Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 05.06.2025 ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" (далі - ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ") звернулося до Балаклійського районного суду Харківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у сумі 5 200 грн за договором про надання фінансового кредиту № 122155. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 03.05.2020 між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ЗАЙМЕР" (далі - ТОВ "ЗАЙМЕР") та [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 122155, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти в сумі 1 000 грн та зобов`язалася повернути кредит, сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до умов цього Договору. ТОВ "ЗАЙМЕР" свої зобов`язання за вказаним вище договором виконав у повному обсязі, а саме перерахував грошові кошти в обсязі та у строк, визначені умовами договору шляхом безготівкового перерахування на рахунок позичальника. 28.10.2021 між ТОВ "ЗАЙМЕР" та ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ", було укладено Договір факторингу № 01-28/10/2021, згідно з яким ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ "ЗАЙМЕР", у тому числі до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 122155 від 03.05.2020. Станом на дату відступлення права вимоги заборгованість відповідача перед позивачем за договором про надання фінансового кредиту № 122155 від 03.05.2020 становить 5 200 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 1 000 грн; заборгованість за відсотками 4 200 грн. Посилаючись на викладене, ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГОУ" просить суд стягнути з [PERSON] зазначену суму заборгованості, а також судовий збір у сумі 2 422,40 грн. 02.07.2025 через електронний кабінет в системі "Електронний суд" представник позивача подав заяву про розподіл судових витрат, у якій просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у сумі 10 500 грн. На обґрунтування зазначеного надав копії акта про отримання правової допомоги від 30.06.2025, рахунка № 30.06.2025-28 від 30.06.2025, платіжної інструкції № 3 9439 від 30.06.2025, довіреності та документів про відправку відповідачу копії заяви про розподіл судових витрат з додатками (а.с. 40-49). 11.07.2025 відповідач [PERSON] подала відзив на позовну заяву. При цьому суд зазначає, що відповідно до частин 7, 8 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою про відкриття провадження у справі від 06.06.2025 відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву. Як убачається з матеріалів справи, копію ухвали про відкриття провадження відповідач отримала 18.06.2025 (а.с. 39). Відтак строк для подачі відзиву сплинув 03.07.2025. За таких обставин, враховуючи, що відзив поданий відповідачем з пропуском встановленого судом строку, суд залишає його без розгляду. Відповідно, подана представником позивача 18.07.2025 відповідь на відзив також підлягає залишенню без розгляду. 14.08.2025 через канцелярію суду відповідач подала заяву про визнання позову. При цьому судове засідання просила відкласти, просила надати їй час для подання заперечень щодо розміру витрат позивача на правничу допомогу, які вона вважає необґрунтованими (а.с. 81). 02.09.2025 відповідач подала заяву про розподіл судових витрат, у якій просила врахувати понесені нею витрати на правничу допомогу у сумі 10 000 грн при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат між сторонами. До заяви відповідач долучила копію договору про надання правової допомоги (адвокатських послуг) від 19.06.2025, укладений між нею та адвокатом Боднарчуком С.Я., копію квитанції до прибуткового касового ордера № 4 від 19.06.2025 про сплату вищезазначених послуг адвоката у сумі 10 000 грн, копії розрахунків часу наданої правової допомоги від 07.07.2025 (а.с. 86-90). Разом з цим, 02.09.2025 засобом поштового зв`язку Приходько А.А. подала пояснення до відзиву, у яких просила застосувати строк позовної давності та повністю відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що у довідці від 20.08.2025 № OEE67MFEV29SC9S5 про перерахування їй звичайним переказом грошових коштів не зазначено, що ці кошти були надані на підставі договору про видачу кредиту. Також відповідач вказувала на те, що її не було повідомлено належним чином про зміну кредитора, та до червня 2025 року вона не була обізнана про це. Крім того, зазначила, що позивачем не надано доказів, що укладений між нею та ТОВ "ЗАЙМЕР" договір є кредитним, не підтверджено, що саме Договір про надання фінансового кредиту та Додаток № 1 до договору розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, що саме відповідач особисто підписала кредитний договір, була обізнана з процентною ставкою за умовами кредитного договору, особисто підписала. