Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

У серпні 2025 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача кредитну заборгованість в розмірі 3761,43 грн., посилаючись на невиконання договірних зобов`язань та судові витрати, пов`язані з розглядом справи. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 29.08.2025 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 29.08.2025 Відповідачем надано заяву (Відзив) про визнання позову в частині позовних вимог щодо тіла кредиту в розмірі 1777,75 грн. Щодо інших вимог просить відмовити зважаючи на та що є дружиною військовослужбовця та має пільги відповідно до ст. 19 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», має місце суттєве зменшення доходу, порушення принципів справедливості та невідповідність законодавству. 09.09.2025 Позивач надав до суду відповідь на відзив у якому не визнаються обставини викладені у відзиві. 10.09.2025 Відповідачем надано заперечення на відповідь позивача. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлено, що 18.12.2018 між АТ «Банк Кредит Дніпро» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 26205000393913 у відповідності до якого останній отримав кредитні кошти із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами зі строком кредитування до 12 місяців з автоматичною пролонгацією. (а.с. 36). Після підписання Кредитного договору Відповідач власним підписом засвідчив факт взяття на себе відповідного зобов`язання, а саме повернути надані в тимчасове користування кредитні кошти, сплатити відсотки за користування кредитними коштами та комісію, що передбачена Кредитним договором. Відповідно до виписки по особистому рахунку Відповідача, вбачається, що АТ «Банк Кредит Дніпро» було перераховано кредитні кошти на особистий рахунок Боржника як це передбачено умовами Кредитного договору. Виходячи з вищезазначеного при укладанні Кредитного договору АТ «Банк Кредит Дніпро» виконав всі передбаченні умови договору, а саме ознайомив відповідача з умовами кредитного договору, надав в тимчасове користування кредитні кошти в зазначеному розмірі. Відповідач вказані обставини не заперечує, визнає позов в частині тіла кредиту, 1777,75 грн. Згідно з ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Кредитним договором. В свою чергу, Позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені Кредитним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно цього договору. 28.03.2024 між Первісним кредитором та ТОВ «Цикл Фінанс» укладено Договір факторингу №28/03/24, відповідно до умов якого до перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 26205000393913 від 18.12.2018. Згідно договору факторингу розмір заборгованості відповідача становить 3761,43 грн., з яких: заборгованість по тілу кредита 1777,75 грн., заборгованість по відсотках 1983,68 грн., заборгованість по комісії 0,00 грн. Суд вважає важливими обставини на яві посилається Відповідач, разом з тим не може їх врахувати виходячи з наступного. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Матеріальне становище боржника не є підставою для звільнення від виконання договірних зобов`язань, оскільки обставини, що стосуються фінансових труднощів, не впливають на обсяг та характер цивільно-правової відповідальності боржника. Крім того, Закон України «Про правовий режим воєнного стану» та інші нормативно-правові акти не передбачають автоматичного звільнення боржників від виконання кредитних зобов`язань. Відповідач не довів наявності форс-мажорних обставин у розумінні ст. 617 ЦК України, підтверджених відповідним сертифікатом Торгово-промислової палати України. Отже, обставини воєнного стану не звільняють його від відповідальності. Відповідно до ст. 82 ЦПК України визнання позову є підставою для ухвалення рішення про задоволення цих вимог. Разом з тим, визнання лише частини вимог не впливає на розгляд інших позовних вимог, які мають оцінюватися судом на підставі поданих доказів та норм закону. Відмова у задоволенні решти вимог не ґрунтується на законі, оскільки відповідач не надав належних і допустимих доказів, які б свідчили про відсутність боргу чи інші підстави для звільнення від його виконання. Щодо посилання на ст. 19 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», то вказана норма передбачає надання пільг саме військовослужбовцям, а також у передбачених законом випадках членам їх сімей, зокрема у сфері соціального забезпечення, житлово-комунальних пільг тощо. Водночас ця стаття не звільняє від виконання цивільно-правових зобов`язань, зокрема від обов`язку повернення кредиту та сплати відсотків за його користування. Щодо застосування принципу справедливості, то такий принцип застосовується судами при оцінці пропорційності стягнення, але не може нівелювати обов`язок боржника виконати умови кредитного договору, який він добровільно уклав. Невиконання взятих на себе зобов`язань суперечить не лише закону, але і самому принципу добросовісності, закріпленому у ст.ст. 3, 509 ЦК України. Щодо невідповідності законодавству. Кредитний договір укладений відповідно до вимог ЦК України та Закону «Про споживче кредитування». Відповідач не навів жодних конкретних норм закону, яким суперечить договір чи позовні вимоги, тому посилання є загальними і не підтверджені доказами. За викладених обставин суд приходить до висновку, що аргументи відповідача не є юридичними підставами для звільнення його від виконання договірних зобов`язань та відмови у задоволенні позову. Визнання частини вимог (тіла кредиту) не усуває обов`язку сплатити відсотки, штрафні санкції та інші нарахування, передбачені договором і законом та судових витрат, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як вбачається з письмових матеріалів справи, відповідач не надав своєчасно позикодавцю, а потім Товариству грошові кошти для погашення заборгованості за кредитами, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договорів, що має відображення у Розрахунках заборгованості за договорами. Таким чином, в порушення умов кредитного договору, а також вимог ст. 509, 526, 1054 ЦК України відповідач зобов`язання за вказаним вище договором не виконав. Так, у відповідача виникла заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» за кредитним договором № 26205000393913 від 18.12.2018 у загальному розмірі 3761,43 грн. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом та доведено зібраними по справі доказами, відповідач умови укладеного договору належним чином не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі і з відповідача підлягає стягненню заборгованість за у розмірі 3761,43 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн., що відповідають принципу розумності та пропорційності.

Outcome: approved