Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

До Сколівського районного суду Львівської області 10 вересня 2024 року в порядку цивільного судочинства за допомогою системи «Електронний суд» звернувся позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» в особі представника за довіреністю адвоката Бачинського Остапа Михайловича до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за Договором про надання позики на умовах фінансового кредиту, в якій просить стягнути з [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , заборгованість за Договором про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 00021044101 від 03 квітня 2021 року в розмірі 19\~346 (дев`ятнадцять тисяч триста сорок шість) гривень 98 копійок на користь ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» (реквізити Позивача: код ЄДРПОУ 42655697, IBAN [NUMBER] в АТ «ОТП Банк», МФО банку 300528) та судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору у розмірі 2 422 гривень 40 копійок та витрат на правничу допомогу адвоката в сумі 7 000 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03 квітня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та [PERSON] укладено Договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 00021044101. Договір укладено в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті www.forzacredit.com.ua, підписана електронним цифровим підписом ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та акцептована [PERSON] 03 квітня 2021 року шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. З, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України) Заяви-формуляра про акцептування оферти № 00021044101 від 03 квітня 2021 року про прийняття пропозиції ТОВ «Фінансова компанія «Форза» укласти Договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту на визначених умовах На умовах Договору позики кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених Договором позики № 00021044101 у розмірі 5 329,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 17 квітня 2021 року, реальна річна процентна ставка складає 675,27%, та процентною ставкою 1,85% за кожен день, яка застосовується після пролонгації. Кредитодавець свої зобов`язання за Договором позики виконав в повному обсязі, надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами Договором позики. 28 жовтня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» уклали договір факторингу № 20211028-Ф, за умовами якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Форза», включно і до [PERSON] . У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики станом на 02 вересня 2024 року заборгованість [PERSON] становить 19 346, 98 грн., а саме: -заборгованість за тілом кредиту\~5\~329, 59 грн.; -заборгованість за процентами\~ 1 478, грн.; -заборгованість за простроченими процентами за користування поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період 29 жовтня 2021року по 26 листопада 2021 року)\~11 990, 25 грн.; -заборгованість за пенею\~0,00 грн.; -інфляційне збільшення\~548 ,88 грн. (нараховано новим кредитором за період 18 квітня 2021 року по 23 лютого 2022 року). Ухвалою судді від 20 вересня 2024 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. 08 жовтня 2024 відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву. Позов вважає незаконним та необгрунтованим, просив відмовити у задоволенні такого. Зазначив, що позивач звернувся до суду з позовом після спливу строку позовної давності. Зазначив, що він не був повідомлений про заміну кредитора. Крім цього, вказав, що позивачем не надано виписки із рахунків відповідача. Також зазначив, що він є військовослужбовцем та згідно ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» звільняється від сплати відсотків за своїми кредитними забов`язаннями та від сплати судовго збору. Попросив суд розглядати справу без його участі. 14 жовтня 2024 представник позивача Бачинський О.М. подав відповідь на відзив. Зазначив, що закінчення строку дії договору не припиняє зобов`язання, яке належно не було виконано однією зі сторін. Відповідачем не було подано разом із відзивом жодного доказу, який б підтверджував виконання ним договору. Наголосив, що відповідач був повідомлений і знав про зміну кредитора, оскільки позивачем неодноразово вживалися заходи щодо досудового врегулювання спору між сторонами. 05 листопада 2021 року на поштову адресу боржника було відправлено ряд листів, в тому числі і про зміну кредитора та вимогу. Відповідачем наданого банком розрахунку не спростовано, не надано іншого розрахунку та квитанцій про погашення кредиту, які б підтверджували відсутність заборгованості [PERSON] перед банком. Також зазначає що [PERSON] при укладенні договру самостійно та свідомо зазначив місце роботи « [ADDRESS] » та не надав жодного доказу про перебування на військовій службі в період укладення договору, чи в період здійснення нарахувань за договором. Крім того, 22 травня 2025 року представником позивача [PERSON] подано додаткові пояснення у справі, в яких він, зокрема, просив суд врахувати, окрім доказів, поданих позивачем, і отриману від АТ «Ощадбанк» виписку по Позичальнику\~ [PERSON] ,\~котра підтверджує\~зарахування такому\~суми кредитних\~коштів в\~розмірі 5\~329,00\~грн.\~05\~квітня 2021\~року (поступлення\~на картку\~№ [NUMBER] ,\~що була/є\~відкрита на\~ім`я [PERSON] \~в день\~оформлення договору\~позики №\~00021044101\~від 03\~квітня 2021\~року. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Частиною 4 ст. 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Оскільки текст рішення складено 16 вересня 2025 року, то незважаючи на те, що судове засідання призначене на 11 вересня 2025 року, датою ухвалення рішення є саме 16 вересня 2025 року. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 квітня 2021 між ТОВ «ФК «Форза» та [PERSON] укладено Договір про надання позики, в тому числі на умовах фінансового кредиту № 00021044101. Вказаний договір укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти), що підписана електронним цифровим підписом ТОВ «ФК «Форза» та акцептована [PERSON] шляхом підписання електронним підписом відповідача. На умовах Договору позики кредитодавець надав відповідачу грошові кошти (кредит) у гривні на умовах передбачених Договором позики № 00021044101 у розмірі 5 329,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, з кінцевим терміном погашення не пізніше 17 квітня 2021, строком дії договору 15 днів від дати одержання кредиту, реальна річна процентна ставка складає 675, 27%, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 6\~807, 85 гривень, та процентна ставка після пролонгації - 1,85% за кожен день користування кредитом (п.п. 1.6.1, 1.6.2, 1.6.3, 1.6.7, 1.6.10 Договору). Кредитодавець свої зобов`язання за Договором позики виконав в повному обсязі, надав відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк, визначений умовами Договору позики, що підтверджено наданою АТ «Ощадбанк» на виконання ухвали Сколівського районного суду Львівської області від 30 квітня 2025 року Випискою по рахункам [PERSON] , з якої вбачається зарахування 05 квітня 2025 року на рахунок відповідача грошових коштів за Договором позики № 00021044101. Виписка міститься в матеріалах справи. Докази виконання відповідачем договірних зобов`язань, здійснення ним платежів за договором позики в матеріалах справи відсутні. Не додано таких доказів відповідачем і до поданого ним відзиву. 28 жовтня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Форза» та ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» уклали договір факторингу № 20211028-Ф, за умовами якого ТОВ «ФК «Артеміда-Ф» набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які були боржниками ТОВ «Фінансова компанія «Форза», включно і до [PERSON] . [PERSON] , Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Артеміда-Ф» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги. Заборгованість за договором про надання позики на умовах фінансового кредиту № 00021044101 від 03 квітня 2021 року перед новим кредитором на дату відступлення склала 6 807, 85 грн. У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань за договором позики станом на 02 вересня 2024 року заборгованість [PERSON] становить 19 346, 98 грн., а саме: -заборгованість за тілом кредиту\~5 329,00 грн.; -заборгованість за процентами\~1 478,85 грн.; -заборгованість за простроченими процентами за користування поза межами строку дії договору (нараховано новим кредитором за період 29 жовтня 2021 року по 26 січня 2022 року )\~11 990,25 грн.; -заборгованість за пенею\~0,00 грн.; -інфляційне збільшення\~548, 88 грн. (нараховано новим кредитором за період 18 квітня 2021 року по 23 лютого 2022 року). Статтею 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 1056 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч. 1 ст. 530\~ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Пунктом 1.6.1 та пунктом 1.6.2 договору передбачено, що відповідачеві було надано кредит у розмірі 5 329,00 грн. строком на 15 днів із встановленою процентною ставкою (базова) 1,85% в день. Тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відсотки за користування кредитом протягом 15 днів за відсотковою ставкою, визначеною договором в розмірі 1,85 %, що складає 1 478, 85 грн.: 5 329,00 грн. (борг) х 1,85% (за один день користування кредитом) х 15 днів. Велика Палата Верховного Суду у Постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 зазначила, що очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до\~статті 1048 ЦК України\~поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за «користування кредитом», сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання. Отже, у разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до\~статті 625 ЦК України у\~розмірі, встановленому законом або договором. Аналогічних висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Отже, право позивача нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилися після спливу визначеного договором строку кредитування, тобто після 19 квітня 2021 року (15 днів з урахуванням дати зарахування коштів на рахунок відповідача), тому позовна вимога про стягнення з відповідача, нарахованих позивачем за користування кредитом поза межами строку дії договору прострочених процентів за користування кредитом задоволенню не підлягає. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц зробила висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 лютого 2020 року у справі № 912/1120/16, від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України). Таким чином, інфляційні втрати у розмірі 548, 88 грн. за період з 18 квітня 2021 року по 23 лютого 2022 року підлягають до задоволення. З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позовних вимог, а саме стягненню з відповідача підлягає заборгованість за наданим кредитом в розмірі 7 356, 73 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 5 329, 00 грн., заборгованість по відсотках 1 478, 85 грн., та інфляційні втрати 548,88 грн. В задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити з наведених вище мотивів. Щодо посилань відповідача на те, що він є військовослужбовцем та згідно з ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» звільняється від сплати відсотків за своїми кредитними забов`язаннями, то суд зазначає таке. Згідно з п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Суд звертає увагу, що відповідач набув право на пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з моменту його призову на службу під час мобілізації, тобто після закінчення періоду, в якому йому нараховувались проценти за користування кредитом. Твердження відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, є необґрунтованим та, на думку суду, помилковим з огляду на наступне. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» у чинній редакції, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 з 12 березня 2020 року на всій території України встановлено карантин. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2»\~відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Законом України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID- 19)»\~розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~доповнено, зокрема, пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями\~257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Зазначений Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX набрав чинності 02 квітня 2020 року. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106\~Конституції України,\~Закону України «Про правовий режим воєнного стану»\~в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово продовжувався у порядку, передбаченому законодавством України, та діє на даний час. Отже, оскільки з 24 лютого 2022 та на момент подання позивачем у цій справі позовної заяви (10 вересня 2024 року) про стягнення заборгованості в Україні діяв правовий режим воєнного стану, а 02 квітня 2020 року набрав чинності Закон № 540-IX щодо продовження строків позовної давності на час дії карантину, з огляду на встановлений Кабінетом Міністрів України карантин з 12 березня 2020 року, відповідно до п.п. 12, 19\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України, позивач не пропустив позовну давність, визначену статтею 257\~ЦК України. Правова позиція щодо застосування\~статті 257 ЦК України\~та пункту 12\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України\~викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду від 06 травня 2021 року у справі № 903/323/20, від 31 травня 2022 року у справі № 926/1812/21, від 22 червня 2022 року у справі № 916/1157/21. А тому суд вважає, що підстав для відмови у задоволенні позову у зв`язку з пропуском позовної давності немає. Згідно з ч. ч. 2, 3\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Водночас для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок відповідача має бути встановлено, що позов підлягає до задоволення, такі витрати позивача були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була сума таких витрат обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входять до предмета доказування у справі. Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги у разі надання відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. З матеріалів справи встановлено, що 29 серпня 2024 року між позивачем ТОВ «Фінансова компанія «Артеміда-Ф» та адвокатом Бачинським О.М. укладено договір про надання правової допомоги № 20240829-6К, за умовами якого адвокат зобов`язується надавати правову допомогу, що полягає здійсненні захисту інтересів клієнта у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №00021044101 від 03 квітня 2021 року. Згідно з пунктом 4.2 договору про надання правової допомоги № 20240829-6К від 29 серпня 2024 року у разі ухвалення судом рішення на користь клієнта, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату винагороду в розмірі 7 000 грн. Як передбачено у п. 4.3 вищевказаного договору, у разі ухвалення судом рішення про часткове задоволення позовних вимог клієнта, клієнт зобов`язаний сплатити адвокату винагороду пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що сторонами в договорах про надання професійної правничої допомоги передбачено фіксований розмір гонорару адвоката за надання правничої допомоги, відповідач не звертався до суду із заявою про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Артеміда-Ф» підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 2 661, 98 грн. Суд враховує, що позивач при поданні до суду позовної заяви майнового характеру сплатив 2 422, 40 грн. судового збору, що вбачається з платіжного доручення в матеріалах справи. Позивачем було заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача 19\~345, 98 грн. заборгованості, в той же час суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 7\~356, 73 грн., а тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір в розмірі 921, 12 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2\~661, 75 грн.

Outcome: partial