошових коштів - до свого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, свого представника до суду не направив, судом вживались заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце проведення судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно положень ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач щодо заочного розгляду справи не заперечує, відповідач до суду не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, як не надав і заяву про розгляд справи за його відсутності, суд, на підставі ч. 1, 2 ст. 280 та відповідно до ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, дійшов до такого висновку. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Частиною першою статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У судовому засіданні встановлено, що 02.12.2019 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики грошових коштів, відповідно до кого позикодавець передав у власність позичальнику грошові кошти в сумі 359550,00 гривень, що за курсом НБУ на дату укладання цього договору складає 15 000 дол. США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в термін до 02.12.2020 року, еквівалентну на дату повернення коштів 15 000,00 дол. США. Даний договір був посвідчений 02.12.2019 року державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Шовкошитньою В.В. та зареєстрований в реєстрі за №4-1924. Відповідно до п. 1 Договору позики позикодавець у власність позичальника грошові кошти в сумі 359550,00 грн., що за курсом НБУ на дату укладення цього Договору складає 15 000 дол. США, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів в термін до другого грудня дві тисячі двадцятого року, еквівалентну на дату повернення коштів 15 000 доларам США. Відповідно до п. 3 вказаного Договору сторони підтверджують, що до підписання цього Договору позикодавець передав, а позичальник отримав від позикодавця всю суму коштів зазначену в п. 1 цього Договору, що є підтвердженням повного виконання позикодавцем належним чином зобов`язань щодо передачі суми грошей за Договором позики. Згідно п. 4 Договору позики позика є безпроцентною. 16.11.2022 року [PERSON] було сплачено 20250 грн., що згідно курсу НБУ станом на момент оплати (36,5686 за 1 долар США) складає 553 дол.США75 центів. 31.12.2022 року [PERSON] було сплачено 19864 грн., що згідно курсу НБУ станом на момент оплати (36,5686 за 1 долар США) складає 543 дол.США 20 центів. 27.01.2023 року [PERSON] було сплачено 19960 грн., що згідно курсу НБУ станом на момент оплати (36,5686 за 1 долар США) складає 545 дол.США 82 центів. 31.03.2023 року [PERSON] було сплачено 18650 грн., що згідно курсу НБУ станом на момент оплати (36,5686 за 1 долар США) складає 510 дол. США. 09.05.2023 року [PERSON] було сплачено 500 дол. США. 18.05.2023 року [PERSON] було сплачено 500 дол. США. 28.06.2023 року [PERSON] було сплачено 500 дол. США. 03.08.2023 року [PERSON] було сплачено 500 дол. США. В загальному розмірі [PERSON] було сплачено за Договором позики 4152 дол. США 77 центів. Отже, в загальному розмірі [PERSON] було сплачено за Договором позики 4152 дол.США 77 центів. Таким чином, станом на 09.11.2023 року заборгованість [PERSON] за Договором позики складає 10 847 дол.США 23 цента, що станом на 09.11.2023 року відповідно до курсу валют НБУ (36,0407 грн., за 1 долар США), еквівалентно 390 941,76 грн. Так відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Згідно ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Отже, як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Правові висновки про можливість ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах: від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18), від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18), від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Відтак, у разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно проведеного позивачем розрахунку боргу, який перевірено судом, встановлено, що за порушення відповідачем грошового зобов`язання підлягає стягненню 3 % річних станом на 09.11.2023 року у сумі 552 дол.США 23 цента, відповідно до курсу валют НБУ (36,0407 грн., за 1 долар США), еквівалентно 19902,75 грн., за період з 03.12.2020 року по 23.02.2022 року на всю суму боргу, оскільки часткове погашення боргу було здійснено вже після 23.02.2023 року. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач не виконав своїх зобов`язань за договором позики щодо повернення позивачеві суми позики в повному обсязі, суд, перевіривши правильність розрахунків, вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині стягнення на його користь з відповідача суми позики в розмірі 10847 дол.США 23 цента та 3% річних в розмірі 552 дол. США 23 цента є обґрунтованими та такими, що ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4108,45 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved