Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовується наступним. 03 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу у подружжя народилась донька - [PERSON] , [INFO] . З початку повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України, [PERSON] разом з донькою виїхали за межі України, а саме до Федеративної республіки Німеччини, де наразі [PERSON] продовжує перебувати. Внаслідок сімейних обставин, які склались останнім часом, а також завдяки хвороби Відповідачки, остання перестала виконувати свої батьківські обов`язки, не доглядала за донькою, не піклувалась про її здоров`я та побут, а тому Позивач був вимушений забрати дитину до себе у м. Запоріжжя.. В січні 2024 року донька повернулась до України (м. Запоріжжя) на постійне місце проживання з батьком. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 05.02.2024 №95 р. визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Станом на сьогодні Позивач повністю опікується та доглядає за донькою. Позивач разом з донькою ведуть повноцінне життя, не дивлячись на обставини що склалися в країні. Постійно відвідують дитячі майданчики, виїжджають на природу. Позивач постійно купує необхідні речі, книги і іграшки за побажанням дитини. Постійно консультується зі своїм лікарем та іншими спеціалістами в приватному порядку. Донька Позивача починаючи з 12 лютого 2024 року і по сьогоднішній день відвідує Дитячий клуб-студія «Чудова дитина». Згідно Довідки від 25.07.2024 року вих. №125, саме Позивач [PERSON] приводить дитину до дошкільного навчального закладу та забирає додому, цікавиться психологічним та фізичним розвитком дитини, сплачує за дитячий клуб. Мати дитини [PERSON] , за період відвідування дитиною [PERSON] дитячого клубу-студія «Чудова дитина», жодного разу не з`являлась. Позивач має активну життєву позицію та освіту, яка дозволяє йому мати роботу та фінансово піклуватися про дитину. Разом з тим згідно Акту обстеження умов проживання від 23.04.2024 року складеним відділом по Комунарському району служби у справах дітей Запорізької міської ради, встановлено, що родина [PERSON] (Позивач) проживає в багатоквартирному будинку за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї: батько (Позивач) - [PERSON] , 1978 р.н.; рідна матір Позивача - [PERSON] , 1953 р.н.; донька (Позивача) - [PERSON] , [INFO] . Дівчинка має все необхідне для відпочинку, розвитку, тощо. З батьком дитина проживає з січня 2024 року, відповідає прихильністю до батька та бабусі. Мати (Відповідачка) з дитиною спілкується засобами звязку. Малолітня [PERSON] перебуває на повному утриманні Позивача, батько займається її вихованням, забезпечує всіма необхідними речами. Наведеними у цій заяві обставинами підтверджується, що факт, який просить встановити позивач є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав позивача та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав. Встановлення факту перебування неповнолітньої дитини на вихованні і догляді позивача потрібно з метою для захисту прав доньки та уникнення суперечностей при визначенні даного факту зі сторонами органів державної влади та з метою отримання можливості одноосібного звернення батьком в інтересах дитини до державних та освітніх органів, органів місцевого самоврядування.. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного, позивач просить суд встановити факт самостійного виховання та утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] батьком [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ). Стягнути з [PERSON] [INFO] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] ( [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ) на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку) Відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.08.2024 р. відкрито провадження по справі, її розгляд призначено у порядку загального позовного провадження, сторонам та третій особі встановлений строк для надання заяв по суті справи. Протокольною ухвалою суду від 20.01.2025 р. закрито підготовче провадження та призначений судовий розгляд. У судових засіданнях у справі позивач та його представник адвокат О.