Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №8/2285803 від 28.12.2020 в розмірі 88\~174.76 грн., з яких 24\~213.76 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8761 грн. заборгованість за процентами; 55\~200 грн. заборгованість за комісією. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилається на те, що 28.12.2020 між Акціонерним товариством «Креді агріколь банк» та відповідачем укладено кредитний договір №8/2285803, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 55\~200 грн. зі строком користування 24 місяці з 28.12.2020 по 27.12.2022, зі сплатою процентів та комісії. Банк умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну йому суму. 18.12.2024 між Акціонерним товариством «Креді агріколь банк» та ТОВ «ФК «Брайт-К» укладений Договір відступлення прав вимоги № 5-2024, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги в тому числі за кредитним договором №8/2285803 від 28.12.2020, що укладений між АТ «Креді агріколь банк» та відповідачем. На дату відступлення заборгованість відповідача складала 78\~711.45 грн. (24\~213.76 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 162.77 грн. за нарахованими процентами, 7414.92 грн. за простроченими процентами, 1380 грн. за комісією, 45\~540 грн. за простроченою комісією), а за період з 20.12.2024 по 29.05.2025 позивачем нараховану відповідачу заборгованість в загальному розмірі 88\~174.76 грн., з яких 24\~213.76 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8761 грн. заборгованість за процентами; 55\~200 грн. заборгованість за комісією. Всупереч умовам кредитного договору, відповідач тривалий час не вносить платежі на повернення кредиту, у зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 03.07.2025 провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. Копію позову з додатками відправлено позивачем відповідачу на підставі аб. 2 ч.1 ст. 177 ЦПК України. Копію ухвали про відкриття провадження у справі направлено відповідачу рекомендованим повідомленням за її зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду. Відзиву на позов не надано. Третьою особою також не подано жодних пояснень/заперечень з приводу позовних вимог. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5\~ст.279 ЦПК України,\~до суду не надходило. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, суд ухвалив вважати можливим провести заочний розгляд справи, згідно положень ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 28.12.2020 між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №8/2285803, відповідно до п. 1.1 якого Банк надає Позичальнику кредит у сумі 55\~200 грн. Строк користування кредитом 24 місяці - з з 28.12.2020 по 27.12.2022. Позичальник зобов`язується повернути кредит Банку шляхом сплати відповідних платежів, щомісячно, в число місяця, визначене графіком платежів по кредиту (Додаток №1 до Договору, який є його невід`ємною частиною) як дата платежу. У п. 1.3.1 Договору сторони погодили, що позичальник зобов`язаний сплачувати Банку щомісячно процентну винагороду за користування кредитом у розмірі 11% річних (фіксована процентна ставка), починаючи з дня надання кредиту до моменту повного погашення боргу за договором. В п. 1.3.2 визначено, що позичальник зобов`язується сплачувати банку щомісячно комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2.5% в місяць від суми кредиту. Обслуговування включає моніторинг заборгованості, електронне інформування про здійснення щомісячних платежів, надання інформації щодо стану заборгованості, консультування позичальника тощо. Відповідно до п. 2.1 Договору надання кредиту здійснюються безготівково шляхом перерахування кредитних коштів в день видачі кредиту на рахунки заборгованості за договором, визначеного пунктом 1.2. договору, в сумі, визначеній п. 1.1 Договору. Видача кредиту готівкою - не передбачена. Також між АТ «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] було підписано Додаток 1 до Кредитного договору №8/2285803 від 28.12.2020, а саме Таблицю обчислення орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та орієнтовної реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (в т.ч. Орієнтовний графік платежів по кредиту, стандартний графік погашення заборгованості). Крім того, [PERSON] 28.12.2020 було підписано паспорт споживчого кредиту, в якому відображені істотні умови укладення кредитного договору та надання кредиту. Як убачається з копії платіжної інструкції №34606651-1 від 28.12.2020, АТ «Креді Агріколь Банк» здійснило перерахування коштів в розмірі 55\~200 грн. згідно з умовами Кредитного договору №8/2285803 від 28.12.2020. Зарахування 28.12.2020 кредитних коштів в сумі 55\~200 грн. на рахунок [PERSON] також підтверджується випискою з його рахунку в матеріалах справи, за період з 28.12.2020 по 20.12.2024. Згідно з розрахунком заборгованості по кредиту, наданому [PERSON] , №8/2285803 від 28.12.2020, складеним АТ «Креді Агріколь Банк», заборгованість [PERSON] станом на 20.12.2024 становила 78\~711.45 грн., з яких: 24\~213.76 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 162.77 грн. за нарахованими процентами, 7414.92 грн. за простроченими процентами, 1380 грн. за комісією, 45\~540 грн. за простроченою комісією. 18.12.2024 між Акціонерним товариством «Креді Агріколь Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К» було укладено Договір про відступлення права вимоги №5-2024, відповідно до п. 2.1 якого первісний кредитор АТ «Креді Агріколь Банк» передає (відступає) новому кредитору ТОВ «ФК «Брайт-К» Права вимоги до Боржників, а ТОВ «ФК «Брайт-К» набуває Права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги грошові кошти в сумі, що дорівнює Ціні договору у порядку та строки, встановлені цим Договором. Відповідно до п. 3.1 Договору про відступлення права вимоги №5-2024 право вимоги переходить від Первісного кредитора до Нового кредитора з дати підписання ними відповідного Реєстру прав вимог за зразком, наведеним в Додатку №1 до Договору, що становить його невід`ємну частину та складається з обов`язковим зазначенням інформації (реквізитів) за переліком, що містяться в Додатку №4 до цього Договору та зарахування коштів у розмірі Ціни договору на рахунок Первісного кредитора, після чого Новий кредитор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх Заборгованостей по Кредитним договорам. Разом з Правами вимоги Новому кредитору переходять всі інші пов`язані з ними права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 20 грудня 2024 року Акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Брайт-К підписали Додаток №1 до Договору про відступлення права вимоги №5-2024 від 18 грудня 2024 року (Реєстр прав вимог №1), згідно з яким первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №8/2285803 від 28.12.2020 в сумі 78\~711.45 грн. Згідно з копією платіжної інструкції кредитового переказу коштів №14835 від 20.12.2024, ТОВ «ФК «Брайт-К» перерахував на користь АТ «Креді Агріколь Банк» грошові кошти в сумі 5412911,07 грн із зазначенням у призначенні платежу «оплата згідно договору про відступлення права вимоги №5-2024 від 18.12.2024 та реєстру №1 від 20.12.2024». Згідно з розрахунком заборгованості станом на 29.05.2025 за кредитним договором №8/2285803 від 28.12.2020 за період з 20.12.2024 по 29.05.2025, складеним ТОВ «ФК «Брайт-К», заборгованість [PERSON] за нарахованими процентами становить 1183.31 грн, за нарахованою комісією становить 8280 грн. 18.03.2025 ТОВ «ФК «Брайт-К» було направлено [PERSON] повідомлення про наявність простроченої заборгованості за кредитом №8/2285803 від 28.12.2020. 