Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

І. Стислий виклад позицій стрін Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕЙС» діючи через свого представника Полякова О.В., звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 00-9683681 від 22 березня 2024 року у розмірі 34 609 грн. 80 коп. 22.03.2024 р. між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9683681 про надання фінансового кредиту, який укладений в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до кредитного договору, позивач надав фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 6 000 грн. 00 коп., строк кредиту: 360 календарних днів, стандартна процентна ставка складає 2,47 %, знижена процентна ставка складає 1,48 %, кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00 % від суми кредиту, що складає 600 грн. 00 коп. У порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за Договором станом на 04.05.2025 р. становить 37 609 грн. 80 коп., яка складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 6 600 грн. 00 коп., простроченої заборгованості за процентами в розмірі 28 009 грн. 80 коп., штрафних санкцій у розмірі 3\~000 грн. 00 коп. Покликаючись на договірні зобов`язання та положення цивільного законодавства позивач просив позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, а також понесені судові витрати у виді сплати судового збору та витрат на професійну правову допомогу. Від представника відповідача адвоката Єлісєєва Д.О. надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення основної суми боргу за кредитом в розмірі 6\~600 грн. 00 коп. В частині стягнення відсотків відповідач позовні вимоги заперечує, оскільки відповідач є військовослужбовцем, а тому позивач не повинен був нараховувати заборгованість за відсотками згідно з положеннями Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Крім того, також заперечує вимоги в частині стягнення неустойки та комісії, оскільки штрафні санкції не нараховуються під час дії воєнного стану та нарахування відсотків є явно завищеними, не відповідають засадам справедливості, добросовісності, розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Також відповідач не погоджується із вимогою позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу, оскільки визначення та розподіл судових витрат неспівмірні з урахуванням складності справи, які просить стягнути позивач. Водночас, посилається на те, що до матеріалів справи не додано належних доказів сплати гонорару за надання правової допомоги, тому просить суд. відмовити в частині стягнення судових витрат у виді витрат на професійну правову допомогу у розмірі 7000,00 грн. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 21 травня 2025 року справа передана для розгляду судді Балацькій О.Р. 21 травня 2025 року до Рівненського міського суду Рівненської області надійшла відповідь № 1401438 з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання відповідача. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 26 травня 2025 року зазначена позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. (а.с. 62-63). Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 04 липня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів від АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» (а.с. 70-71). 31 липня 2025 року на адресу Рівненського міського суду Рівненської області надійшли відомості АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», на виконання ухвали суду від 04.07.2025 р., що передана судді 04.08.2025 р. У судове засідання представник позивача не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судового засідання, що підтверджується довідками про доставку електронних документів. Представник позивача Поляков О.В. просив розгляд справи провести без участі позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». У відповідності до ст. 128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Інших заяв та клопотань до суду від учасників справи не надходило. Відтак суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи. За таких обставин у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, в порядку визначеному ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд здійснює розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З`ясувавши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази з точки зору належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов частково підлягає задоволенню з огляду на таке. ІІІ. Фактичні обставини справи Суд встановив, що між сторонами виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням кредитного договору. 22 березня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9683681 про надання фінансового кредиту, який укладений в електронному вигляді за допомогою одноразового ідентифікатора. Підписуючи договір, відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до кредитного договору, позивач надав фінансовий кредит на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 6 000 грн. 00 коп., строк кредиту: 360 календарних днів, стандартна процентна ставка складає 2,47 %, знижена процентна ставка складає 1,48 %, кредитодавець одноразово нараховує комісію за надання кредиту у розмірі 10,00 % від суми кредиту, що складає 600 грн. 00 коп. Згідно відповіді АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» вбачається, що кредитні кошти у сумі 6\~000 грн. 00 коп. зараховані на рахунок [PERSON] (а.с. 81-82) 21.10.2024 р. між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЕЙС» укладено Договір факторингу № 21102024-МК/Ейс, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЕЙС» відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором (а.с. 35-41). Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 34\~609 грн. 80 коп. Під час\~подання позовної\~заяви ТОВ\~«ФК «ЕЙС»\~заявив попередній\~(орієнтовний)\~розрахунок суми\~судових витрат\~які позивач\~поніс і\~які очікує\~понести у\~зв`язку із\~розглядом справи\~у розмірі\~9\~422\~грн.\~40\~коп.,\~які складаються\~з витрат\~на судовий\~збір (\~2\~422\~грн.\~40\~коп.)\~та витрат\~на професійну\~правову допомогу,\~яка орієнтовно\~становила 7\~000\~грн.\~00\~коп.\~Фактичний розмір\~винагороди (гонорару)\~за надані\~послуги професійної\~правничої допомоги\~в рамках\~розгляду справи\~№ 569/10240/25\~в суді\~першої інстанції\~становить 7 000 грн. 00 коп. Представник позивача просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу у розмірі 7 000 грн. 00 коп. та сплачений судовий збір у розмірі 2\~422 грн. 40 коп. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , що підтверджується довідкою № 14/Л від 29.07.2025 р. \~і на нього поширюються пільги, передбачені п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не повинні нараховуватися штрафні санкції, пеня та проценти за користування кредитом. ІV. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Однією із загальних засад цивільного законодавства, зокрема, є свобода договору, що передбачено пунктом 3 частини 1 статті 3 ЦК України. Статтею 627 ЦК України закріплений принцип свободи договору, згідно з яким сторони вільні в укладені договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості. Згідно статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599\~ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Згідно статті 629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 634 ЦК України\~передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з частини другої статті 1050 ЦК України\~якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 22 березня 2024 року між ТОВ «МАКС КРЕДИТ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 00-9683681 шляхом підписання договору електронним підписом (а.с. 10-14). Суд робить висновок, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини у зв`язку з укладенням цього договору згідно з яким відповідачу було надано кредит у розмірі 6600 грн. Сторонами договору в належній формі було погоджено умови кредитування, зокрема, розмір кредиту, порядок його надання і повернення, розмір відсотків за користування кредитом. Умови укладеного між сторонами кредитного договору від 22 березня 2024 року позивачем були виконані, а саме відповідачу надано грошові кошти. [PERSON] , будучи вільним в укладенні вказаних кредитних договорів, виборі контрагента та визначенні умов договорів, будучи обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим відповідач погодився, підписавши електронним одноразовим ідентифікатором кредитні документи, таким чином погодивши умови сплати процентів за користування кредитними коштами. Даний договір був укладений в електронній формі у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», що повністю підтверджується матеріалами справи. Як свідчать подані по справі доказові матеріали, на момент звернення позивача до суду, зобов`язання за вказаним Договором, відповідачем не виконані. Фактично отримані та використані позичальником грошові кошти у добровільному порядку не повернуті, тому суд дійшов висновку про наявність заборгованості відповідача за основним тілом кредиту як за Договором №76842431, так і за Договором № 4941126. Натомість, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у результаті чого станом на 04 травня 2025 року виникла заборгованість у розмірі 37 609 грн. 80 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості за Кредитним договором № 00-9683681. (а.с. 31-34) Законом України від 20 травня 2014 року № 1275-VII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань під час проведення мобілізації внесено зміни до статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», яку доповнено пунктом 15 наступного змісту - військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Пунктом 1 Розділу II Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення оборонно-мобілізаційних питань» під час проведення мобілізації дію підпункту 3 пункту 4 цього Закону поширено на військовослужбовців з початку і до закінчення особливого періоду, а на резервістів та військовозобов`язаних з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду, на час проходження військової служби. Згідно з положеннями Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особливим періодом є період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій. В Україні особливий період розпочався 18 березня 2014 року і триває до теперішнього часу. Відповідно до пункту 13 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Аналіз статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» дає підстави зробити висновок, що перелік пільг військовослужбовців та членів їх сімей закріплений у пунктах 1-12 цього Закону та право на отримання саме цих пільг потребує наявність відповідного посвідчення. Разом з цим пункт 15 статті 14 Закону України «Про соціальний та правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей» є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані правові висновки викладені у постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц, провадження № 61-21025св18. У постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 131/1449/16-ц (касаційне провадження № 61-4157св18); від 14 лютого 2018 року у справі № 727/2187/16-ц (касаційне провадження № 61-3951св18); від 20 лютого 2018 року у справі № 640/4439/16-ц (касаційне провадження № 61-4304св18); від 21 лютого 2018 року у справі № 211/1546/16-ц (касаційне провадження № 61-4255св18); від 25 квітня 2018 року у справі № 205/1993/17-ц (касаційне провадження № 61-1664св17) зроблено висновки, що особливий період діє в Україні від 17 березня 2014 року, після оприлюднення Указу Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 Про часткову мобілізацію. Президент України відповідного рішення про скасування особливого періоду, як і рішення про демобілізацію військовослужбовців, прийнятих на військову службу за контрактом на строк до закінчення особливого періоду, не приймав. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідач є військовослужбовцем, ТОВ «ФК «ЕЙС» не повинно було нараховувати відповідачу відсотки та штрафні санкції за кредитним договором. Оскільки в\~ході судового\~розгляду знайшов\~підтвердження факт\~порушення відповідачем\~своїх зобов`язань\~щодо сплати\~боргу за\~кредитним договором,\~суд доходить\~висновку про\~необхідність часткового\~задоволення позову. Позовні вимоги ТОВ «ФК «ЕЙС» слід задовольнити частково, стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 00-9683681 від 22.03.2024 р. у розмірі 6 600 грн. 00 коп. (заборгованість за тілом кредиту). В іншій частині позову слід відмовити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним. Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У зв`язку\~з висновком суду про часткове задоволення позову, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути 462 грн. 00 коп. судового збору (6\~600 грн. 00 коп. х 2\~422 грн. 40 коп. / 34\~609 грн. 80 коп.). До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. За змістом ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Суд дійшов висновку, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу не є співмірними із складністю справи, обсягом наданих послуг, характером спору та іншими істотними обставинами. Вартість правничої допомоги, заявлена позивачем до відшкодування, є необґрунтованою та явно завищеною. При цьому суд бере до уваги, що справа є малозначною, не вимагала значного часу для розгляду, не містить правової чи фактичної складності. Суд враховує фінансовий стан відповідача, а також той факт, що відповідач є військовослужбовцем, що додатково обумовлює необхідність обережного підходу до покладення на нього додаткових витрат. З огляду на викладене, суд вважає за необхідне, що співмірним розміром відшкодування на користь позивача витрат на правничу допомогу є сума 2 000 грн. 00 коп., яка є доведеною, документально обґрунтованою та такою, що відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. На підставі викладеного ст. ст. 526, 530, 610, 611, 625, 634, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial