Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

У березні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 04.01.2020 відповідач уклав з ТОВ «Мілоан» кредитний договір, за яким отримав кредит в сумі 8\~000 грн. Кредитодавець свої зобов`язання виконав в повному обсязі, перерахувавши на картку відповідача кошти. В подальшому право вимоги за вказаним кредитним договором було відступлено до позивача в сумі 23\~760,00 грн., з яких 8\~000 грн. тіло, 10800 грн. відсотки, 960 грн. комісія, 4\~000 грн. - пеня. Просить стягнути з відповідача заборгованість у вказаному розмірі. У відзиві на позовну заяву представник відповідача із позовом не погодився, зазначивши, що позов подано із пропуском строку позовної давності. Відсотки нараховані безпідставно, оскільки на період воєнного стану позичальник звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України. Відповідач є військовослужбовцем з 2016 року та має пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» - йому, як військовослужбовцю не нараховуються відсотки за кредитними договорами. Просить відмовити у задоволенні позову у частині нарахованої заборгованості за відсотками. У відповіді на відзив представник позивача зазначив, що проценти за користування кредитом, комісія та пеня нараховані відповідно до умов договору. Наявність заборгованості та правомірність її нарахування підтверджується наданими доказами. Строк давності не пропущений, оскільки він зупинявся на період дії карантину та продовжувався на період дії воєнного стану. Відповідачем не надано доказів проходження військової служби за призовом та у який період від здійснював заходи із забезпечення національної безпеки і оборони. Просить позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, заяви та клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. У судове засідання відповідач та представник не з`явились. Від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 04.01.2020 між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір №1684020. Згідно з пунктами 1.1-1.7 цього Договору сума кредиту складає 8 000грн., а процентна ставка за користування кредитом 1,5% на день, строк кредиту 30 днів. Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору комісія за надання кредиту складає 960 грн, яка нараховується за ставкою 12,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Відповідно до п.1.5.2 кредитного договору проценти за користування кредитом 3600,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки\~фіксована. Відповідно до п.1.6 стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 1,5 відсотки від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Особливості нарахування процентів , визначені п.2.2.3 цього договору. Відповідно до п. 2.2.3 договору проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 договору, яка є незмінною протягом всього строку фактичного користування кредитом позичальником, включаючи строк, що настає за терміном (датою) повернення кредиту, визначеним п. 1.4, якщо позичальник всупереч умовам цього договору продовжує користуватись кредитом. Додатком до договору є графік розрахунків, відповідно до якого за умови, що дата платежу буде 03.02.2020, комісія за надання кредиту становитиме 960,00 грн., відсотки 3600 грн. (а.с. 19-21) Відповідно до відомості ТОВ «Мілоан» про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №1684020 протягом періоду з 04.01.2020 по 16.06.2020 товариством здійснювалось нарахування відсотків та пені на тіло кредиту у розмірах, визначених договором. За вказаний період відповідач не здійснював оплату за кредитним договором (а.с. 44) Як вбачається з копії платіжного доручення 04.01.2020 на рахунок відповідача ТОВ «Мілоан» пеераховано кредитні кошти в сумі 8\~000 грн. (а.с. 26) ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи фінанс» 16.06.2020 року укладено договір відступлення права вимоги №001, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи фінанс`належне йому право вимоги до боржників коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Мілоан», а ТОВ «Діджи фінанс» набуло право вимоги грошових коштів за договорами (а.с. 11-12). Відповідно до витягу з Реєстру боржників ТОВ «Діджи фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №1684020 на суму 23760 грн., з яких: 8000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 10800 грн.- сума заборгованості за відсотками, сума заборгованості за комісією 960 грн, 4000 грн. - пеня (а.с. 42). ТОВ «Діджи фінанс» та ТОВ «Пінг-Понг» 24.01.2022 року укладено договір відступлення права вимоги №1/15, відповідно до умов якого ТОВ «Діджи фінанс» відступило ТОВ «Пінг-Понг» належне йому право вимоги до боржників коштів, що включають у себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Діджи фінанс», а ТОВ «ТОВ «Пінг-Понг»» набуло право вимоги грошових коштів за договорами (а.с. 22). Відповідно до витягу з Реєстру боржників ТОВ «Пінг-Понг» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором №1684020 на суму 23760 грн., з яких: 8000 грн. заборгованість за основною сумою боргу, 10800 грн.- сума заборгованості за відсотками, сума заборгованості за комісією 960 грн, 4000 грн. - пеня (а.с. 7зв). На час розгляду справи назва позивача змінена на ТОВ «Солвентіс» на підставі рішення єдиного учасника товариства з обмеженою відповідальністю «Пінгпонг» (а.с. 76-77) Відповідно до довідки військової частини від 24.03.2025 [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині з 27.04.2016 по теперішній час. Термін дії контракту про проходження військової служби у ЗСУ продовжений до оголошення демобілізації (а.с. 73) Відповідно до ч.1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною першою\~статті 627 ЦК України\~відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1\~статті 628 ЦК України). В абзаці 2 частини 2\~статті 639 ЦК України\~визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2\~статті 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі\~статті 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1\~статті 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вимогами\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною 2 статті\~1054\~та частиною 2 статті\~1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями частини 1\~статті 610 ЦК України\~визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~статті 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідно п. 1 ч. 1ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Судом встановлено, що між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір, за яким відповідач отримав кредитні кошти в сумі 8 000 грн. Відповідачем тіло кредиту не повернуто у передбачений договором строк. Відтак, позовні вимоги у частині стягнення тіла підлягають задоволенню. Обгрунтовуючи заперечення проти позову у частині нарахування відсотків та пені, відповідач посилається на положення п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Договір з ТОВ «Мілоан» було укладено відповідачем 04.01.2020, відсотки та пеня нараховувались у період до 16.06.2020, тоді як воєнний стан на території України запроваджено 24.02.2022. Враховуючи викладене, положення наведеної норми не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах. Суд також відхиляє доводи відповідача стосовно неможливості стягнення з нього відсотків, оскільки на нього, як військовослужбовця, поширюються гарантії, передбачені ч. 15 ст. 14 Закону України «Про військовий і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» Відповідно до наведеної норми у редакції, яка була чинна на час укладення кредитного договору військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Статтю 14 цього Закону було доповнено підпунктом 3 пункту 4 частини п`ятнадцятої відповідно до\~Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації» від 20 травня 2014 року № 1275-VІІ. Верховний Суд у постанові\~від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14 (провадження № 61-10861св18) виклав висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». У цій постанові\~Верховний Суд зазначив, що Національний банк України листом від 02 вересня 2014 року\~№ 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів - витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники. \~Матеріали справи не містять відповідних документів як доказів звільнення відповідача від нарахування штрафів, пені та процентів за користування кредитом в розумінні пункту 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей». За таких обставин, матеріалами справи підтверджується укладення сторонами кредитного договору, який містить умови кредиту, процентні ставки, строк користування кредитом та інші істотні умови. З розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що відсотки нараховувались за відсотковими ставками, які передбачені умовами договору та в межах обумовленого сторонами строку Комісія за надання кредиту в розмірі 960 грн. передбачена умовами договору. Наданими доказами підтверджується відступлення права вимоги до відповідача за укладеним з відповідачем кредитним договором. Таким чином, позивач, як новий кредитор, має право вимагати стягнення на свою користь коштів за вказаним кредитним договором. Таким чином, сума заборгованості та відступлення до позивача права вимоги за кредитним договором підтверджені належними доказами, а тому вимоги про стягнення боргу у загальному розмірі 23760 грн. є обгрунтованими. Суд також відхиляє доводи відповідача відносно пропуску строку позовної давності. Відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у справі № 127/15672/16-ц дійшла висновку, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625\~ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Разом з тим, законом України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», розділ «Прикінцеві\~та перехідні\~положення» ЦК\~України доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,258,362,559,681,728,786,1293цьогоКодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Відповідно до п. 19розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦКУкраїни\~у редакції, яка була чинна на час звернення до суду з позовом,\~у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№\~64/2022, затвердженим\~Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану Враховуючи, що з 12.03.2020 по 01.07.2023 на території України було установлено карантин, на період дії якого строки позовної давності продовжуються, а з 24.02.2022 запроваджено воєнний стан, на період дії якого перебіг позовної давності зупинявся, суд дійшов висновку, що позивачем строк давності не пропущений. Відтак відсутні підстави для відмови у позові з підстав пропуску такого строку позивачем. На підставі ст. 141 ЦПК України у зв?язку з задоволенням позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 2422,40 грн., сплачений при зверненні до суду. При зверненні з позовом у позовній заяві позивачем було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 6000 грн. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 137 ЦПК України\~встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: копію договору про надання правової допомоги (а.с. 9),копію акта про підтвердження факту надання правничої допомоги, детального опису робіт (а.с. 41,45). Суд зазначає, що надані докази підтверджують факт укладення з позивачем договору про надання правничої допомоги. Разом з тим, зі змісту цих документів неможливо встановити, що роботи виконувались та послуги надавались саме у зв`язку зі зверненням до суду із позовними вимогами до [PERSON] . Позивачем не підтверджено розмір витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом даної справи, відтак, заявлені витрати не підлягають розподілу. \~

Outcome: approved