Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

04 серпня 2025 року через систему «Електронний суд» до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» (далі - позивач) із позовною заявою до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Короткий зміст заяв по суті справи. У позовній заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 36471,62 грн., сплачений судовий збір у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн. На обґрунтування позову представник позивача зазначає, що 27.11.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - товариство) та [PERSON] (далі - відповідач або позичальник) було укладено договір кредитної лінії № 275354487 (далі - договір) у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав від товариства кредитні кошти (з урахуванням всіх траншів) у розмірі 12100,00 грн. Представник позивача у позовній заяві стверджує, що відповідно до умов розділу 2 Договору, товариство зобов`язалося надати відповідачу кредитні кошти на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредитні кошти та сплатити проценти за їх користування відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі, на умовах фінансового кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно умов договору грошові кошти надаються позичальнику шляхом переказу на рахунок, використовуючи реквізити платіжної картки, вказаної позичальником в особистому кабінеті, що відбувається не пізніше, ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання позичальником чергового траншу за договором. За змістом позовної заяви, на виконання умов договору грошові кошти були перераховані товариством на банківську карту № [NUMBER] , яка була вказана відповідачем при укладанні договору. Відповідно до п. 5.3. договору позичальник несе відповідальність за правильність наданих кредитодавцю реквізитів для зарахування суми кредиту, та підтверджує, що за наданими реквізитами сума кредиту буде зарахована на його власний рахунок. У позовній заяві представник позивача зазначає, що кредитні кошти\~були перераховані\~ним саме\~у відповідності\~з умовами\~кредитного договору\~та правил,\~Закону України\~«Про платіжні\~послуги» та\~на підставі\~інформації про\~банківські реквізити\~для перерахування\~кредитних коштів,\~отриманої виключно\~від відповідача\~при заповненні\~ним заявки, проте, в порушення умов договору та правил, позичальник не повернув надані йому кредитні кошти та не сплатив проценти за їх користування в обумовлені сторонами строки. За змістом позовної заяви, 28.01.2025\~відповідно до\~ст.\~1077\~ЦК України\~товариство відступило\~право вимоги\~за договором\~до товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Таліон\~Плюс» (далі\~-\~позивач або\~новий кредитор)\~за договором\~факторингу №\~МВ-ТП/19\~(далі\~-\~договір факторингу). У позовній заяві позивач стверджує, що загальна сума заборгованості за кредитним договором, заявлена до стягнення позивачем становить - 36471,62 грн., з них: заборгованість по кредиту - 12100,00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 24371,62 грн. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 серпня 2025 року позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків заяви. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14 серпня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито спрощене провадження у даній справі, призначено судове засідання з участю сторін на 22 вересня 2025 року о 12:00 год. та за клопотанням позивача зобов`язано АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надати письмові докази, які містять банківську таємницю. У судове засідання 22 вересня 2025 року сторони не з`явились, явку своїх представників до суду не забезпечили. При цьому, 22 вересня 2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» надіслав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, на підставі наявних в матеріалах справи доказів та виписки по картковому рахунку про рух коштів відповідача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечив. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи. Поштове відправлення, адресоване [PERSON] , повернулось до суду з відміткою пошти «адресат відсутній за вказаною адресою». У пункті 91-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 5 березня 2009 року № 270\~(далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Працівником ПАТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення зроблено позначку «адресат відсутній за вказаною адресою» та засвідчено його підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля, що свідчить про додержання вимог пункту 91-1 Правил, тому суд зазначає, що за змістом пункту 3 частини восьмої\~статті 128 ЦПК України\~відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі. Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне розглянути справу за відсутності сторін за наявними матеріалами справи. За клопотанням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що [PERSON] подав заявку Товариству з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» на отримання грошових коштів в кредит від 27.11.2024, в якій серед іншого зазначив суму кредиту в розмірі 12100,00 грн. та номер банківської картки [NUMBER] . 27 листопада 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка Фінансова допомога» (далі - кредитодавець) та [PERSON] (далі - позичальник) за допомогою електронного цифрового підпису укладено договір кредитної лінії № 275354487. Відповідно до п 2.1. договору кредитної лінії, кредитодавець зобов`язується надати позичальникові Кредит у формі Кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом та Комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання коштів та банківських металів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога». Згідно умов п.2.2, 2.3, п.2.4, п.2.5 кредитного договору загальний розмір кредиту за цим договором становить 9100 грн. 00 коп. (дев`ять тисяч сто грн. нуль коп.). Разом із тим позичальнику на умовах та у порядку, що передбачені цим договором, можуть бути надані додаткові грошові кошти у кредит шляхом надання додаткових траншів. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором у розмірі, що дорівнює загальному розміру кредиту 27.11.2024 (що є датою надання Кредиту). Другий та решта траншів за договором можуть бути надані позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим договором. Надання кожного додаткового траншу за договором збільшує загальний розмір кредиту на суму такого траншу. Відповідно до п.5.1 договору кредитної лінії, кожен окремий транш за цим договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки 5457-08XX-XXXX-7579, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за договором. Відповідно до п.7.1., п. 7.4.1., п. 7.4.2. договору кредитної лінії Рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 27.12.2024, а саме протягом 30 (тридцять) днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього договору. протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування чи поновлення дисконтного періоду, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього договору; після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно. Пунктом 9.1.1.5 договору кредитної лінії сторони визначили, що в будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду, без згоди позичальника відступити права грошової вимоги за договором будь-якій фінансовій установі, яка відповідно до закону має право надавати кошти та банківські метали у кредит, та/або послуги з факторингу, шляхом укладення будь-якого не забороненого законом правочину, зокрема договору факторингу. Згідно п. 9.2.2.1. п.9.2.2.9 договору кредитної лінії позичальник зобов`язаний здійснювати повернення суми кредиту та сплату нарахованих процентів та комісій на поточний рахунок кредитодавця, що вказаний в реквізитах договору, у строки передбачені договором; здійснити за вимогою кредитодавця повернення споживчого кредиту в повному обсязі, сплатити на користь кредитодавця інші платежі передбачені договором строк оплати яких не настав та оплатити проценти за фактичні дні користування кредитом протягом 30 (тридцяти) календарних днів від дати отримання позичальником повідомлення про дострокове припинення/розірвання договору. Додатковою угодою від 11.12.2024 р. до Договору №275354487 від 27.11.2024 року ТОВ «Манівео\~швидка фінансова\~допомога» та\~ [PERSON] погодили надання позичальнику траншу в сумі 3000,00 грн. На виконання умов ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» грошові кошти на суму 3000,00 грн. були перераховані ТОВ «Манівео швидка Фінансова допомога» на банківську карту № [NUMBER] , яка була вказана відповідачем при укладанні Договору, що підтверджується довідкою ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів. У відповідь на ухвалу суду про витребування доказів за клопотанням позивача, АТ КБ «Приват банк» надіслав поштою до суду 09.09.2025року лист від 03.09.2025 року № 20.10.0.0/7-250826/80534-БТ в якому, серед іншого, повідомив, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] . До вищевказаного листа банком долучено виписку до рахунку № [NUMBER] за період 27-11-2024 - 11-12-2024 рр., яка містить зарахування 27.11.2024 року на рахунок відповідача в сумі 9100,00 грн., а 11.12.2024 року зарахування - в сумі 3000,00 грн. 28.01.2025 р. ТОВ «Манівео швидка Фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № МВ-ТП/19. Відповідно до п.2.1. договору факторингу, клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги за переліком в Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором. Згідно п 4.1. договору факторингу, наявне право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту укладення Реєстру прав вимоги. Майбутнє право вимоги вважається переданим з моменту виникнення такого права вимоги до боржника та додаткового оформлення не потребує. Відповідно до Реєстру прав вимоги від 28.01.2025 р. до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 275354487 від 27.11.2024 року. 18.07.2025 р. ТОВ «Таліон Плюс» направило на електронну адресу відповідача повідомлення про дострокове розірвання договору. 21.09.2025 р. «Манівео швидка фінансова допомога» направило на електронну адресу відповідача повідомлення про відступлення права вимоги. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором кредитної лінії згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, у відповідача станом на 24.06.2025 утворилась заборгованість в сумі 43126,62 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 12100,00 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 24371,62 грн.; комісії 605,00 грн. та неустойки 6050,00 грн. Доказів погашення заборгованості ані перед первісним кредитором, ані перед новим кредитором - позивачем у даній справі відповідач суду не надав. Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору та мотиви їх застосування. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених\~ст.11 ЦК України, зокрема з договорів. Ч.1 ст.509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно ч.1\~ст.526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Ч.1\~ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно ч.1\~ст.628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно ч.1\~ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1\~ст.1055 ЦК України). Із прийняттям\~Закону України "Про електронну комерцію" № 675-VIII\~(надалі - Закон №675-VIII) від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. У\~ст.3 Закону № 675-VIII\~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч.3\~ст.11 Закону № 675-VIII, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч.4\~ст.11 Закону № 675-VIII). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним (ч.5\~ст.11 Закону № 675-VIII). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст.12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч.6\~ст.11 Закону № 675-VIII). Згідно з ч.8\~ст.11 Закону № 675-VIII у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - ч.12\~ст.1 Закону № 675-VIII. Статтею 12 вказаного Закону № 675-VIII\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1\~ст. Закону України "Про електронну комерцію"). Підстави заміни кредитора у зобов`язанні визначені\~ст.512 ЦК України, відповідно до якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (ч.3\~ст.512 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається (ст.ст.1077-1078 ЦК України). Статтями 12, 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що свої зобов`язання перед відповідачем за договором кредитної лінії, який був укладений згідно чинного законодавства, первісний кредитор виконав у повному обсязі, надавши [PERSON] кредитні кошти, а в подальшому у передбачений законом спосіб за договором факторингу передав право вимоги до відповідача позивачу. Натомість, доказів погашення заборгованості перед позивачем відповідач суду не надав. При цьому, позивач просить стягнути з відповідача не всю суму заборгованості згідно розрахунку заборгованості, а лише її частину у розмірі 36471,62 грн. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 36471,62 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи те, що позов задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду із позовною заявою. Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правничої допомоги слід зазначити наступне. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Суд, дослідивши надані суду докази витрат на професійну правничу допомогу, приходить до переконання, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно з ч. 2 та ч. 3\~ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому\~законом\~порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Із досліджених судом матеріалів справи встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: договір про надання правничої допомоги від 02 грудня 2024 року, №5 укладеного між Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ»; акту прийому передачі наданих послуг до договору про надання правничої допомоги № 5 від 30.12.2024 року; платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 01.07.2025 року № 1112, відповідно до якої позивач перерахував на рахунок «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» оплату за надання правової допомоги у розмірі 5000,00 грн. Суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, та такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Відтак, з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 гривень.

Outcome: approved