Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 травня 2024 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №1807/24-Т/К/11, предметом якого є страхування транспортного засобу «BMW», д.н.з. [NUMBER] . 08 грудня 2024 року, на регульованому перехресті пр. П.Григоренка - А.Ахматової в м. Києві в м. Києві, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SsangYong», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля «BMW», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, 124 КУпАП. На виконання взятих на себе зобов`язань, за наслідками звернення потерпілої особи з заявою про страхове відшкодування позивачем було проведено виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «BMW», д.н.з. [NUMBER] , у розмірі 391 912,26 грн. На дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач направив відповідачу вимогу про сплату вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «BMW», д.н.з. [NUMBER] , у розмірі 391 912,26 грн., однак зазначена вимога була повністю проігнорована відповідачем, у зв`язку з цим позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошову суму в даному розмірі та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ст.178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву та/або заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням сторін. Від позивача також не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у відповідності із ч. 5 ст. 279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом. Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в ЦК України, зокрема, з договорів та інших правочинів. Статтею 14 ЦПК України визначено, що цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Судом встановлено, що 27 травня 2024 року між ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №1807/24-Т/К/11, предметом якого є страхування транспортного засобу «BMW», д.н.з. [NUMBER] . 08 грудня 2024 року, на регульованому перехресті пр. П.Григоренка - А.Ахматової в м. Києві в м. Києві, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «SsangYong», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , автомобіля «BMW», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volkswagen», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Дарницького районного суду міста Києва від 04 лютого 2025 року відповідача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4, 124 КУпАП. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Після настання страхового випадку, власник пошкодженого транспортного засобу «BMW», д.н.з. [NUMBER] , звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування. Оскільки даний випадок є страховим, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі рахунків №К-11000437 від 23.12.2024 року, №К-11000055 від 14.02.2025 року та №СФ-0000876 від 08.04.2025 року здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 391 912,26 грн. На дату скоєння ДТП водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Позивач направив відповідачу вимогу про сплату вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу «BMW», д.н.з. [NUMBER] , у розмірі 391 912,26 грн., однак зазначена вимога була повністю проігнорована відповідачем. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п. 36.2. ст. 36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Згідно ст. 29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Враховуючи вищевикладене, правові підстави права позивача щодо вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування ґрунтуються на законі і повністю є доведеними та вмотивованими. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню у повному обсязі. У зв`язку з викладеним суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати в порядку регресу у розмірі 391 912,26 грн. Судові витрати відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 5 878,68 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved