Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» звернулось до Тиврівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 21.07.2021 № 75633586. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21.07.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] в електронному вигляді уклали договір позики №75633586, за умовами якого відповідачу було надано позику в загальному розмірі 4000 грн строком на 30 днів зі сплатою процентів 1,99% Сума кредиту була перерахована відповідачу на його банківський картковий рахунок. У договорі позики встановлено строк позики 30 днів та наявні умови пролонгації та автопролонгації строку користування кредитом, які обмежені 90 календарними днями. Враховуючи умови договору позики та відсутність здійснених відповідачем платежів в рахунок погашення заборгованості за договором позики заборгованість останнього за договором позики складає 13552,00 грн, з яких: 4000,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 9552,00 сума заборгованості за відсотками. 21.12.2021 ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Управління активами» уклали договір факторингу №2112, згідно якого останній набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги до фізичних осіб, які є боржниками первісного кредитора, у тому числі і до відповідача за договором позики від 21.07.2021 №75633586. 31.03.2023 ТОВ «ФК «Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №310323-ФМ, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі і до відповідача за договором позики від 21.07.2021 №75633586. Враховуючи викладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 21.07.2021 № 75633586 в розмірі 13552 гривень 00 копійок, а також понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 2422 гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн. Ухвалою Тиврівського районного суду Вінницької області від 02.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами заяв по суті справи, а також задоволено клопотання позивача про витребування в АТ КБ "ПриватБанк" інформації щодо належності рахунків відповідача та виписки по картковому рахунку. Копію ухвали про відкриття провадження 07.04.2025 направлено відповідачу на зареєстровану адресу місця проживання, однак згідно повернутого поштового конверту з довідкою про причини повернення повернуто з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с. 68, 70). Відповідно до ч.\~7 ст.\~128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації\~щодо їх\~адреси судова\~повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно з п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають електронного кабінету, за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому суду адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає, не перебуває або не знаходиться. Частиною 10 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотань про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач відзиву на позовну заяву до суду не подав. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про вирішення спору за наявними у справі матеріалами, дослідивши які, суд встановив такі обставини справи. 21.07.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] було укладено електронний договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75633586, який був підписаний відповідачем одноразовим ідентифікатором «1А2АJboyW0» (а.с. 13-зворот). Згідно з п. 1. договору, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Згідно з п. 2 договору сума позики складає 4000,00 грн., строк позики - 30 днів (дата надання позики 21.07.2021, дата повернення позики 20.08.2021, тип процентної ставки фіксована; базова процентна ставка - 1,99% на день; знижена процентна ставка 1,00 % на день; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) 2,7% на день. Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» було у повному обсязі виконано своє зобов`язання за Договором шляхом перерахування грошових коштів на картковий рахунок № [NUMBER] , який відповідач вказав у вказаному вище договорі позики, що підтверджується листом ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» від 13.03.2025 (а.с. 27-28) та наданою з АТ КБ «ПриватБанк» на виконання ухвали суду інформацією щодо належності зазначеної банківської карти відповідачу та руху коштів за вказаним рахунком (а.с. 71-74) 21.12.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «Управління активами» було укладено Договір факторингу №2112, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило ТОВ «ФК «Управління активами» свої права грошової вимоги до боржників, у тому числі і за Договором позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) № 75633586 від 21.07.2021 (а.с. 28-зворот - 38). 31.03.2023 ТОВ «ФК «Управління активами» та ТОВ «Фінпром Маркет» уклали договір факторингу №310323-ФМ, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, у тому числі і до відповідача за договором позики від 21.07.2021 №75633586 (а.с. 39 - 50). Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 21.07.2021 по 25.03.2025 заборгованість відповідача перед позивачем становить 13552 грн, а саме: заборгованість за тілом позики 4000 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 9552 грн (а.с. 5-7). Як вбачається із зазначеного розрахунку, проценти відповідачу нараховані за період з 21.07.2021 по 18.11.2021 за процентною ставкою 1,99% на день. Порядок надання грошових коштів у позику передбачено Правилами надання грошових коштів у позику ТОВ ««1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (а.с.14-зворот-25). Пунктом 6.5. зазначених правил передбачено, що у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення Позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту Позику (або її частину) Товариство має право нараховувати Проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування Позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення Позики (або її частини) та Процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування Процентів на Позику (або її частину) за понадстрокове користування Позикою за Договором позики не є штрафом, пенею чи будь-якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на Позику за понадстрокове користування. Відповідно до п. 6.8., 6.9. Правил сторони домовились, що у разі якщо після спливу Строку Позики Позичальником не було подовжено строк користування Позикою/строк такого подовження закінчився та/або автоматичне подовження Строку Позики припинилось (відповідно до умов розділу 7 Правил) але, при цьому, Позичальник продовжує користуватися Позикою (її частиною), Товариство має право нараховувати проценти за понадстрокове користування Позикою (її частиною) у порядку, визначеному цими Правилами та Договором позики. Позичальник надає свою згоду, що у період з першого дня понадстрокового користування Позикою (її частиною) і до дати повного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Договором позики, на суму Позики (її частину) нараховуються Проценти у розмірі, встановленому Договором позики. Сума нарахованих процентів за понадстрокове користування Позикою не може перевищувати розміру суми, визначеної Законом України «Про споживче кредитування». Надаючи правову оцінку дослідженим доказам та встановленим на їх підставі фактичним обставинам, суд, застосовуючи до спірних правовідносин норми матеріального і процесуального права, дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями\~ст. 12 ЦПК України\~передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Положеннями ст. 1049 визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до положень\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Положеннями\~статті 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Як зазначено в правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21), будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або\~Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205,207 ЦК України). Згідно зі ст.\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до\~ст. 536 ЦК України\~за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до пункту 1 частини 1\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За правилом\~статті 514 цього Кодексу\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1\~ст. 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1\~ст. 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Суд також враховує правові висновки Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року в справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18), згідно яких у разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Судом установлено, що між первісним кредитором і відповідачем 21.07.2021 укладено договір позики на суму 4000 грн терміном на 30 днів із сплатою процентів за користування грошовими коштами 1,99 % в день шляхом підписання договору одноразовим електронним ідентифікатором. Зазначений договір відповідає вимогам законодавства України, встановленим до договору позики. Позичальник свої зобов`язання за договором позики виконав в повному обсязі, перерахувавши грошові кошти на картковий рахунок позичальника. Отже, договір позики є укладеним, його правомірність не спростована відповідачем. Натомість, відповідач, в порушення умов договору позики, свої зобов`язання за договором не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 13552 грн. В подальшому, 21.12.2021 первісний кредитор уклав з ТОВ «ФК «Управління Активами» договір факторингу, відповідно до якого відступив останньому право грошової вимоги до відповідачки за договором позики. В свою чергу ТОВ «ФК «Управління Активами» відповідно до укладеного 31.03.2023 договору факторингу відступило свої права грошової вимоги до відповідача позивачу у даній справі. Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики, суд дійшов висновку про те, що в даному випадку мають місце порушення прав позивача та необхідність їх судового захисту. Суд погоджується із розрахунком заборгованості, наданим позивачем, оскільки він здійснений відповідно до умов договору позики та правил надання грошових коштів у позику. Водночас, суд звертає увагу на те, що проценти відповідачу нараховані за період з 21.07.2021 по 18.11.2021, тобто за 30-денний період погодженого сторонами строку кредитування та 90-денний період понадстрокового користування грошовими коштами, що передбаченого п. 6.5., 6.8., 6.9. правил надання грошових коштів у позику. Суд вважає, що визначені п. 6.5., 6.8., 6.9. правил надання грошових коштів у позику умови щодо нарахування процентів за понадстрокове користування кредитом є узгодженою сторонами мірою відповідальності за неналежне виконання зобов`язання. Вказане узгоджується з висновками, здійсненими Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22). Зокрема, Велика Палата Верховного Суду у п. 141 зазначеної постанови вказала, що у разі порушення виконання зобов`язання щодо повернення кредиту за період після прострочення виконання нараховуються не проценти за «користування кредитом» (стаття 1048 ЦК України), а проценти за порушення грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України) у розмірі, визначеному законом або договором. \~ \~ \~ \~Водночас, суд звертає увагу на те, що 24.12.2023 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг". Зазначеним законом пункт 6 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування» викладено в такій редакції: «У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", споживач звільняється\~від відповідальності\~перед кредитодавцем\~за таке\~прострочення.\~У тому\~числі,\~але не\~виключно,\~споживач у\~разі допущення\~такого прострочення\~звільняється від\~обов`язку сплати\~кредитодавцю неустойки\~(штрафу,\~пені)\~та інших\~платежів,\~передбачених договором\~про споживчий\~кредит за\~прострочення виконання\~(невиконання,\~часткове виконання)\~споживачем зобов`язань\~за таким\~договором. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою статті 3 цього Закону. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена договором про споживчий кредит, нараховані за період, зазначений у цьому пункті, за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) зобов`язань за таким договором, підлягають списанню кредитодавцем». З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Фінпром Маркет» підлягають до часткового задоволення. Зокрема, з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» підлягає стягненню заборгованість за договором позики № 75633586 від 21.07.2021 у розмірі 6388,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4000 грн, заборгованість за відсотками за 30 календарних днів 2388 грн. Заборгованість за нарахованими процентами за понадстрокове користування позикою (прострочення виконання зобов`язань) в розмірі 7164,00 грн відповідно до п. 6 розділу IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про споживче кредитування", підлягають списанню позикодавцем, а в даному випадку ТОВ «Фінпром Маркет» як правонаступником первісного кредитодавця. Розподіл процесуальних витрат. \~ \~ \~ \~У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору в розмірі 2422,40 грн, сплату якого підтверджено платіжною інструкцією від 26.03.2025 № 579934090.1 (а.с. 61), та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3500,00 гривень, розмір яких підтверджує договором про надання правової допомоги від 01.11.2024 № 01-11/2024 (а.с.51-54), витягом з акту про надання правничої допомоги від 07.03.2025 № 8-11 (а.с.55-56) та платіжною інструкцією від 07.03.2025 № 579933511.1 (а.с. 57). \~ \~ \~ \~Частиною 1 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною другою\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи висновок суду про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 47,14% від заявлених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог витрати на сплату судового збору в розмірі 1141,92 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1649,90 грн. Враховуючи викладене,\~

Outcome: partial