Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення\~аліментів посилаючись на те, що сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 17.10.2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, іншої матеріальної допомоги відповідач не надає. Розмір аліментів, який стягується наразі з відповідача не відповідає достатньому рівню для нормальної життєдіяльності дитини. Крім того, зазначений розмір аліментів не покриває витрат, які необхідні для забезпечення необхідних фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дитини, її утримання та розвиток здібностей, оскільки син росте і відповідно потребує більше витрат на утримання. Син фактично перебуває на повному утриманні позивача, тому вона звернулась з даним позовом. Просила змінити розмір аліментів та стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 09 січня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін про час і місце розгляду справи. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача не з`явились, від представника позивача надійшла до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причина неявки невідома, відзив на позовну заяву не надав. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав, передбачених ст.223\~ЦПК\~України для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, які в судове засідання не з`явилися, з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши докази по справі, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно\~рішення Київського районного суду м. Полтави від 17 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позовні вимоги задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 22 серпня 2016 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення набрало законної сили та звернуто до виконання. Позивач [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтва про укладення шлюбу Згідно\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). Позивач як на підставу для задоволення позовних вимог посилається на збільшення витрат на утримання сина, що пов`язані з його розвитком здібностей, оскільки син за своїм віком потребує більше грошових витрат на його матеріальне утримання. Частиною 4\~ст.\~273\~ЦПК України визначено, що якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Згідно п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначено, що відповідно до\~ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до \~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7,8\~ст. 7 Сімейного кодексу України, при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. У новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що передбачено положенням абз.4 п.23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року. У\~ЦПК України\~визначено види судових витрат. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини перша - друга\~статті 133 ЦПК України). Частиною 8\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. позивачем надано розрахунок витрат за надану професійну правничу допомогу, квитанцію на суму 8000 грн. Положеннями\~статті 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно,\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Суд приймає до уваги положення частини третьої\~статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню. Суд, враховуючи обґрунтованість розміру понесених витрат, а також критерії розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, складність даної справи та ціну позову в ній, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, приходить до висновку, що витрати позивача на професійну правничу допомогу підлягають відшкодуванню у розмірі 8000 грн. З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved