Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

30 квітня 2025 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивований тим, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , які є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не займаються належним вихованням та утриманням сина. Мати дитини - [PERSON] , [INFO] , не створює належних умов для життя і виховання дитини, зловживає спиртними напоями, не працює, не забезпечує сина харчуванням та необхідними речами, не приділяє уваги його навчанню. [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, ухилення від виконання батьківських обов`язків, притягувалась до кримінальної відповідальності та відбувала покарання у виді громадських робіт. Батько дитини - [PERSON] , [INFO] , у зв`язку зі складними життєвими обставинами письмово заявив до органу опіки та піклування про відсутність можливості самостійно виховувати і утримувати сина, не заперечує проти відібрання дитини. За висновками комісії з питань захисту прав дитини Вишнівецької селищної ради, а також за результатами обстежень, встановлено, що батьки фактично не займаються вихованням малолітнього [PERSON] , не забезпечують його потреб у харчуванні, лікуванні, навчанні та розвитку. Дитина перебуває під загрозою для життя, здоров`я і морального виховання, а отже виникла необхідність у його відібранні від батьків як тимчасового заходу, без позбавлення їх батьківських прав. У зв`язку з цим позивач просить: відібрати малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від батьків - [PERSON] та [PERSON] , без позбавлення їх батьківських прав; передати дитину органу опіки та піклування Вишнівецької селищної ради для подальшого його влаштування у сімейні форми виховання; стягнути з відповідачів на користь сина аліменти у розмірі по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з кожного з батьків щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 08 травня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду від нього надійшла заява, в якій просить проводити розгляд справи без участі представника Вишнівецької селищної ради, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час, день та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Не повідомила відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Не повідомив відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 19 вересня 2025 року вирішено проводити заочний розгляд даної цивільної справи. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті під час судового засідання докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. При цьому суд виходив із наступного. Батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є відповідачі - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказане стверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження №00037589712 від 22.11.2022 року (а.с.9-11). Згідно довідки №01-11/414 від 11.03.2025 року, виданої Вишнівецькою селищною радою Кременецького району Тернопільської області, малолітній [PERSON] , [INFO] , проживає із бабою [PERSON] , дідом [PERSON] та своєю тіткою [PERSON] , які і займаються його вихованням. Мати [PERSON] , проживає разом із дитиною, однак його вихованням не займається, постійно зловживає спиртними напоями, неодноразово через її поведінку здійснювалися виклики поліції (а.с.16). Згідно з довідкою КУ «Центр надання соціальних послуг» Вишнівецької селищної ради від 13.03.2025 року, [PERSON] під час обстеження сім`ї поводилася неадекватно, виявляла агресію, використовувала нецензурну лайку, що, на думку фахівців, становить пряму загрозу життю та здоров`ю дитини (а.с.16). Відповідно до листа відділення поліції №1 Кременецького РВП ГУНП в Тернопільській області від 28.01.2025 року, [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства та ухилення від виконання батьківських обов`язків (а.с.14). Дана інформація також стверджується копіями постанов Збаразького районного суду Тернопільської області про неодноразові притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2, ч.2 ст.173-2, ч.1 ст.184, ч.3 ст.173-2, КУпАП (а.с.45-54). Згідно з інформацією Державної установи «Центр пробації» Кременецького районного сектору №2, від 25.03.2025 року №141/41/10/1-25, [PERSON] , 1984 року народження, перебувала на обліку у зв`язку з виконанням покарання, призначеного вироком Збаразького районного суду Тернопільської області від 24.06.2024 року за ч.2 ст.126 КК України. Їй було визначено покарання у виді 150 годин громадських робіт. Під час перебування на обліку [PERSON] неодноразово ухилялася від відбування громадських робіт, у зв`язку з чим 19.08.2024 року була доставлена до відділення поліції, а за фактом її ухилення 03.09.2024 року до Збаразького районного суду направлено матеріали про притягнення до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України. Також зазначено, що у січні 2025 року на виконанні Кременецького районного сектору №2 перебувала ухвала Збаразького районного суду про складання досудової доповіді щодо [PERSON] . У доповіді зроблено висновок про високий рівень ризику вчинення нею повторних кримінальних правопорушень, високий рівень небезпеки для суспільства та неможливість її виправлення без ізоляції. Оцінюючи спосіб життя, поведінку, історію правопорушень та результати пробаційних заходів, орган пробації вказав на доцільність призначення їй покарання у виді позбавлення волі, оскільки застосування покарань, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, виявилося неефективним (а.с.15). [PERSON] не заперечує проти відібрання його малолітнього сина [PERSON] , що стверджується копією його письмової заяви від 25.03.2025 року, адресованою Вишнівецькому селищному голові. У ній [PERSON] зазначив, що через складні життєві обставини не має можливості забрати сина до себе на проживання, тому просить розглянути питання про відібрання дитини без позбавлення його батьківських прав (а.с.17). Відповідно до висновку виконавчого комітету Вишнівецької\~селищної ради,\~комісія з\~питань захисту\~прав дитини\~Вишнівецької селищної\~ради,вважає за доцільне відібрати малолітнього [PERSON] , [INFO] , від батьків: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав (а.с.19-22). Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, а відповідно до частини 4 статті 155 цього Кодексу ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про дитину. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволені позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. За пунктом 2 частини першої статті 164 СК України підставою для позбавлення батьківських прав є ухилення батьками від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини. У частині 2 пункту 16 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Враховуючи все вищевказане, і в першу чергу враховуючи інтереси малолітньої дитини, а саме створення необхідних умов для її нормального виховання та розвитку, суд вважає за необхідне відібрати від відповідачів [PERSON] та [PERSON] їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , без позбавлення їх батьківських прав. При цьому, суд, відповідно до вимог ст.170 СК України, вважає за доцільне, після відібрання у відповідачів [PERSON] та [PERSON] їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , передати його під опіку Вишнівецькій селищній раді, як органу опіки та піклування. Частиною 4 ст.170 СК України передбачено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Враховуючи вказане\~суд вважає\~за необхідне\~стягнути з\~відповідачів [PERSON] та [PERSON] на утримання їх малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі по 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 30 квітня 2025 року і до досягнення [PERSON] повноліття, зобов`язавши позивача відкрити особистий рахунок дитині у відділенні Державного ощадного банку України у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду, що відповідає вимогам ч.3 ст.166 СК України. Відповідно до вимог ст.141\~Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідачів в дохід держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору. На підставі наведеного та

Outcome: approved