Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Представник С. Білосорочка в інтересах довірителя ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернувся до Галицького районного суду Івано-Франківської області з позовом до [PERSON] та просить стягнути з відповідача заборгованість, за кредитними договорами: №2863402 від 26 січня 2022 року у розмірі 2795 грн 26 коп.; №7997845 від 10 січня 2023 року у розмірі 23700 грн 00 коп. Вирішити питання розподілу судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 26 січня 2022 року між Товариство з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 2863402 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію». Після здійснення відповідачем реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі і заповнення електронної заявки на отримання споживчого кредиту, ТОВ «Лінеура України» 26 січня 2022 року було здійснено ідентифікацію і верифікацію [PERSON] , який надав згоду з умовами договору (оферти). Відповідно до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2863402 від 26 січня 2022 року, ТОВ «Лінеура Україна» надало [PERSON] грошові кошти у сумі 600 грн, шляхом їх перерахування на карту відповідача № [NUMBER] . Відповідач здійснював часткові оплати у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2863402 від 26 січня 2022 року, шляхом здійснення платежів. Останній платіж, згідно з доданим до позовної заяви розрахунку заборгованості, було здійснено 31 січня 2023 року у сумі 10,00 грн. Окрім цього згідно отриманої від первісного кредитора інформації, відповідач в загальній кількості 6 разів оформлював кредитні відносини з ТОВ «Лінеура Україна» , попередні договори були погашені, що додатково доводить обізнаність відповідача з процедурою оформлення та виконання кредитного договору. 23 травня 2023 року ТОВ «Лінеура Україна» і ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») уклало договір факторингу № 01.02-25/23, відповідно до умов якого ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 2863402 від 23 травня 2023 року на загальну суму 2 795 грн 26 коп. Станом на дату складання позовної заяви за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2863402 від 26 січня 2022 року загальна заборгованість становить 2 795 грн 26 коп., з яких: 600,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 2 195 грн 26 коп. сума заборгованості за відсотками. 10 січня 2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір позики №7997845. Раніше, 30 жовтня 2022 року відповідачем було здійснено реєстрацію в інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора і 10 січня 2023 року заповнено електронну заявку на отримання позики на сайті первісного кредитора в мережі інтернет. 10 січня 2023 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» направило відповідачу через телекомунікаційну систему на номер телефону [NUMBER] одноразовий ідентифікатор c41M550QTO та 10 січня 2023 року відправлено первісному кредитору пропозицію (оферту) щодо укладення договору, на умовах визначених офертою. Відповідно до розділу 1 Договору, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передало позичальнику у власність грошові кошти, в розмірі 6 000 грн. Відповідно до розділу 2 Договору позика надається строком на 30 днів, шляхом їх перерахування на карту відповідача № [NUMBER] . Відповідач здійснював часткові оплати в рахунок погашення заборгованості за Договором №7997579 шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунок заборгованості. Останній платіж було здійснено 09 лютого 2023 року у розмірі 1 950 грн 00 коп. Окрім цього, відповідач в загальній кількості 3 рази оформляв договори позики у ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», які були виконані повністю, що доводить обізнаність відповідача з процедури оформлення та виконання договору позики. 11 липня 2023 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» (нині ТОВ «СВЕА ФІНАНС») було укладено договір факторингу №01.02-36/23, відповідно до якого первісний кредитор передає новому кредитору, а новий кредитор набуває права вимоги первісного кредитора за договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором. Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу №01.02-36/23 заборгованість [PERSON] за Договором позики №7997845 станом на дату відступлення становить 23700 грн. Оскільки новий кредитор жодних додаткових нарахувань не здійснював, станом на дату складання позовної заяви заборгованість за договором №7997845 від 10 січня 2023 року становить 23700 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 6 000 грн 00 коп., заборгованість по відсотках 17 700 грн 00 коп. В судове засідання представник позивача не з`явився. Через систему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи без участі. Зазначив, у зв`язку з укладенням з адвокатом додаткової угоди, виключив вимоги про стягнення судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, а саме витрат на правничу допомогу. Просить стягнути з відповідача судовий збір в розмірі в розмірі 2422 грн 40 коп. Відповідач в судове засідання призначене 10 вересня 2025 року не з`явився. В силу пункту 1 частини 8 статті 128ЦПК України такий належним чином повідомлена про розгляд справи в спосіб скеровування судової повістки по місцю реєстрації. Відзиву на позовну заяву не подав. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Згідно з частиною 1статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі частини 1статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 26 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 2863402 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» (а.с.8-13). Після здійснення відповідачем реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі і заповнення електронної заявки на отримання споживчого кредиту, ТОВ «Лінеура України» 26 січня 2022 року було здійснено ідентифікацію і верифікацію [PERSON] , який надав згоду з умовами договору (оферти), що підтверджується копією копією Паспорту споживчого кредиту (а.с.15-16). Відповідач здійснював часткові оплати у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 286340 від 26 січня 2022 року, шляхом здійснення платежів. Останній платіж, згідно з доданим до позовної заяви розрахунку заборгованості, було здійснено 09 лютого 2023 року 13:12:24 у розмірі 1950 грн. 00 коп. (а.с.23-27). Відповідно до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 2863402 від 26 січня 2022 року, ТОВ «Лінеура Україна» надало [PERSON] грошові кошти у сумі 600,00 грн, шляхом їх перерахування на карту відповідача № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (а.