Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

Позивач ОКВП «Дніпро-Кіровоград» звернулось до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом, відповідно до якого просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, а також судовий збір. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 01.03.2022 року позивач ОКВП «Дніпро-Кіровоград» уклало договір приєднання, відповідно до індивідуального публічного договору розміщеного на веб-сайті ОКВП «»Дніпро-Кіровоград» https://dnipro-kirovograd.com.ua/ за формою визначеною Постановою КМУ №690 від 05.07.2019 (зі змінами від 02.02.2022) за особовим рахунком № [NUMBER] з боржником [PERSON] про надання населенню послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , з розрахунку за показаннями розподільного вузла без комерційного обліку. Пунктом 31 Договору встановлено, що розрахунковий період для оплати обсягу спожитих послуг є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування та плата за послуги нараховується щомісяця. Відповідач [PERSON] є власником нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Жодних заяв про відмову від користування послугами з водопостачання та водовідведення на адресу підприємства від відповідача не надходило. Відповідач не в повному обсязі та не своєчасно сплачувала за послуги водопостачання та водовідведення, внаслідок чого виникла заборгованість, яка відповідно до розрахунку заборгованості за період 01.07.2020 року до 01.05.2024 року становить 19\~906,92 грн. На суму боргу позивачем за період з 01.01.2024 року до 01.04.2025 року також нараховано 3% річних в сумі 654,32 грн та інфляційні нарахування в сумі 2\~684,49 грн. Загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 23\~245,73 грн. Своїми діями боржник завдає шкоди інтересам ОКВП «Дніпро-Кіровоград», що призводить до неможливості виконання господарської діяльності, своєчасно розраховуватись за електроенергію та інші обов`язкові платежі, сплачувати податки. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь зазначену суму заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3% річних та сплачений судовий збір. Ухвалою від 05.06.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено її розгляд по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, до розгляду справи по суті вимог подала заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 654,32 грн, інфляційні нарахування в сумі 2\~684,49 грн та судовий збір в сумі 3\~028,00 грн, оскільки відповідачем 08.07.2025 року до каси підприємства було сплачено суму основного боргу 19\~906,92 грн. Розгляд заяви про зменшення позовних вимог просить здійснювати без участі представника позивача. Відповідач у судові засідання, призначені на 09.07.2025 та 19.09.2025, не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином шляхом направлення на адресу місця його проживання судових повісток засобами поштового зв`язку, які було отримано останньою, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідач причини неявки не повідомила, будь-яких заяв та клопотань не подала, відзив на позов від неї на адресу суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8\~статті 178 ЦПК України. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У відповідності з нормами ст.280 ЦПК України, справу розглянуто без участі відповідача при заочному розгляді справи. Відповідно до ст.\~247\~ЦПК\~України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши подані докази, суд приходить до наступних висновків.\~ \~ Згідно з копією виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, та статуту ОКВП «Дніпро - Кіровоград» - є підприємством з надання послуг централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.07.2018 року №131890195, [PERSON] є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . 19.11.2018 року між ОКВП «Дніпро-Кіровоград» та [PERSON] було укладено договір про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення № 165024. Згідно з довідкою Управління дозвільно-погоджувальних процедур та адміністративних послуг Олександрійської міської ради від 20.05.2025 року №2990/184/16, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . За об`єктом, розташованим за адресою: [ADDRESS] , на ім`я відповідача відкрито особовий рахунок № [NUMBER] та надаються послуги водопостачання та водовідведення. Доказів про відмову від користування послугами позивача відповідачем не надано. Статтею 332 ЦК України встановлено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами (ст. 67 ЖК України). За змістом ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Індивідуальний споживач фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках (ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги, а саме: послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач, серед іншого, зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем (ст. 12, 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги») За змістом ст. ст. 23, 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водопостачання визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Одиниця виміру обсягу спожитої споживачем послуги з централізованого водовідведення визначається правилами надання відповідної комунальної послуги, що затверджуються уповноваженим законом органом. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690 «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення», серед іншого затверджено Типовий індивідуальний договір про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення. Зазначений договір є публічним договором приєднання, що укладається з метою надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення індивідуальному споживачу та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Договір вважається укладеним через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті виконавця послуг. Фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток до договору), сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуг. Отже, через 30 днів з моменту розміщення на веб-сайті позивача зазначеного договору, з урахуванням отримання відповідачем послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, зазначений договір, форма якого затверджена Постановою Кабінету Міністрів України від 05.07.2019 року №690 (з подальшими змінами), є укладеним. Відповідно до умов договору позивач зобов`язався надати відповідачу послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, а відповідач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги. Зі свого боку позивач договірні зобов`язання виконує в повному обсязі, надає відповідачу послуги з централізованого водопостачання та водовідведення у відповідності до умов договору та чинного законодавства України. Боржник свої зобов`язання щодо своєчасності плати за отримані послуги належним чином не виконує, в наслідок чого у нього утворилась заборгованість, яка згідно довідки про нарахування плати та розміри платежів за період з 01.07.2020 до 01.05.2025 року становить 19\~906,92 грн. Крім того, позивачем на суму боргу за періоди з 01.01.2024 до 01.04.2025 також нараховано 3% річних в сумі 654,32 грн та інфляційні нарахування в сумі 2\~684,49грн. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його не виконанням або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних з простроченої суми, якщо законом чи договором не встановлений інший розмір відсотків. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, тобто боржник сплачує борг з урахуванням рівня інфляції та три відсотки річних за прострочення зобов`язання. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 14 листопада 2011 року у справі № 6-40цс11, від 20 червня 2012 року у справі №6-68цс12 та від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13. Тобто загальна сума заборгованості складає 23\~245,73грн і включає в себе заборгованість за основним зобов`язанням в розмірі 19\~906,92 грн, яка виникла за період 01.07.2020 року до 01.05.2025 року, та 3% річних в сумі 654,32 грн і інфляційні нарахування в сумі 2\~684,49 грн, які нараховані за період з 01.01.2024 до 01.04.2025. Разом з тим, представником позивача до початку\~першого судового\~засідання подано клопотання про зменшення позовних вимог, відповідно до якої просить стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних в сумі 654,32 грн, інфляційні нарахування в сумі 2\~684,49 грн та судовий збір в сумі 3\~028,00 грн, оскільки відповідачем 08.07.2025 року до каси підприємства було сплачено суму основного боргу 19\~906,92 грн. Згідно п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження За таких\~обставин,\~суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в сумі 654,32грн та інфляційні нарахування в сумі 2\~684,49 грн, які нараховані за період з 01.01.2024 до 01.04.2025. Відповідно ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 3028 грн 00 коп.

Outcome: approved