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила кредитних послуг, відсутність домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитом, надані позивачем докази не можна розцінювати як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджує вказаних обставин. Відсутні підстави вважати, що сторони обумовили належним чином у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Крім того, відповідач вказала, що позивачем зазначено у позовній заяві, що начебто ним понесено також витрати на правничу допомогу у розмірі 10 500 грн, але належних доказів підтвердження цьому матеріали справи не містять, зокрема суду не надано прибутково-касовий ордер або квитанцію про оплату за надані послуги. Таким чином, відповідач вважає, що дані витрати не підлягають відшкодуванню. До пояснень [PERSON] долучила копію виписки АТ КБ "ПРИВАТБАНК" за 03.05.2020 (а.с. 91-95). Тобто у своїх поясненнях до відзиву від 02.09.2025 [PERSON] фактично заперечує проти задоволення позовних вимог. За таких обставин, не зважаючи на подану відповідачем 14.08.2025 заяву про визнання позову, суд приймає до уваги її останню позицію, викладену у поясненнях до відзиву. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, позовна заява містить клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, на офіційну електронну пошту суду надіслала заяву, у якій просила розглядати справу за її відсутності (а.с. 96). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 06.06.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за позовом ТОВ "ФК "ФК КЕШ ТУ ГОУ" до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено судовий розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 03.07.2025 (а.с. 34). Ухвалою суду від 03.07.2025 задоволено клопотання відповідача про витребування доказів та витребувано у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" відповідну інформацію (а.с. 54). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив, що 03.05.2020 між ТОВ "ЗАЙМЕР" і [PERSON] було укладено договір про надання фінансового кредиту № 122155, за умовами якого відповідач отримала кредитні кошти у сумі 1 000 грн строком на 30 днів - до 01.06.2020, шляхом перерахування на рахунок її платіжної картки № [NUMBER] , зазначеної у п. 7 договору (а.с. 8-10). Відповідно до п. 1.3 за користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту з розрахунку 2% на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Пунктом 2.3 договору визначено, що, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариство) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Пунктом 6.1 Договору передбачено, що він підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до ЗУ "Про електронну комерцію". Згідно з п. 6.8 Договору його підписанням клієнт підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил надання грошових коштів у позику у тому числі на умовах фінансового кредиту товариства. Договір про надання фінансового кредиту та графік розрахунків та орієнтовна сукупна вартість кредиту, що є додатком № 1 до Договору, підписані відповідачем [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором KL5287. З довідки про ідентифікацію ТОВ "ЗАЙМЕР" убачається, що 03.05.2020 [PERSON] підписала договір про надання фінансового кредиту № 122155 від 03.05.2020 аналогом електронно-цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора KL5287, якій був їй відправлений на номер телефону [NUMBER] (а.с. 11). За даними інформаційної довідки ТОВ "Платежі Онлайн", яке є технологічним оператором платіжних послуг, 03.05.2020 об 11:08:04 год на сайті торговця через платіжний сервіс "Platon" була проведена успішна транзакція № 28849-32827-42897 на суму 1 000 грн на платіжну картку PRIVAT BANK № [NUMBER] , опис транзакції: видача кредиту #122155 (а.с. 12). З витребуваної судом інформації у АТ КБ "ПРИВАТБАНК" убачається, що на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), на яку за період 03.05.2020-03.06.2020 було здійснено зарахування у сумі 1 000 грн. Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження операцій за платіжною карткою № [NUMBER] , який є фінансовим номером телефону та зазначений в анкетних даних [PERSON] : [NUMBER] (а.с. 75). З виписки за договором б/н за період 03.05.2020-03.06.2020 убачається, що 03.05.2020 на банківську картку № [NUMBER] було зараховано грошові кошти у сумі 1 000 грн із зазначенням деталей операції: переказ із картки (а.с. 76-77). 28.10.2021 між ТОВ "ЗАЙМЕР" та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГО", було укладено Договір факторингу № 01-28/10/2021, згідно з яким ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГО" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги до боржників ТОВ "ЗАЙМЕР", у тому числі до [PERSON] за договором про надання фінансового кредиту № 122155 від 03.05.2020 у загальному розмірі 5 200 грн, з яких 1 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4 200 грн - заборгованість за відсотками (а.