Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі - ТОВ «Бізнес Позика», Банк, позивач) звернулося до суду з вказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якій просить суд з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором № 467684-КС-006 про надання кредиту від 18.03.2024 року, про надання кредиту, яка станом на 03.07.2025 становить в загальному розмірі 25850,55 грн., що складається із: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 7 115,35 грн; суми прострочених платежів по процентах - 18 116,50 грн; суми прострочених платежів за комісією - 618,70 грн., та вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями справу розподілено судді Іщенко Х.В. Ухвалою судді Казанківського районного суду Миколаївської області від 16.07.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі з викликом сторін по справі. Представником заявника надано до суду заяву про надання їй доступу до справи в підсистемі «Електронний суд» з метою ознайомлення з матеріалами справи. 11.08.2025 року від представника відповідача адвоката Мартинової Наталії Юріївни, яка діє в інтересах відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву та 18.08.2025 року, надійшло доповнення до відзову, в якому відповідачка позовні вимоги не визнала та просила відмовити в задоволені заявлених позовних вимог в повному обсязі. Зазначили, що позивачем не надано до позовної заяви як акцепту так і оферти на укладання договору кредитного договору, доказів підписання зазначених документів в тому числі з використанням одноразового ідентифікатора. Вважають що таким чином між сторонами не було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору. Також зазначають, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що [PERSON] отримувала кредитні кошти, таким чином відсутні докази того, що первісним кредитором були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок відповідачки, оскільки відсутні будь які первісні бухгалтерські документи. Крім того, розрахунки заборгованості складені самим кредитором, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами розміру кредитної заборгованості. Стосовно фактичного розміру заборгованості за тілом кредиту, процентами за користуванням кредитом та пенею зазначають, що за частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України від 22.11.2023 № 3498-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» були внесені зміни до Закону України «Про споживче кредитування», зокрема статтю 8 цього Закону доповнено частиною п'ятою: «Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%», таким чином спірний кредитний договір, який начебто було укладено 18.03.2024 року, тобто після набрання чинності вказаним законом, нарахування процентної ставки слід розраховувати у відповідності до чинного законодавства у розмірі 1%. З урахуванням зазначених змін до законодавства України, п. 2.4, п. 3.2.3 Кредитного договору не відповідає частині п'ятій статті 8 Закону України « Про споживче кредитування» в частині розміру денної процентної ставки, оскільки максимальна процентна ставка не може перевищувати 1%, проте в договорі зазначено стандартну процентну ставку 2.0 % та знижену процентну ставку 1.15288411 %. Також по тексту договору передбачено графік платежів. Згідно розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, відповідачем здійснювалась оплата: 31.03.2024 року - 2170,00 грн., 12.04.2024 року - 3500,00 грн., 24.04.2024 року - 1189,76 грн. Враховуючи безпідставність нарахування позивачем комісії та неправомірність встановленої денної процентної ставки при здійсненні відповідачем дострокової оплати 31.03.2024 року та 12.04.2024 року, вважають що розрахунок заборгованості повинен бути наступним: За період з 19.03.2024 року по 31.03.2024 року: 13 днів користування кредитом, сума відсотків 1300 грн. (10000 грн. * 1% * 13 днів). Оплата 31.03.2024 року в розмірі 2170,00 грн. Отже, після оплати відсотків заборгованість за тілом кредиту складає 9130,00 грн. (10000 грн. - (2170 грн. - 1300 грн.). За період з 01.04.2024 року по 12.04.2024 року: 12 днів користування кредитом, сума відсотків 1095,6 грн. (9130,00 грн. * 1% * 12 днів). Оплата 12.04.2024 року в розмірі 3500 грн. Отже, після оплати відсотків заборгованість за тілом кредиту складає 6725,6 грн. (9130,00 грн. - (3500,00 грн. - 1095,6 грн.). За період з 13.04.2024 року по 24.04.2024 року: 12 днів користування кредитом, сума відсотків складає 807,07 грн. (6725,6 грн. * 1% * 12 днів). Оплата 24.04.2024 року в розмірі 1189,76 грн. Отже, після оплати відсотків заборгованість за тілом кредиту складає 6342,91 грн. (6725,6 грн. - (1189,76 грн. - 807,07 грн.). За період з 25.04.2024 року по 02.09.2024 року: 131 днів користування кредитом, сума відсотків складає 7674,92 грн. (6342,91 грн. * 1% * 131 день). Таким чином, вважають що станом на 02.09.2024 року заборгованість за тілом кредиту складає 6342,91 грн., за процентами 7674,92 грн. Зважаючи на викладене сторона Відповідача наполягає на відмові в задоволенні позовних вимог в повному обсязі та просили стягнути з позивача витрати на користь [PERSON] понесені нею витрати на правничу допомогу у розмірі 8000,00 грн. 14.08.2025 року представником позивача ТОВ «Бізнес позика» була надана відповідь на відзив, та 28.08.25 року надані додаткові пояснення по справі, які за своїм змістом по суті є більш розширеним викладенням позовної заяви, викладених обставин, аргументацією заявлених позовних вимог а також посилання на судову практику по даній категорії справ. Зокрема була наведена аргументація щодо укладання кредитного договору, а саме: направлення оферти, ідентифікації боржника, використання ним електронного підпису, перерахування кредитних коштів, відступлення права вимоги. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були належним чином повідомлені в порядку ст. 128 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення за наявними доказами, що маються в матеріалах справи. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 18.03.2024 р. між ТОВ «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір № 467684-КС-006 про надання кредиту шляхом обміну електронним повідомленням, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 ЗУ «Про електронну комерцію», і Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавець. Відповідно до п. 1 договору, кредитодавець надає позичальникові кредит у розмірі 10 000 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом за надання кредиту у порядку та на умовах визначених цим договором та правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». Строк, на який надається кредит 24 тижнів . Загальний розмір наданого кредиту: 10 000 грн. Термін дії Договору: до 02.09.2024 р. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 26040,00 грн. Загальні витрати за кредитом 16040,00 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 9249,88 процентів.Плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,15288411 процентів за кожен день користування Кредитом. Сторони в Договорі кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів. Судом встановлено, що ТОВ «Бізнес Позика» 18.03.2024 року направлено відповідачу [PERSON] пропозицію (оферту) укласти Договір № 467684-КС-006 про надання кредиту. 18.03.2024 року відповідач [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір № 467684-КС-006 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Щодо дійсності укладеного договору в електронній формі та підписання його відповідачем. Так відповідач [PERSON] через веб-сайт Кредитодавця шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю Особистого кабінету, ввійшов до Особистого кабінету та з Особистого кабінету через Інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав Заявку на отримання кредиту, де відповідно вказує номер свого поточного (карткового) рахунку. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено відповідачу [PERSON] , через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-8969, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено Позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Боржником було введено/відправлено. Таким чином, 18.03.2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] було укладено Договір № 467684-КС-006 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 10000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності , а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит). Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування Кредитом є фіксованою та становить 1,15288411 процентів за кожен день користування Кредитом. Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі - Проценти за користування Кредитом), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати Позичальник для належного виконання умов Кредитного договору. Тобто як було встановлено судом ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 10000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] (котру Позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів (або платіжним дорученням). До теперішнього часу Боржник свої зобов`язання за Кредитним договором № 467684-КС-006 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у Розрахунку заборгованості за Договором № 467684-КС-006, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 467684-КС-006 позичальник (відповідач) [PERSON] , на виконання умов договору здійснила часткову оплату за Договором № 467684-КС-006 на загальну суму 6839,76 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Відповідно до пункту 2 Договору протягом строку кредитування процентна ставка за Кредитом (надалі за текстом - «Проценти за користування кредитом»), нараховуються на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування Кредитом, із урахуванням дня видачі Кредиту та дня повернення Кредиту згідно Графіку платежів. Відповідно до п.5.1. Правил, які у відповідності до пункту 10 Кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов Кредитного договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту Позичальнику до закінчення терміну дії Договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування. Як вбачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором, заборгованість Відповідача за Кредитним договором після закінчення строку дії Кредитного договору не змінювалася (тобто проценти за Кредитним договором після закінчення строку дії Кредитного договору не нараховувалися). Зважаючи на ті обставини, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у відповідача станом на 22.06.2025 року утворилась заборгованість за Договором № 467684-КС-006 про надання кредиту, в загальному розмірі 25850,55 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 7 115,35 грн; суми прострочених платежів по процентах - 18 116,50 грн; суми прострочених платежів за комісією - 618,70 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України «Кредит». Встановивши наведені обставини, суд керується наступним. У відповідності до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий та неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За правилами частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір був укладений сторонами в електронній формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договір кредиту між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті позикодавця подала заявку на отримання кредиту за умовами, які вважала зручними для себе, та підтвердила умови отримання позики, після чого позикодавець надіслав відповідачу за допомогою засобів зв`язку одноразовий ідентифікатор, який остання використала для підтвердження підписання договору кредиту. Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов'язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріали справи містять достатньо доказів, з яких вбачається, що було укладено кредитний договір, умови якого ТОВ «Бізнес Позика» були виконані. Однак відповідачка [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором щодо повернення кредитних коштів не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість згідно розрахунку позивача, який відповідає умовам, передбаченими в договорі та є узгодженим між сторонами, а також сумам, отриманим відповідачем. Так, в ході розгляду судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернулася до ТОВ «Бізнес Позика» з метою отримання кредитних коштів, за результатами його звернення, 18.03.2024 р. було підписано договір про надання кредиту за № 467684-КС-006, після підписання якого у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у позивача виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у визначеному розмірі, який був обумовлений між сторонами умовами договору. На підставі укладеного договору про надання кредиту відповідачці надано грошові кошти, що підтверджується наданими позивачем копіями квитанцій, відтак ТОВ «Бізнес Позика» прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав своєчасно і повністю, надавши кредиті ресурси в повному обсязі. У свою чергу, взяті на себе зобов`язання відповідач належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за договором на загальну суму 25850,55 грн. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості виходячи з розрахунку позивача та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем. За таких обставин, враховуючи порушення відповідачем умов договору, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, підлягає судовому захисту, тому позов ТОВ «Бізнес Позика» про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно вимог ст. 133 ч. 1 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та інших витрат пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому вказані витрати також повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача. З огляду на вищевикладене, суд стягує з відповідача понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. У зв`язку із задоволенням позовних вимог витрати понесені відповідачем на професійну правову допомогу залишити за відповідачем.

Outcome: approved