Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

08 липня 2025 року, через підсистему ЄСІТС «Електронний суд», заступник керівника Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону Довган Назарій Ярославович (далі прокурор) в інтересах Держави в особі [INFO] (військова частина [NUMBER] ) (далі ВЧ [NUMBER] , позивач) звернувся в суд з позовом до [PERSON] (далі [PERSON] , відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у гуртожитку та виселення без надання іншого жилого приміщення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11.11.2008 серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення виконкому Луцької міської ради від 06.11.2008 року № 772-6, гуртожиток /літера А-5/ загальною площею 3088,8 кв.м, який розташований в [ADDRESS] , належить державі Україна в особі Державної прикордонної служби України на праві державної власності. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Волинського обласного бюро технічної інвентаризації» від 16.12.2008 № 21287786, гуртожиток /літера А/ загальною площею 3088,80 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , перебуває у державній формі власності (частка 1/1), власником якого є держава Україна в особі Державної прикордонної служби України. Відповідно до листа виконавчого комітету Луцької міської ради №1.1-23/2789/2025 від 18.05.2025 гуртожиток державної власності, за адресою: [ADDRESS] не має статусу «службового житлового приміщення». Даний гуртожиток закріплений за [INFO] (військова частина [NUMBER] ) Державної прикордонної служби України (далі [INFO] (в/ч [NUMBER] )) на праві повного господарського відання та призначений для тимчасового проживання військовослужбовців [INFO] та членів їх сімей. Так, на балансі [INFO] знаходиться житлове приміщення загальною площею 19,08 кв. м., яке складається з однієї кімнати у вищевказаному гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . На підставі протоколу засідання житлової комісії [INFO] (в/ч [NUMBER] ) від 28.01.2004 № 5 та договору користування жилим приміщенням у гуртожитку [INFO] № 117 від 16.01.2018 (далі Договір), вищевказане житлове приміщення надано у користування колишньому військовослужбовцю [INFO] (в/ч [NUMBER] ) прапорщику [PERSON] , яке рахується за ним по теперішній час. Наказом [INFO] від 13 жовтня 2008 року № 144-ОС його звільнено з військової служби на підставі підпункту «д» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з сімейними обставинами) Відповідно до наказу начальника [INFO] (в/ч [NUMBER] ) від 17 жовтня 2008 року № 264-ОС, [PERSON] виключено зі списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення, та на даний час останній у публічно-правових відносинах із [INFO] (в/ч [NUMBER] ) не перебуває. Строк дії Договору, укладеного між [NUMBER] прикордонним загоном (в/ч [NUMBER] ) ДПСУ та [PERSON] завершився 16.01.2025 та у подальшому у встановленому порядку не пролонговувався, про що неодноразово інформувався [PERSON] . Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 433209185 від 27.06.2025 встановлено, що відповідач забезпечений іншим житлом, у його власності перебуває двохкімнатна квартира, загальною площею 71,8 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить останньому на праві приватної власності та у якій він зареєстрований з 07.07.2023, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2024/003152786 від 28.03.2024. Згідно з вимогами вимог ст.ст. 127, 128 ЖК України, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Відповідно до ч. 1 ст. 130 цього Кодексу, порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 6 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 № 498 (далі Положення), на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає особі ордер за формою згідно з додатком, який є єдиним документом, що підтверджує право вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Під час одержання ордера пред`являються документи, що посвідчують особу наймача та всіх членів сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, - свідоцтва про народження), включених до ордера. Відповідно до п. 7 Положення, користування жилою площею здійснюється у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера. Пунктом 11 Положення визначено, що наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані у разі виселення з гуртожитку та/або набуття у власність жилого приміщення передати організації, яка здійснює управління гуртожитком, усе майно, що було надано їм у користування згідно з договором найму (оренди). Відповідно до положень п. 17 Положення, виселення з гуртожитків осіб, які проживають на умовах найму (оренди), здійснюється відповідно до статті 132 Житлового кодексу Української РСР. Згідно зі ст. 132 Кодексу, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням. З урахуванням наведених вимог чинного законодавства, а також того факту, що на даний час громадянин [PERSON] у публічно-правових відносинах із [INFO] (в/ч [NUMBER] ) не перебуває, строк дії Договору закінчився 16.01.2025, останній зареєстрований за іншим місцем проживання та має на праві приватної власності інше житло у [ADDRESS] , останній повинен бути визнаний таким, що втратив право на користування жилим приміщенням гуртожитку та підлягає виселенню з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення. [INFO] (в/ч [NUMBER] ) неодноразово звертався до громадянина [PERSON] з вимогою звільнити житлове приміщення у гуртожитку, оскільки строк дії Договору завершився та ним порушено умови договору, а саме п. 3.1. Договору, згідно з яким Користувач [PERSON] зобов`язаний, у разі виїзду до іншого місця проживання, звільнити житлове приміщення і здати його в належному стані за актом приймання-передачі Балансоутримувачу [INFO] . Однак вказані звернення були проігноровані Відповідачем та житлове приміщення у гуртожитку по даний час останнім не звільнено. Таким чином, безпідставне використання відомчого житла [INFO] (в/ч [NUMBER] ) та порушення Відповідачем вимог чинного законодавства України, а саме не звільнення ним житлового приміщення у гуртожитку, завдали та продовжують завдавати шкоди економічним та соціальним інтересам держави, а також унеможливлюють забезпечення житлом діючих військовослужбовців [INFO] (в/ч [NUMBER] ), що відповідно до ч. 3 ст. 1311 Конституції України, ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», рішення Конституційного Суду України № 3-рп/99 від 8.04.1999 та ст. 56 ЦПК України, покладає на прокуратуру необхідність здійснення представництва інтересів держави в суді. Отже, в даному випадку заступник керівника Волинської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону діє згідно з ч. 3 ст. 131-1 Конституції України, а саме звертається до місцевого суду в інтересах держави в особі [INFO] (в/ч [NUMBER] ) Державної прикордонної служби України. Посилаючись на вищевикладене прокурор просить суд: 1) визнати громадянина [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням гуртожитку, а саме кімнатою [ADDRESS] , балансоутримувачем якого є [INFO] (військова частина [NUMBER] ) Державної прикордонної служби України. 2) виселити громадянина [PERSON] , без надання іншого жилого приміщення, з кімнати № 50 гуртожитку, загальною площею 19,08 кв.м., яке складається з однієї кімнати, розташованого за адресою: [ADDRESS] , балансоутримувачем якого є [INFO] (військова частина [NUMBER] ) Державної прикордонної служби України. 3) вирішити питання про розподіл судових витрат. У судовому засіданні прокурор та представники ВЧ [NUMBER] позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач, як у підготовчому так і судовому засіданні, позовні вимоги визнав. Заслухавши присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити повністю, з таких підстав. Судом встановлено та сторонами не заперечується, що згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 11.11.2008 серії [NUMBER] , виданого на підставі рішення виконкому Луцької міської ради від 06.11.2008 року № 772-6, гуртожиток /літера А-5/ загальною площею 3088,8 кв.м, який розташований в [ADDRESS] , належить державі Україна в особі Державної прикордонної служби України на праві державної власності. Відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Волинського обласного бюро технічної інвентаризації» від 16.12.2008 № 21287786, гуртожиток /літера А/ загальною площею 3088,80 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , перебуває у державній формі власності (частка 1/1), власником якого є держава Україна в особі Державної прикордонної служби України. Відповідно до листа виконавчого комітету Луцької міської ради №1.1-23/2789/2025 від 18.05.2025 гуртожиток державної власності, за адресою: [ADDRESS] не має статусу «службового житлового приміщення». Даний гуртожиток закріплений за [INFO] (військова частина [NUMBER] ) Державної прикордонної служби України (далі [INFO] (в/ч [NUMBER] )) на праві повного господарського відання та призначений для тимчасового проживання військовослужбовців [INFO] та членів їх сімей. Так, на балансі [INFO] знаходиться житлове приміщення загальною площею 19,08 кв. м., яке складається з однієї кімнати у вищевказаному гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . На підставі протоколу засідання житлової комісії [INFO] (в/ч [NUMBER] ) від 28.01.2004 № 5 та договору користування жилим приміщенням у гуртожитку [INFO] № 117 від 16.01.2018 (далі Договір), вищевказане житлове приміщення надано у користування колишньому військовослужбовцю [INFO] (в/ч [NUMBER] ) прапорщику [PERSON] , яке рахується за ним по теперішній час. Наказом [INFO] від 13 жовтня 2008 року № 144-ОС його звільнено з військової служби на підставі підпункту «д» частини шостої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (у зв`язку з сімейними обставинами) Відповідно до наказу начальника [INFO] (в/ч [NUMBER] ) від 17 жовтня 2008 року № 264-ОС, [PERSON] виключено зі списків особового складу загону та знято з усіх видів забезпечення, та на даний час останній у публічно-правових відносинах із [INFO] (в/ч [NUMBER] ) не перебуває. Строк дії Договору, укладеного між [NUMBER] прикордонним загоном (в/ч [NUMBER] ) ДПСУ та [PERSON] завершився 16.01.2025 та у подальшому у встановленому порядку не пролонговувався, про що неодноразово інформувався [PERSON] . Крім того, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 433209185 від 27.06.2025 встановлено, що відповідач забезпечений іншим житлом, у його власності перебуває двохкімнатна квартира, загальною площею 71,8 кв. м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належить останньому на праві приватної власності та у якій він зареєстрований з 07.07.2023, що підтверджується витягом з реєстру територіальної громади № 2024/003152786 від 28.03.2024. З пояснень присутнього у судовому засіданні відповідача слідує, що він майже закінчив переїзд у власну квартиру за адресою [ADDRESS] , однак ключі від кімнати у гуртожитку ще не здав та не передав її назад позивачеві. Надаючи свою правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Згідно з вимогами ст.ст.127, 128 Житлового кодексу України (далі Кодекс), для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть в1икористовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Відповідно до ч.1 ст.130 цього Кодексу, порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 6 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 № 498 (далі Положення), на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає особі ордер за формою згідно з додатком, який є єдиним документом, що підтверджує право вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Під час одержання ордера пред`являються документи, що посвідчують особу наймача та всіх членів сім`ї (для осіб, які не досягли 14 років, - свідоцтва про народження), включених до ордера. Відповідно до п. 7 Положення, користування жилою площею здійснюється у гуртожитках державної та комунальної форми власності - виключно за договором найму жилого приміщення, укладеним на підставі ордера. Пунктом 11 Положення визначено, що наймачі, які користуються жилою площею в гуртожитку, зобов`язані у разі виселення з гуртожитку та/або набуття у власність жилого приміщення передати організації, яка здійснює управління гуртожитком, усе майно, що було надано їм у користування згідно з договором найму (оренди). Відповідно до положень п. 17 Положення, виселення з гуртожитків осіб, які проживають на умовах найму (оренди), здійснюється відповідно до статті 132 Житлового кодексу Української РСР. Згідно зі ст. 132 Кодексу, сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою чи навчанням. Отже, оскільки відповідач у встановленому порядку припинив трудові відносини з ВЧ [NUMBER] , а також не перебуває на військовій службі в цілому, враховуючи, що він забезпечений власним житлом квартирою за адресою [ADDRESS] , він втратив право користування кімнатою у гуртожитку, а тому позовні вимоги про припинення відповідного права та виселення підлягають до задоволення. На підставі ст.142 ЦПК України, оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, з нього слід стягнути 50% відсотків судового збору, який був сплачений під час звернення до суду, а решту 50% - повернути з Державному бюджету України на користь відповідного органу прокуратури.

Outcome: approved