29.05.2025 ТОВ «ФК «Брайт-К» було направлено [PERSON] вимогу про дострокове повернення суми кредиту, сплатити проценти та комісію. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Згідно з вимогами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Відповідно до положень статей 512, 513 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України передбачено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. За правилами статей\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи, що сторонами було погоджено істотні умови кредитного договору №8/2285803 від 28.12.2020, на виконання якого [PERSON] отримав від АТ «Креді Агріколь Банк» кредитні кошти, що підтверджено матеріалами справи, які своєчасно повернуто не було, що призвело до утворення заборгованості, суд вважає, що наявні підстави для стягнення заборгованості в судовому порядку. Розрахунки заборгованості відповідачем не спростовано, свого контррозрахунку заборгованості або доказів належного виконання зобов`язань відповідачем до суду не надано. Також суд вважає, що ТОВ «ФК «Брайт-К» у встановленому законом порядку набуло права вимоги до відповідача. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, на підставі частини другої\~статті 530 ЦК України,\~\~ТОВ «Санфорд Капітал» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Вказана позиція цілком узгоджується з позицією Великої палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 03.07.2019 р. (провадження 14-131цс19). А тому наявні підстави для стягнення суми боргу за тілом кредиту в розмірі 24\~213.76 грн., а також процентів в розмірі 8761 грн. В той час, що стосується позовної вимоги про стягнення комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 55 200 грн., суд зазначає наступне. Частиною четвертою статті 42\~Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно з положеннями ч. 1\~ст.\~55\~Закону України\~«Про банки\~і банківську\~діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг, як це закріплено вимогами ч. 3\~ст. 55 вказаного Закону. Як унормовано положеннями ч.3 ст.13\~ЦК України, не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до\~статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»\~банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги. Після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит (частини перша та друга\~статті 11 Закону України «Про споживче кредитування»). Відповідно до частини п`ятої\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Якщо сторона правочину вважає його нікчемним, то така сторона за загальним правилом може звернутися до суду не з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним, а за застосуванням наслідків виконання недійсного правочину (наприклад, з вимогою про повернення одержаного на виконання такого правочину), обґрунтовуючи свої вимоги нікчемністю правочину. Якщо ж інша сторона звернулася до суду з вимогою про виконання зобов`язання з правочину в натурі, то відповідач вправі не звертатись з вимогою про визнання нікчемного правочину недійсним (зустрічною чи окремою), а заперечувати проти позову, посилаючись на нікчемність правочину. Суд повинен розглянути такі вимоги i заперечення й вирішити cпip по суті; якщо суд дійде висновку про нікчемність правочину, то суд зазначає цей висновок у мотивувальній частині судового рішення в якості обґрунтування свого висновку по суті спору, який відображається у резолютивній частині судового рішення. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження № 61-4202сво22) зазначено, що «згідно з частиною п`ятою\~статті 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначене узгоджується також з правовими висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 та постанові Верховного Суду від 21 лютого 2024 року у справі № 344/3078/23 (провадження № 61-15548св23) щодо оцінки правомірності встановлення у кредитному договорі умови про щомісячну плату за обслуговування кредиту. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своєму правовому висновку у постанові від 09 грудня 2019 року в справі№ 524/5152/15 (провадження № 61-8862сво18) зазначив, що надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.» Як уже зазначалося судом вище, умовами укладеного між сторонами договору встановлено щомісячну комісійну винагороду за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин, положення Кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати комісію за обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Зазначений висновок відповідає правовому висновку викладеному у постановах Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19, від 30 листопада 2023 року у справі № 382/1621/21, від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21. Враховуючи викладене, відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості з комісії в розмірі 55 200 грн. Таким чином, позовні вимоги банку підлягають частковому задоволенню, а саме в загальному розмірі 32\~974.76 грн., з яких 24\~213.76 грн. заборгованість за тілом кредиту; 8761 грн. заборгованість за процентами. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2\~ст.\~141\~ЦПК України,\~Судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1)\~у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача; 2)\~у разі\~відмови в\~позові -\~на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем заявлено вимогу про стягнення судового збору за подачу позовної заяви у розмірі 2422.40 грн. Оскільки позов задоволено частково, на 37.4%,\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений останнім судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам, а саме в розмірі 905.98 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial