Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

23.05.2025\~позивач [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстрований 13.02.1988 року у Палаці урочистих подій м. Львова, актовий запис №316. В шлюбі в них в 2000році народився син [PERSON] , який на даний час є повнолітнім. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя. Їхні взаємовідносини погіршились, відповідач хоче жити своїм життя, залишив сім`ю і вже більше ніж вісім років вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства. На сьогоднішній день їхні стосунки з відповідачем, як подружжя, вичерпали себе. Позивачка втратила до нього будь-які почуття, шлюб носить формальний характер і в подальшому збереженні сімейних відносин немає сенсу, примирення між ним неможливе, просить шлюб розірвати. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 27.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному порядку (а.с.12). В судове засідання позивач не з`явилась, однак подала заяву, в якій просять справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Відповідно до вимог\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Між сторонами зареєстровано шлюб 13.02.1988 року у Палаці урочистих подій м. Львова, про що зроблено відповідний актовий запис №316, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). В шлюбі в них в 2000році народився син [PERSON] , який на даний час є повнолітнім. Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами через різні погляди на життя і сімейні відносини, наступив розлад, який носить стійкий характер. Відповідач залишив сім`ю\~і вже\~більше ніж\~вісім років\~вони не\~проживають разом,\~не ведуть\~спільного господарства.\~На сьогоднішній\~день їхні\~стосунки,\~як подружжя,\~вичерпали себе. Сім`я розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер і подальше збереження сімейних відносин немає сенсу, примирення неможливе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, суд вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам подружжя, відтак позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до вимог ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Після розірвання шлюбу прізвище позивача залишити « [PERSON] ». Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду. За клопотанням позивача судові витрати залишити за позивачем.

Outcome: approved