Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Заявниця покликається на те,\~що є власником земельної ділянки площею 0,193 га. для ведення особистого підсобного господарства, згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія ТР № 2424 від 18 вересня 1997 року, який видано на ім`я [PERSON] , про те, що їй на підставі рішення сесії [PERSON] /Ради народних депутатів № 14 від 17 грудня 1993 року передається у приватну власність земельна ділянка в межах згідно з планом, яка розташована на території с. Малашівці Малашівська с/р, Зборівського району (Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 264). При видачі цього державного акту Малашівецькою сільською радою допущено помилку, записано прізвище, ім`я та по батькові заявниці « [PERSON] », а згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] від 25 травня 1999 року, РНОКПП, свідоцтва про народження, свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] та копії технічного паспорту на житло повинно бути записано « [PERSON] ». Дана помилка перешкоджає [PERSON] у користуванні належним їй майном, а тому вона змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Ухвалою судді Зборівського районного суду Тернопільської області Снігурського В. В. від 23 липня 2025 року заяву [PERSON] , заінтересована особа Тернопільська міська рада про встановлення факту, що має юридичне значення, передано на розгляд Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області за підсудністю. 13 серпня 2025 року було здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, яким головуючим суддею визначено суддю Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Герчаківську О. Я. Ухвалою судді від 18 серпня 2025 року відкрито окреме провадження у справі № 599/1186/25. Заявниця [PERSON] у судовому засіданні подану заяву підтримала, з мотивів викладених у ній, просила задовольнити. Пояснювала, що допущені при видачі державного акту помилки у її анкетних даних є перешкодою в оформленні технічної документації на земельну ділянку та присвоєнні їй кадастрового номеру. Представник заінтересованої особи Тернопільської міської ради Черніцький В. Р. в судове засідання не з`явився, однак через «Електронний суд» подав заяву про розгляд справи без його участі, при прийнятті рішення покладається на думку суду. Суд заслухавши пояснення заявниці та дослідивши матеріали справи, які надано в обґрунтування поданої заяви, встановив наступне. [PERSON] народилася [INFO] в м. Тернопіль, що слідує із її паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого 25 травня 1999 року Тернопільським МВ УМВС України в Тернопільській області. [PERSON] Державною податковою інспекцією м. Тернополя присвоєно ідентифікаційний номер: [NUMBER] . Згідно свідоцтва про народження заявниці, виданого Тернопільським рай. бюро ЗАГС, [PERSON] народилася [INFO] у м. Тернопіль. [PERSON] та [PERSON] , 17 вересня 1977 року зареєстрували шлюб, про що 06 березня 1991 року видано свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER] відділом ЗАГС міськвиконкому м. Тернопіль. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Державний акт на право приватної власності на землю Серія ТР № 2424 від 18 вересня 1997 року, який видано на ім`я [PERSON] , свідчить про те, що їй на підставі рішення сесії [PERSON] /Ради народних депутатів № 14 від 17 грудня 1993 року передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,193 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території с. Малашівці Малашівська с/р, Зборівського району, для ведення особистого підсобного господарства (Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 264). Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , виготовлено на замовлення [PERSON] ТОВ «ТЮН» 04 липня 2025 року. За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми. В силу п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Суд розглядає справи про встановлення фактів, а саме: родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті (пункти 1, 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, що передбачено ч. 2 ст. 315 ЦПК України. Згідно роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, побатькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03.10.2017 № 2147VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно із п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Форми державного акта на право власності на земельну ділянку та державного акта на право постійного користування земельною ділянкою, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 2 квітня 2002 року № 449, яка втратила чинність на підставі Наказу Міністерства аграрної політики та продовольства України від 03 липня 2013 року № 404 «Про визнання такими, що втратили чинність, деяких наказів». З 01 січня 2013 року, у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» (далі Закон № 3613) державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються. З 01 січня 2013 року земельні ділянки як об`єкти права реєструються в Державному земельному кадастрі (далі ДЗК), а права на них (власності, користування тощо) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Реєстрація прав щодо земельної ділянки можлива лише за умови, що таку ділянку зареєстровано в ДЗК. Відповідно до частини дев`ятої статті 21 Закону № 3613 відомості про\~речові права\~на земельні\~ділянки,\~що виникли\~до 1\~січня 2013\~року,\~вносяться центральним\~органом виконавчої\~влади,\~що реалізує\~державну політику\~у сфері\~земельних відносин,\~до Державного\~земельного кадастру\~із Державного\~реєстру земель\~та документів,\~що відповідно\~до законодавства,\~яке діяло\~до 1\~січня 2013\~року,\~посвідчували право\~власності або\~право користування\~землею (земельними\~ділянками),\~а також\~книг записів\~(реєстрації)\~таких документів. Відомості про розподіл земель за формами власності і видами речових прав вносяться до Державного земельного кадастру відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Введення в дію бази Державного земельного кадастру дозволило присвоїти кожній, внесеній до кадастру, земельній ділянці окремий унікальний кадастровий номер. Кожний кадастровий номер складається з 19 цифр, розділених двокрапками та містить інформацію про код регіону, кадастрової зони, кварталу та номер конкретної земельної ділянки. Отож наявність помилок у правовстановлюючому документі на землю унеможливлює реалізацію особою своїх прав власника земельної ділянки. Як слідує з обставин справи та пояснень [PERSON] , встановлення юридичного факту належності вказаного вище державного акту необхідне заявниці для реалізації свого права володіння, користуванні та розпорядження земельною ділянкою шляхом виготовлення технічної документації та присвоєння кадастрового номера належному їй нерухомому майну. Отже факт, який просить встановити заявник має юридичне значення . Належно дослідивши письмові документи, суд дійшов висновку про встановлення юридичного факту належності [PERSON] , [INFO] , Державного акту на право приватної власності на землю Серія ТР № 2424 від 18 вересня 1997 року, який видано на ім`я [PERSON] , про те, що їй на підставі рішення сесії [PERSON] /Ради народних депутатів № 14 від 17 грудня 1993 року передається у приватну власність земельна ділянка площею 0,193 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована на території с. Малашівці Малашівська с/р, Зборівського району, для ведення особистого підсобного господарства (Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 264). На підставі викладеного,

Outcome: approved