с.28). Згідно копії Договору факторингу № 01.02-25/23 від 23 травня 2023 року, між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» (нині ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС»), було укладено вказаний Договір, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором (а.с. 29-30). Згідно Додатку 1 Реєстру боржників за договором факторингу № 01.02-25/23 від 23 травня 2023 року ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 2863402 від 26 січня 2022 року на загальну суму 2795 грн 26 коп. (а.с.35). 10 січня 2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] було укладено Договір позики №7997845(з фіксованою диференційованою процентною ставкою), шляхом обміну електронними повідомленнями (а.с. 36-38), що підтверджується копією Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (а.с. 39); копією Паспорту споживчого кредиту (а.с. 40-41). Згідно довідки №КД-000012336/ТНПП від 21 лютого 2025 року, [PERSON] , 10 січня 2022 року отримав грошові кошти у розмірі 6000,00 грн, шляхом їх перерахування на карту відповідача № [NUMBER] (а.с.55). Згідно копії Договору факторингу № 01.02-36/23 від 11 липня 2023 року, між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна» (нині ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «СВЕА ФІНАНС») було укладено вказаний Договір, відповідно до умов якого первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває Права вимоги від первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує первісному кредитору за відступлення права вимоги, грошові кошти у сумі, що дорівнює ціні договору у порядку та строки встановлені цим Договором (а.с. 57-60). Згідно Додатку 1 Реєстру боржників за договором факторингу № 01.02-36/23 від 11 липня 2023 року ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 7997845 від 10 січня 2023 року на загальну суму 23700 грн 00 коп. (а.с.64). Відповідач порушив умови вищевказаних договорів і тому має заборгованість за кредитними договорами: №2863402 від 26 січня 2022 року у розмірі 2795 грн 26 коп.; №7997845 від 10 січня 2023 року у розмірі 23700 грн 00 коп. До теперішнього часу відповідач заборгованість за вищевказаними договорами у повному обсязі не сплатив, що підтверджується випискою з особового рахунку. 3.Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частини 1 статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, суд, з дотриманням положень частини 6 статті 259ЦПК України та частини 5 статті 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог частини 4 статті 268 ЦПК України, підписав судове рішення без його проголошення. Відповідно до частини 2 статті 247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У постанові Верховного Суду від 21.02.2018 № 910/5226/17 зазначено, що при здійсненні безготівкових розрахунків допускаються розрахунки із застосуванням платіжних доручень, акредитивів, розрахункових чеків, розрахунки за інкасо, а також інші розрахунки, передбачені законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту; безготівкові розрахунки провадяться через банки, інші фінансові установи (далі - банки), в яких відкрито відповідні рахунки, якщо інше не випливає із закону та не обумовлено видом безготівкових розрахунків. Встановивши, що без отримання смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, суд вважає, що укладення кредитного договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). Частиною четвертою статті 263 ЦПК України, встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Статтею 512 ЦК України, передбачено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема внаслідок відступлення права вимоги. Згідно ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату ( у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої (боржника). Частиною першою статті 526 ЦК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зокрема, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості. За частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною першою статті 1050 ЦК України, передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За частиною ж другою цієї статті якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому на підставі статті 1048 цього Кодексу. Водночас за змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За статтями 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату ( у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Відповідно до ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Закон України «Про електронні довірчі послуги» (надалі - Закон) визначає правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, у тому числі транскордонних, права та обов`язки суб`єктів правових відносин у сфері електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також правові та організаційні засади здійснення електронної ідентифікації. Електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Закон України «Про електронну комерцію» - визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронні довірчі послуги» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Враховуючи наведене, позивачем доведено належними та допустимими доказами факт укладення договору з відповідачем, а розрахунок заборгованості свідчить про користування відповідачем кредитними коштами та враховуючи, що відповідачем у відповідності до вимог статті 81 ЦПК України не наданого жодного належного та допустимого доказу в спростування доводів позивача щодо нарахованих сум, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь «Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС», слід стягнути заборгованість за: Договором № 2863402 від 26 січня 2022 року про надання кредиту, загальна заборгованість становить 2795 грн 26 коп., з яких: 600,00 грн сума заборгованості за тілом кредиту; 2195 грн 26 коп. сума заборгованості за відсотками.; №7997845 від 10 січня 2023 року становить 23700 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 6000 грн 00 коп., заборгованість по відсотках 17700 грн 00 коп. Відповідно до частини 1статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно частини 1, пункту 1,2,3 частини 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; уразі відмовив позові-на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, то судові витрати у виді сплаченого позивачем сплаченого судового збору в розмірі 2 422 грн. 40 коп, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі

Outcome: approved