Неткал підтримували позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні, з підстав, заявлених в позові. Додатково в судовому засіданні позивач зазначив, що відповідачка недостатньо дитині приділяла уваги. Однією з метою подання позову є забезпечення можливості виїжджати позивачу з донькою за межі України, щоб навідувати матір. Пояснив, що він працює не офіційно на будівництві, його дохід в місяць приблизно 30000,00 грн., дохід дружини йому не відомий. Інколи він допомагає дружині та відправляє їй кошти. В зв`язку з погіршенням безпекової ситуації в м. Запоріжжі, він був вимушений вивезти доньку з його мамою в м. Тернопіль, де вони наразі знаходяться. Відповідачка в судові засідання у справі не з`являлась. Про судове провадження обізнана. До суду електронною поштою надійшла її заява, датована 10.03.2025 р., підписана її електронним підписом, в якій зазначила, що вона на початку війни виїхала з малолітньою донькою в Федеративну Республіку Німеччини. Внаслідок виявлення в неї тяжкого захворювання та безкінечного лікування, вона не може належно та повноцінно піклуватися та доглядати за донькою, у зв`язку з чим в січні 2024 р. малолітня донька повернулась до України на постійне місце проживання до батька [PERSON] , який наразі самостійно виховує, опікується та утримує доньку. Внаслідок фізичного стану вона не може належним чином виконувати материнські обов`язки, в зв`язку з чим просить задовольнити позовну заяву [PERSON] . Представник третьої особи органу опіки та піклування Петренко Г.Ф. в судовому засіданні не заперечувала відносно задоволення позовних вимог. В судовому засіданні малолітня донька сторін у справі [PERSON] , [INFO] , пояснила, що вона була з мамою в Німеччині, коли мама потрапила в лікарню, приїхала бабуся, яка була з нею, з якою вона потім поїхала в Україну. Наразі вона ходить в 1-й клас в м. Тернополі, в якому мешкає з бабусею та татом, який приїжджає до неї. Коли тато працює, вона залишається з бабусею. Мама знаходиться в Німеччині, кожного дня їй дзвонить та цікавиться про її справи, присилає подарунки: одяг, смаколики, інколи вона приїздить до неї в м. Тернопіль, в останній раз вона приїздила взимку. Їй краще мешкати в Україні, бо вона не розуміє німецької мови. Вислухав пояснення позивача та його представника, малолітньої дитини, відносно якої заявлені позовні вимоги, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи та інші докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини та правовідносини. Сторони по справі з 03.12.2016 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Сторони у справі є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Запоріжжя, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Розпорядженням голови Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району від 05.02.2024 р. №95 р., на підставі заяви [PERSON] визначено місце проживання дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] . Відповідно до довідки Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 01.02.2024 р., місце проживання малолітньої [PERSON] , на момент видачі довідки, зареєстровано за місцем проживання її батька [PERSON] , а саме, за адресою: [ADDRESS] . Разом з ними зареєстрована ще [PERSON] , [INFO] , яка згідно пояснень дитини є її бабусею. Відповідно до Актів обстеження умов проживання малолітньої дитини [PERSON] , складених працівниками відділу по Комунарському району служби у справах дітей Запорізької міської ради 23.04.2024 р., з 07.10.2024 р. дитина мешкає за адресою: [ADDRESS] , з батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] , в квартирі створені належні умови для виховання та розвитку дитини. Стосунки в родині доброзичливі. Зі слів дівчинки, її мама, яка перебуває в Німеччині спілкується з нею засобами зв`язку по декілька разів на день. Зі слів заявника матір дитини хворіє та знаходиться на лікуванні в Німеччині. Відповідно до довідки, виданої дитячим клуб-студією «Чудова дитина» від 25.07.2024 р., [PERSON] , [INFO] , відвідує цей дитячий клуб-студія «Чудова дитина» в період з «12» лютого 2024 року по сьогоднішній день. Її мати - [PERSON] контакту з дитячим клубом-студія « [PERSON] дитина» не підтримує, успішністю дитини не цікавиться, з вихователями не спілкується, оплату за відвідування дитячого клубу не здійснює. Дитину до дитячого клубу приводить і забирає батько - [PERSON] та бабуся - [PERSON] . Оплату за відвідування дитячого клубу здійснює теж тільки батько. Відповідно до епікризу медичного висновку, складеного 31.12.2023 р. лікарями лікарні Йоганнітер в Дуйсбург, в перекладі з німецької мови українською, стаціонарний прийом пацієнтки [PERSON] , в період з 27.12.2023 р. по 31.12.2023 р. зумовлений гематемезисом в анамнезі у день надходження та 1 раз 5 днів тому. Внаслідок зловживання алкоголем у неї виникла жовтяниця шкіри та склер. Через мовний бар`єр збір анамнезу ускладнений. Збір анамнезу проводився виключно англійською мовою з використанням Google Translater. УЗД виявило гепатомегапію та стеатоз гепатиту III. Ступінь сумнівного цирозу печінки та по збільшення селезінки. Для виключення кровотечі з верхніх відділів шлунково-кишкового тракту в день надходження проводили езофагогастродуоденоскопію. яка виявила рефлюкс-езофагіт С, кровотечу Форреста (без ознак крововиливу), велику аксіальну грижу та гастрит. Повторне УЗД черевної порожнини виявило дискретну кількість навколопечінкового асциту. Немає ознак каменів у жовчному міхурі, немає внутрішньо-печінкового застою жовчі. Пацієнтка хотіла виписатися, бо хотіла полетіти в Україну. Виписку здійснено за власним бажанням пацієнтки, незважаючи на рекомендації лікаря. Відповідно до заключного виписного епікризу, складеного 18.09.2024 р. лікарями лікарні Йоганнітер в Дуйсбург Федеративна Республіка Німеччини, в перекладі з німецької мови українською, [PERSON] , [INFO] , перебувала на стаціонарному лікування в даному медичному закладі в період з 12.09.2024 р. по 16.09.2024 р.. Відповідно до довідок про місце перебування, складених лікарнею Йоганнітер в Дуйсбург Федеративна Республіка Німеччини 17.01.2025 р., 02.04.2025 р., 14.08.2025 р. в перекладі з німецької мови українською, [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , з 31.12.2025 р. по 17.01.2025 р., з 31.03.2025 р. по 02.04.2025 р., з 10.08.2025 р. і орієнтовно до 17.08.2025 р. перебувала на стаціонарному лікуванні в даному медичному закладі. Згідно з довідкою, складеною 18.08.2025 р. лікарнею Йоганнітер в Дуйсбург Федеративна Республіка Німеччини, в перекладі з німецької мови українською, [PERSON] , [INFO] , проходить лікування у цій клініці у відділенні внутрішньої та сімейної медицини. Серед іншого, відомі наступні діагнози: [PERSON] печінки з кровотечею з варикозно розширених вен стравоходу, стадія С печінкової недостатності за класифікацією Чайлда-П`ю (10 балів), показання до трансплантації печінки Стан після кровотечі з варикозно розширених вен стравоходу. Залізодефіцитна анемія після хронічної крововтрати з переливаннями крові. Алергічний риніт, викликаний пилком рослин. Хронічна венозна недостатність. Кіста яєчника. Пані [PERSON] перебуває у тяжкому загальному стані. У зв`язку з тяжкими хронічними захворюваннями пані [PERSON] не спроможна самостійно вести домашнє господарство. Вона постійно потребує допомоги у повсякденному житті. Відповідно до довідки Тернопільської ЗОШ №13, [PERSON] , [INFO] навчається в даному навчальному закладі з 02.12.2024 р. Вихованням займається бабуся та батько. До школи [PERSON] постійно приводить та забирає додому бабуся (батько лише під час відпустки). Інші особи участі в супроводі освітнього процесу не беруть. Відповідно до Акту обстеження умов проживання, складеного 28.04.2025 р. спеціалістами ССД УСМП та ЗД Тернопільської міської ради, малолітня дитина [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS] з батьком [PERSON] та бабусею [PERSON] з грудня 2024 р.. Для дитини створені належні умови для виховання та розвитку. Представник ССД УСМП та ЗД Тернопільської міської ради Дудар У.М. в судовому засіданні пояснила, що під час проведення обстеження умов проживання дитини [PERSON] , були присутні дитина та її бабуся, з їх слів працівники служби у справах дітей дійшли висновку, що дитини мешкає з батьком та бабусею. З батьком перед проведенням обстеження в телефонному режимі спілкувалася співробітниця служби у справах дітей, він не зміг бути присутнім в зв`язку з тим, що він перебував за межами міста. Акт підписала бабуся від його імені. Відповідно до висновку Районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, як органу опіки та піклування, від 04.06.2025 р., доцільно встановити факт самостійного виховання та утримання дитини [PERSON] батьком [PERSON] , оскільки матір дитини не приймає участі у вихованні та утриманні дитини. Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 5 Сімейного кодексу України встановлено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до ч. 1-2, 6-10 ст. 7 СК України сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За нормою статті 141 цього Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 153, ч. 1-3 ст. 157 СК України). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналогічні положення щодо виховання дітей та спілкування з їх батьками містяться у розділах 8, 11, 12, 15 ЗУ «Про охорону дитинства». Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№ 2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом. Згідно із частиною другою статті 15 СК України, якщо особа визнана недієздатною, її сімейний обов`язок особистого немайнового характеру припиняється у зв`язку з неможливістю його виконання. У частині четвертій статті 15 СК України визначено, що невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, установлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України). Таким чином, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися. Отже, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється. Лише у тому випадку, коли той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Тоді суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, що встановлено у ст. 159 СК України. Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України "невідчужуваність" сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. До аналогічних висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2024 року по справі № 201/5972/22. З матеріалів справи вбачається, що сторони перебувають у шлюбі. Внаслідок війни, задля забезпечення безпеки дитини, за згодою між подружжям, відповідачка з малолітньою донькою виїхала до Федеративної Республіки Німеччини, де вони мешкали разом до кінця 2023 р. З 2023 р. позивачка почала систематично проходити лікування, зокрема стаціонарне, в зв`язку з хронічним захворюванням, що спонукало її та позивача у справі прийняти спільне рішення про повернення малолітньої доньки з бабусею до України задля проживання з батьком дитини позивачем у справі. З початку 2024 р. і по теперішній час малолітня донька за рішенням батьків, та розпорядженням органу опіки та піклуванням мешкає з батьком. При цьому матір, хоча і мешкає за кордоном, але спілкується систематично з дитиною в телефонному режимі, іноді приїздить до дитини, присилає та привозить їй подарунки, тобто цікавиться життям дитини та бере участь у її вихованні. Дитина не мешкає з мамою не за нехтуванням останньою своїх материнських обов`язків, а в силу обтяжливих обставин, а саме, станом її здоров`я та необхідністю систематичного лікування, що перешкоджає у безпосередньому догляді за дитиною за місцем проживання відповідачки. Невідвідування матір`ю школи та гуртка, де навчалась дитина, з урахуванням, що відповідачка постійно мешкає за межами України, не свідчить про нехтування нею своїми обов`язками щодо виховання відносно доньки та її необізнаність щодо навчання дитини, враховуючи, що вона систематично спілкується з донькою в телефонному режимі. Достеменних відомостей, що відповідачка, в період коли дитина мешкала з нею ухилялась від її утримання, суду не дано. Матір дитини тяжко хворіє, при цьому все одно здійснювала дії на утримання дитини, зокрема присилала одяг дитині, купувала подарунки. Місце проживання дитини з позивачем визначене з початку 2024 р., вимоги про стягнення аліментів з відповідачки лише вирішується в цій справі, тому з урахуванням обставин що склалися в їх родині, суд вважає, що відсутні підстави вважати, що матір свідомо ухиляється від утримання дитини. Відповідачка батьківських прав відносно малолітньої доньки у судовому порядку не позбавлялась. Належно підтверджених відомостей, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, судом не встановлено під час розгляду справи. В своїй заяві відповідачка визнає позовні вимоги, при цьому з урахуванням в першу чергу інтересів дитини, обставин справи, встановлених судом, мети встановлення даного факту, заявленої позивачем, суд дійшов висновку, що встановлення факту самостійного виховання позивачем дитини, може мати негативні наслідки, як для матері дитини та використано для позбавлення її батьківських прав, так відповідно і для дитини, тому в частині вимог про встановлення заявленого юридичного факту, суд не приймає визнання відповідачем позовних вимог. Відповідно до ч.6\~ст.19 Сімейного кодексу України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. \~ \~ \~ \~Органом опіки та піклування наданий висновок про доцільність встановлення факту самостійного виховання батьком дитини, з посиланням на те, що матір дитини не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, що спростовується дослідженими судом доказами, в тому числі актами про обстеження умов проживання дитини, складеними органом опіки та піклування, в яких також зазначено про систематичне спілкування дитиною з мамою, яка цікавиться її життям та приймає учать у її вихованні. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищенаведене, суд виснує, що висновок органу опіки та піклування недостатньо обґрунтований, тому не погоджується з ним. Оцінивши вищевказані докази в сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги про встановлення факту самостійного виховання позивачем дитини, не обґрунтовані, в зв`язку з чим не підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів з відповідачки на користь позивача на утримання їх доньки, суд враховує наступне. Відповідно до\~ ст.180 СК України,\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~181\~СК України,за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд, з урахуванням, що дитина мешкає з батьком позивачем по справі, обставин, передбачених ст. 182 СК України, зокрема стану здоров`я відповідачки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають частковому задоволенню, а саме, в частині розміру аліментів, та присудити стягнення аліментів з відповідачки на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частки доходів платника аліментів, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення цього позову, а саме, з 01.08.2024 р. і до досягнення повноліття.

Outcome: partial