с. 14-17, 18). З копії платіжної інструкції № 1653 від 02.11.2021 убачається, що ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГО" перерахувало на рахунок ТОВ "ЗАЙМЕР" 702 417,04 грн, як оплату за відступлення права вимоги за договором факторингу № 01-28/10/2021 від 28.10.2021 (без ПДВ) (а.с. 19). ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГО" 31.01.2025 надіслало відповідачу вимогу про виконання зобов`язання за кредитним договором, у якій зокрема зазначено про відступлення ТОВ "ЗАЙМЕР" прав вимоги новому кредитору та повідомлено [PERSON] нові реквізити для погашення заборгованості у сумі 5 200 грн (а.с. 20-22). За даними виписки з особового рахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 122155 за період 03.05.2020-13.01.2025 становить 5 200 грн, з яких 1 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4 200 грн - заборгованість за відсотками. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Норми права, які застосував суд. Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. При цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію" (далі - Закону) такі електронні правочини, а також електронні правочини, щодо яких сторони домовилися про підписання, мають бути підписані за допомогою електронного підпису або електронного цифрового підпису, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису або іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до положень статей 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина перша статті 1077 ЦК України). Згідно зі ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Мотиви суду. В судовому засіданні було встановлено, що між ТОВ "ЗАЙМЕР" та [PERSON] виникли кредитні правовідносини на підставі договору про надання фінансового кредиту № 122155 від 03.05.2020. Зазначеним договором були визначені його предмет, розмір кредиту, строки та умови його повернення, розміри плати за користування кредитними коштами та інші умови правовідношення, тобто визначені всі істотні умови договору. Договір був підписаний відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора KL5287. За таких обставин доводи відповідача щодо відсутності підтверджень узгодження сторонами істотних умов договору та підписання нею договору суд вважає безпідставними. Спір стосується стягнення заборгованості за договором, а саме заборгованості за кредитом та процентами за користування кредитними коштами. На виконання умов договору про надання фінансового кредиту № 122155 від 03.05.2020 ТОВ "ЗАЙМЕР" здійснено переказ коштів у розмірі 1 000 грн на платіжну картку відповідача № 5168-74ХХ-ХХХХ-3697. Факт отримання відповідачем грошових коштів від позивача підтверджується інформаційною довідкою ТОВ "Платежі Онлайн", а також витребуваними судом за клопотанням відповідача у АТ "ПРИВАТБАНК": інформацією про зарахування грошових коштів в сумі 1 000 грн на рахунок відповідача, даними, що підтверджують належність банківської картки, на яку були зараховані вказані вище кошти, саме відповідачу, а також випискою по особовому рахунку. Відповідачем [PERSON] були порушені зобов`язання стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаним вище договором у загальному розмірі 5 200 грн, з яких 1 000 грн - заборгованість за тілом кредиту, 4 200 грн - заборгованість за відсотками. Також судом встановлено, що на підставі договору факторингу, укладеного 28.10.2021 між ТОВ "ЗАЙМЕР" та ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГО", останнє набуло статусу кредитора за договором про надання фінансового кредиту № 122155 від 03.05.2020. Факт переходу до позивача права вимоги до відповідача також підтверджується наявними в матеріалах справи витягом з реєстру боржників до договору факторингу та платіжною інструкцією щодо здійснення оплати за відступлення прав вимоги. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає таке. Договір між сторонами укладено 03.05.2020 року, зі строком дії до 01.06.2020. До суду із позовом ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГО" звернулось 05.06.2025. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" 540-IX від 30 березня 2020 року розділ "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України доповнено, зокрема п. 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину". Вказаний Закон набрав чинності 02 квітня 2020 року, а тому саме з цієї дати строк позовної давності продовжувався у зв`язку із введенням на території України карантину. Строк карантину неодноразово продовжувався й закінчився 30 червня 2023 року. Крім того, згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-ІХ "Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану" внесено зміни до ЦК України щодо строків позовної давності. Так, розділ "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України доповнено, зокрема п. 19, згідно з яким у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.Вказаний пункт Прикінцевих та перехідних положень ЦК України діяв до 04.09.2025 та був виключений на підставі ЗУ № 4434-IX від 14.05.2025. З урахуванням вищезазначеного позивач звернувся до суду з позовом у межах строку позовної давності, підстав для її застосування суд не вбачає. Отже, враховуючи встановлені обставини, а також те, що відповідачем не надано до суду доказів виконання зобов`язання за кредитним договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати. Як убачається з матеріалів справи, позивачем за подання до суду позовної заяви сплачено 2 422,40 грн судового збору (а.с. 1). У зв`язку із задоволенням позову суд відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України присуджує з відповідача на користь позивача вказані судові витрати. Стосовно витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 10 500 грн, суд зазначає таке. За приписами ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"). На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Положеннями ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу. До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту. Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18). На підтвердження відповідних витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акт прийому-передачі наданих послуг). 29.12.2023 між ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГО" і адвокатом Пархомчуком С.В. укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до якого адвокат зобов`язався надавати послуги з надання правової допомоги у виді представництва інтересів клієнта у судах, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів тощо (а.с. 24-25). Пунктом 3.1 договору про надання правової допомоги визначено, що вартість правової допомоги (гонорар) обчислюється, виходячи з фактично затрачених годин роботи адвоката (погодинна оплата), та розраховується, виходячи з вартості години роботи адвоката, яка встановлюється сторонами у розмірі 2 000 грн за одну годину фактично витраченого часу на надання правової допомоги. Згідно з п. 4.1 договору про надання правової допомоги строк дії договору до 31.12.2024. 27.12.2024 між ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГО" і адвокатом Пархомчуком С.В. укладено додаткову угоду № 1, якою, зокрема продовжено строк дії договору про надання правової допомоги до 31.12.2025 (а.с. 26). Наведене спростовує доводи відповідача щодо закінчення строку дії договору про надання правової допомоги станом на дату звернення з позовною заявою до суду. Згідно з актом про отримання правової допомоги від 30.06.2025, адвокат надав клієнту, а клієнт прийняв такі юридичні послуги: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, що виникла між ТОВ "ФК КЕШ ТУ ГО" та [PERSON] в рамках кредитного договору № 122155 від 03.05.2020 вартістю 2 000 грн за 1 год витраченого часу, складання та подання до суду вартістю 5 000 грн за 2,5 години витраченого часу, інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг ЄДРСР щодо процесуального статуту судової справи вартістю 3 000 грн за 1,5 год витраченого часу, канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції вартістю 500 грн. Загальна вартість наданих послуг складає 10 500 грн (а.с. 43). З рахунку № 30.06.2025-28 та платіжної інструкції № 3 9439 від 30.06.2025 убачається, що адвокат Пархомчук С.В. отримав від ТОВ "ФК "КЕШ ТУ ГО" оплату у сумі 10 500 грн за правничу допомогу згідно з рахунком 30.06.2025-28 від 30.06.2025 за договором про правову допомогу від 29.12.2023 (а.с. 48, 49). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні підстави для відшкодування витрат на професійну правову допомогу, оскільки вони є фактично понесеними. У відповідності до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Частиною 5 статті 137 ЦПК передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи та зміст поданих сторонами документів, суд вважає співмірним наданий адвокатом обсяг послуг з їх вартістю 10 500 грн, враховуючи фактичний вид правової допомоги, складність справи, затрачений час на надання таких послуг. Клопотання про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги відповідач на заявляла. Внаслідок задоволення позову витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 500 грн на підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача. У свою чергу вимоги відповідача щодо відшкодування її витрат на правову допомогу задоволенню не підлягають. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved