Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

Вимоги обґрунтовані тим, що на підставі виконавчого напису № 45150, вчиненого 02.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О., з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» стягнуто заборгованість в сумі 38341,01 грн. Позивач зазначає, що заборгованість є спірною, виконавчий напис вчинено з порушенням Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, а тому просить визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 13.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, яку ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача у поданому через систему «Електронний суд» клопотанні просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримує повністю, з підстав, викладених у заяві та просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подав суду заяву про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний виконавець виконавчого окрегу Волинської області Ошурко М.М. в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоч завчасно на належним чином були повідомляні про час та місце розгляду справи. Заперечень проти позову не подав. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. За змістом частин четвертої та п`ятої ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. У Постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 вказано, що за таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників справи про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Отже за таких умов датою рішення суд зазначає дату складання повного тексту рішення. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку про таке. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Волинської області Ошурко М.М. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в сумі 38341,01 грн. на підставі виконавчого напису № 45150, вчиненого 02.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. Наведені у позові обґрунтування заявлених позовних вимог відповідачем визнані в повному обсязі, тому в силу ч.1 ст. 82 ЦПК України вважаються доведеними та такими, що доказуванню не підлягають. Враховуючи вказані положення матеріального та процесуального закону, зміст позовних вимог та їх обґрунтування, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову, не суперечать закону і не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позивач є інвалідом ІІ групи та відповідно до п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільняється від сплати судового збору, а тому на підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України 50 відсотків судового збору, який повинен був сплітити позивач слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved