Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа державний нотаріус Першої Харківської державної нотаріальної контори Грошева О.Ю., про розірвання договору довічного утримання (догляду), в якому просить суд розірвати договор довічного утримання (догляду) укладений 27 лютого 2020 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений державним нотаріусом Першої Харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. зареєстрований в реєстрі за №5-94. Застосувати наслідки розірвання договору довічного утримання, а саме: визнати за [PERSON] право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомості: 4580228), скасувати державну реєстрацію обтяження нерухомого майна (заборону відчуження нерухомого майна), накладену державним нотаріусом Першої міської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. за реєстровим №5-95. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.02.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений державним нотаріусом Першої міської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. за реєстровим номером № 5-94. Згідно п.1.2. зазначеного Договору Відчужувач передає, а Набувач отримує у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , на умовах, встановлених цим Договором. Квартира належить позивачці на праві особистої приватної власності на підставі Договору дарування квартири посвідченого 24 лютого 2004 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, Варніковою К.В., зареєстрованого в реєстрі за № 417, право власності на яку зареєстроване Комунальним Підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 18.03.2004 року, реєстраційний номер: 4580228, номер запису: В-7097, в книзі:1. Відповідно до договору (п. 2.2) обов`язком, відповідача по справі [PERSON] передбачалось утримання (догляд) позивача по справі, у вигляді: а) надання побутових послуг (лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, вологе прибирання квартири), виконання різних видів ремонтних робіт. б)витрат на придбання для Відчужувача лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів та на ії лікування; в) забезпечення надання Відчужувачеві медичної допомоги удома лікарями загального профілю, а також лікарями спеціалістами; г) забезпечення Відчужувача у разі потреби, визначеної висновком МСЕК,відповідними технічними та іншими засобами реабілітації, крім протезів з дорогоцінних металів та за умови, що Відчужувач не буде належати до категорії населення, які забезпечуються технічними засобами реабілітації за рахунок коштів, спеціально передбачених в Державному бюджеті Фонду соціального захисту інвалідів; д) щотижневого забезпечення Відчужувача продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем її проживання та оплати їх вартості; е) забезпечувати Вівдчужувача житлом, шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі, в якій вона проживала та мешкала до укладання та підписання цього договору. Саме тому п.3 п.п. 3.1 Договору довічного утримання, матеріальне забезпечення Відчужувача, за домовленістю визначається сторонами не менш одного розміру однієї мінімальної заробітної плати встановленої законодавством. Однак, з моменту повномасштабного вторгнення а саме с 24 лютого 2022 року і станом на день подання цієї позовної заяви до суду протягом більше ніж двох років, відповідачка не здійснювала матеріальне забезпечення з утримання позивачки, в порушення умов пунктів 2 та 3 Договору. Відповідачка не надавала, матеріальної допомоги грошима в сумі однієї мінімальної заробітної плати щомісячно, так само як іншого матеріального забезпечення та утримання позивачки. Оскільки відповідач є громадянкою російської федерації, це вбачається з договору довічного утримання (догляду) від 07.02.2020 року, [PERSON] є людиною похилого віку, їй необхідний постійний медичний догляд та їнше, врешті решт договір довічного утримання є однією із правових форм забезпечення непрацездатних за віком або за станом здоров`я фізичних осіб, тобто зазначений договір укладався саме заради цього, саме тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 05.03.2025 відкрито провадження по вище зазначеній справі, розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Індустріального районного суду м. Харкова від 19.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду у судове засідання. Представник позивачки адвокат Цой Д.А., в поданій до суду заяві просить проводити розгляд справи за відсутності позивачки та представника позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, позовні вимоги задовольнити, у разі неявки в судове засідання відповідачки не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про дату розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових викликів зі зворотними повідомленнями, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки не повідомила, будь-яких клопотань або відзиву на позов від відповідачки до суду не надходило. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.02.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання (догляду), посвідчений державним нотаріусом Першої міської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. за реєстровим номером № 5-94. У відповідності до п.1.2. зазначеного Договору Відчужувач передає, а Набувач отримує у власність квартиру за адресою: [ADDRESS] , на умовах, встановлених цим Договором. Квартира належить позивачці на праві особистої приватної власності на підставі Договору дарування квартири посвідченого 24 лютого 2004 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, Варніковою К.В., зареєстрованого в реєстрі за № 417, право власності на яку зареєстроване Комунальним Підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 18.03.2004 року, реєстраційний номер: 4580228, номер запису: В-7097, в книзі: 1 (п. 1.3). Відповідно до умов договору (п. 2.2) обов`язком, відповідача по справі [PERSON] передбачалось утримання (догляд) позивача по справі, у вигляді: а) надання побутових послуг (лагодження одягу та взуття, надання перукарських послуг, вологе прибирання квартири), виконання різних видів ремонтних робіт; б) витрат на придбання для Відчужувача лікарських засобів на підставі виданих лікарями рецептів та на ії лікування; забезпечення надання Відчужувачеві медичної допомоги удома лікарями загального профілю, а також лікарями спеціалістами; г) забезпечення Відчужувача у разі потреби, визначеної висновком МСЕК,відповідними технічними та іншими засобами реабілітації, крім протезів з дорогоцінних металів та за умови, що Відчужувач не буде належати до категорії населення, які забезпечуються технічними засобами реабілітації за рахунок коштів, спеціально передбачених в Державному бюджеті Фонду соціального захисту інвалідів; д) щотижневого забезпечення Відчужувача продуктами харчування шляхом організації їх доставки за місцем її проживання та оплати їх вартості; е) забезпечувати Вівдчужувача житлом, шляхом збереження права безоплатного довічного проживання у відчужуваній квартирі, в якій вона проживала та мешкала до укладання та підписання цього договору. П.п. 3.1 Договору довічного утримання, матеріальне забезпечення Відчужувача, за домовленістю визначається сторонами не менш одного розміру однієї мінімальної заробітної плати встановленої законодавством. Отже у відповідності до умов Договору довічного утримання (догляду) від 07.02.2020 [PERSON] взяла на себе зобов`язання довічне матеріальне забезпечення позивача, а також усі вигляді догляду. У свою чергу, даним Договором позивач передала, а відповідач отримала у власність квартиру [ADDRESS] . Відповідач з 24.02.2022 не виконує по відношенню до позивачки взяті на себе зобов`язання, матеріальне забезпечення не сплачує згідно Договору, іншого матеріального забезпечення та утримання не здійснює. Відповідно до вимог\~ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Договір довічного утримання є однією із правових форм забезпечення непрацездатних за віком або за станом здоров`я фізичних осіб. Згідно з ч.1\~ст. 749 ЦК України\~у договорі довічного утримання (догляду) можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача. За правилами\~ст. 751 ЦК України\~матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Положення ч.1\~ст. 755 ЦК України\~не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому, вирішуючи зазначене питання, суд має враховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення\~ст. 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору. Тлумачення п. 1 ч.1\~ст. 755 ЦК України\~свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Частина друга\~статті 651 ЦК України\~визначає, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Таким чином, для розірвання вказаного договору з вказаних підстав достатньо встановлення факту неналежного виконання набувачем умов договору. Згідно із\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Належним виконанням зобов`язання слід вважати тоді, коли відповідач виконує всі взяті на себе обов`язки за договором. Звертаючись до суду із вище зазначеним позовом, позивач посилалася на те, що з моменту повномасштабного вторгнення а саме с 24 лютого 2022 року і станом на день подання цієї позовної заяви до суду протягом більше ніж двох років, відповідачка не здійснювала матеріальне забезпечення з утримання позивачки, в порушення умов пунктів 2 та 3 Договору. Відповідачка не надавала, матеріальної допомоги грошима в сумі однієї мінімальної заробітної плати щомісячно, так само як іншого матеріального забезпечення та утримання позивачки. Відповідачка є громадянкою російської федерації. Судом установлено, що згідно з п. 3.1 Договору довічного утримання (догляду) від 07.02.2020 визначено, що матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачеві, оцінюється сторонами не менше одного розмірі мінімальної заробітної плати встановленої законодавством. За домовленістю сторін набувач зобов`язується сплачувати цю суму Відчужувачеві грошима. Разом з тим, за доводами позивача, відповідачка не виконувала умови укладеного договору. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що відчужувачу за договором довічного утримання законом надано право ініціювати питання розірвання такого правочину у судовому порядку у випадку невиконання набувачем його умов, при цьому саме відповідач мав би убезпечити себе від подальших претензій відчужувача шляхом ведення відповідного обліку та на виконання вимог ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~повинен надати суду докази відсутності цих обставин, на які посилається позивач. Такі висновки щодо застосування положень ст.ст.\~755,\~756 ЦК України\~узгоджуються із висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 509/513/16-ц, від 29 серпня 2018 року у справі № 755/1226/17-ц та від 06 травня 2020 року у справі № 755/1750/19. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 червня 2019 року в справі № 759/501/17 (провадження № 61-14554св18) зроблено висновок, що «тлумачення пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України свідчить, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду за умови доведення відчужувачем факту порушення набувачем своїх обов`язків за договором довічного утримання (догляду), що може проявлятися у вигляді неповного чи неналежного забезпечення доглядом, допомогою, харчуванням відчужувача або у вигляді повного невиконання вказаних дій. Таким чином, враховуючи вищевикладене позивач вважає за необхідне розірвання договору довічного утримання на її вимогу. Відповідно до ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Так, під час розгляду справи було встановлено, що факт невиконання умов Договору довічного утримання (догляду) від 07.02.2020 не спростований відповідачкою, будь-яких доказів відсутності обставин, наведених позивачкою, [PERSON] не надала. З урахуванням викладеного, урахувавши зміст Договору довічного утримання (догляду) від 07.02.2020, визначені договором обов`язки набувача, суть спору між сторонами, суд дійшов висновку про наявність встановлених законом підстав для розірвання договору довічного утримання. У відповідності зі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 3 954. 42 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved