Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Стислий виклад правовідносин. Позиція позивача та відповідача. 22\~квітня 2025\~року державне\~підприємство «Морський\~торговельний порт\~«Чорноморськ» (далі\~по тексту\~ДП «МТП\~«Чорноморськ»)\~звернулось до\~Іллічівського міського\~суду Одеської\~області з\~позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості та штрафних санкцій за договором оренди рухомого майна. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 02 лютого 2018 року між ДП «МТП «Чорноморськ» та [PERSON] укладено Договір оренди рухомого майна № 18/13-о/д (далі по тексту Договір). Сторонами Договору підписано Акт передачі-приймання майна до Договору оренди, узгоджені його істотні умови. 22 березня 2021 року між сторонами Договору було укладено Додаткову угоду до Договору оренди від 02 лютого 2018 року №18/13-о/д, зокрема, щодо продовження строку дії Договору оренди. Відповідно до п.10.1. Договору, з урахуванням Додаткової угоди від 22 березня 2021 року до Договору оренди, цей Договір укладено строком до 02 лютого 2024 року і діє з дня його підписання та скріплення печатками сторін, але регулює відносини між сторонами з дня підписання Акту приймання-передачі. Таким чином, з урахуванням Додаткової угоди від 22 березня 2021 року до Договору оренди, строку дії Договору оренди припинився 03 лютого 2024 року проте відповідно до п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 року № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» установлено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про не продовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №46/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-ї години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком, який продовжено до тепер. Отже, Договір від 02 лютого 2018 року №18/13-о/д є продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, тобто є чинним. Протягом дії Договору відповідач виконував взяті на себе зобов`язання за Договором та вчасно сплачував орендну плату. Проте, починаючи з листопада 2023 року відповідач не здійснює сплати орендної плати за користування майном по теперішній час, у зв`язку з чим виникла заборгованість яка становить: 843,86 гривень. та складається станом на день подання позову становить 843,86 грн. основного боргу, 59,08 грн. штрафу у розмірі 7% (сім відсотків) від суми заборгованості, пені 105,48 грн., 3% річних 19,82 грн. та інфляційне збільшення 77,44 грн., що разом складає 1105,68 грн. У зв`язку з невиконанням Відповідачем обов`язку щодо своєчасної сплати позивач просить стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати пені 105,48 грн., 3% річних 19,82 грн. та інфляційне збільшення 77,44 грн., що разом складає 1105,68 грн., також стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028.00 грн. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі на підставі викладених у позові належних та допустимих доказів, та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судові засідання не з`явився, про місце, час та день розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. Ухвалою суду від 25 квітня 2025 року позовна заява позивача ДП «МТП «Чорноморськ» була залишена без руху, оскільки не відповідала вимогам ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України. 30 квітня 2025 року до суду надіслана заява про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 16 травня 2025 року після отримання інформації щодо місця реєстрації (перебування) відповідача позовна заява призначена до розгляду в спрощеному проваджені. Представник позивача в судовому засідання прохав задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач неодноразово у судові засідання не з`являвся про місце, час та день розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиви проти позову не надав. Поважної причини неявки суду не повідомив, заяву про зміну місця проживання суду не надав. Судова повістка у відповідності до п.\~2\~ч.\~7\~ст.\~128\~Цивільного процесуального\~кодексу України, надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку( а.с.108). Відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису за приписами\~п.\~11\~ч.\~7\~ст.\~128\~Цивільного процесуального\~кодексу України викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. Судові виклики повернено до суду у зв`язку з тим, що адресат відсутній за вказаною адресою (а.с.110, 115) Відповідно до п. 3 ч. 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, днем вручення судової повістки є день проставляння у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (.а.с.110,115). Про подальший розгляд справи відповідач повідомлення через оголошення на веб сайті судового влади від 24 липня 2025 року, 2 вересня 2025 року (а.с.118 ,126). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. За приписами ст.\~128,\~131\~Цивільного процесуального\~кодексу України відповідач вважається, повідомленим про розгляд справи належним чином. Відповідно до положень ч. 8 ст.\~178\~Цивільного процесуального\~кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений Цивільного процесуального\~кодексу України. Таким чином відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Зі згоди позивача (представника) суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 02 лютого 2018 року між Державним підприємством «Морський торговельний порт «Чорноморськ» та Фізичною особою [PERSON] було укладено Договір оренди рухомого майна №18/13-о/д від 02 лютого 2018 року. Сторонами Договору підписано Акт передачі-приймання майна до Договору оренди. Згідно п.1.1 Договору оренди, в порядку та умовах, визначених цим Договором, Ореондодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування індивідуально визначене рухоме майно, а саме: металевий контейнер інв.№6097, в кількості - одна штука (далі - Майно), що знаходиться на балансі орендодавця, вартість якого визначена згідно зі звітом про незалежну оцінку, що була проведена ФОП [PERSON] станом на 27 листопада 2017 року і становить 6083,34 грн. Відповідно п. 2.1. Договору орендар вступає у строкове платне користування Майном в термін, зазначений в цьому Договорі. Пунктом .3.1 Договору, строк оренди за даним Договором становить 3 роки від дати приймання майна в орендне користування орендарем за Актом приймання-передачі. 22 березня 2021 року між сторонами Договору оренди було укладено Додаткову угоду до Договору оренди від 02 лютого 2018 року №18/13-о/д, зокрема, щодо продовження строку дії Договору оренди. Відповідно до п.10.1. Договору, з урахуванням Додаткової угоди від 22 березня 2021 року до Договору оренди, цей Договір укладено строком до 02 лютого 2024 року і діє з дня його підписання та скріплення печатками сторін, але регулює відносини між сторонами з дня підписання Акту приймання-передачі. Відповідно до п.5 Постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 р. № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» установлено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про непродовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №46/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-ї години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком, який продовжено до тепер. Обов`язки орендаря визначені розділом 6 Договору, зокрема орендар зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату. Згідно п. 4.1. Договору, орендна плата визначена на підставі Методики розрахунку і порядку використання плати за оренду державного майна, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 04 жовтня 1995 року № 786 і становить 51,15 грн. без ПДВ за базовий місяць розрахунку листопад 2017 р. (Додаток №2). Пунктом 4.2. Договору, нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному законодавством. Відповідно до п. 4.3. Договору, орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць. Згідно п. 4.6. Договору, орендна плата оплачується на поточний рахунок орендодавця не пізніше 15-го числа місяця наступного за звітним на підставі рахунку орендодавця. За умови п. 4.7. Договору, орендна плата, перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується з Орендаря з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості за кожний день прострочення, уключаючи день оплати. У разі, якщо на дату сплати орендної плати заборгованість за нею становить загалом не менше ніж три місяці, орендар також сплачує штраф у розмірі 7% (сім відсотків) від суми заборгованості. Згідно п.7.1. Договору, за невиконання або неналежне виконання зобов`язань за цим Договором Сторона несе відповідальність визначену цим Договором та чинним законодавством України. Пунктом 7.2. Договору, порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених цим Договором. Згідно п.7.4. Договору, за порушення орендарем зобов`язань щодо сплати орендної плати Орендар несе відповідальність визначену Розділом 4 цього Договору. Починаючи з листопада 2023 року відповідач не здійснює сплати орендної плати за користування майном по теперішній час у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі 843,86 грн. Також позивачем нараховані: штраф у розмірі 59,08 грн., пені у розмірі 105,48 грн., 3% річних у розмірі 19,82 грн., інфляційне збільшення у розмірі 77.44 грн. та судові витрати у розмірі 3028,00 грн. Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми. Відповідно до ч. 1 ст.\~13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11\~Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 81\~Цивільного процесуального\~кодексу України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В силу положень ст.ст. 15,\~16\~Цивільного кодексу\~України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав,встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Приписами ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей. Встановлюючи певні умови виконання зобов`язань в договорі, сторони забезпечують стабільність, послідовність та правову певність поведінки учасників договірних відносин, що гарантує справедливість, розумність й добропорядність сторін під час виконання договору. Водночас, недотримання вищезазначених умов виходить за обумовлені сторонами межі здійснення прав та обов`язків по договору, й надає одній зі сторін, яка його порушує, безпідставну перевагу в цих господарських відносинах, внаслідок чого порушується баланс приватноправових інтересів сторін договору, що є недопустимим. Згідно із ст. 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості За приписами ст. 629\~Цивільного кодексу\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається . Відповідно до ч. 1 ст. 530\~Цивільного кодексу\~України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Приписами ст. 610, ст. 611 Цивільного кодексу України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої ст. 549\~Цивільного кодексу\~України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, а згідно частини другої тієї ж статті штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст.\~550\~Цивільного кодексу\~України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 552 Цивільного кодексу\~України сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі. Статтями 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» встановлено, що платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін; розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Частиною другою статті 625\~Цивільного кодексу\~України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду у постанову від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що припис статті 625 Цивільного кодексу України поширюються на всі види грошових зобов`язань та погодилась із висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року по справі № 3-295гс16. За змістом цієї норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних (компенсації) входять до складу грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 року № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» установлено, що договори оренди державного та комунального майна, строк дії яких завершується у період воєнного стану, вважаються продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану, крім випадку, коли балансоутримувач з урахуванням законодавства, статуту або положення балансоутримувача про погодження уповноваженим органом управління, до сфери управління якого належить балансоутримувач, за 30 календарних днів до дати закінчення договору оренди повідомив орендодавцю та орендарю про не продовження договору оренди з підстав, визначених статтею 19 Закону. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №46/2022 в Україні введено воєнний стан із 5-ї години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком, який продовжено до тепер. Отже, Договір оренди від 02 лютого 2018 року №18/13-о/д є продовженими на період дії воєнного стану та протягом чотирьох місяців з дати припинення чи скасування воєнного стану,тобто чинним. Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно, кошти для погашення заборгованості відповідно до умов Договору та Додаткової угоди, що має відображення у розрахунках заборгованості за договорами. Суд також приймає до уваги те, що на момент укладення договору, сторін влаштовували його умови. Протилежного відповідачем суду не надано. Висновок суду. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, Суд приходить до висновку, що відповідач свої зобов`язання за Договором не виконує, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за Договором у розмірі 843,86 грн., штраф у розмірі 59,08 грн., пені у розмірі 105,48 грн., 3% річних у розмірі 19,82 грн., інфляційне збільшення у розмірі 77.44 грн. Судові витрати. Крім того з відповідача стягненню підлягає сума судових витрат сплачена позивачем при зверненні до суду та підтверджена документально, в розмірі 3028,00 грн. відповідно до положень ст.133, 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved