Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Позивач ТОВ «СВЕА ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 28.03.2023 між [PERSON] та Товариствмо з обмеженою відповідальністю «Лінеура України» було укладено договір № 3562173 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. Після здійснення відповідачем реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі і заповнення електронної заявки на отримання споживчого кредиту, ТОВ «Лінеура України» 28.03.2023 було здійснено ідентифікацію і верифікацію [PERSON] , який надав згоду , погодившись з умовами договору (оферти). Відповідно до договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3562173 від 28.03.2023, ТОВ «Лінеура України» надало [PERSON] грошові кошти у сумі 4000,00 грн., шляхом їх перерахування на карту відповідача № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення», яке надає послуги з переказу коштів у національній валюті без відкриття рахунків. Кредит надавався строком на 360 днів, зі стандартною процентною ставкою 2% на день. Відповідач виконував взяті на себе зобов`язання з істотним порушенням, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи платежі не в повному обсязі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.Останній платіж було здійснено відповідачем 01.05.2023 у сумі 10.00 грн. Сплачуючи кредит, відповідач вчинив дії, що свідчать про прийняття ним умов укладеного кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов"язки. 28.11.2023 між ТОВ «Лінеура України» і ТОВ «Росвен Інвест Україна»( нині Товариство з обмеженою відповідальністю "СВЕА ФІНАНС") укладено договір факторингу № 01.02-77/23, відповідно до умов якого та відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу № № 01.02-77/23 від 28.11.2023 ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 3562173 від 28.03.2023 на загальну суму 21310 грн. Станом на 18.04.2025 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3562173 від 28.03.2023 загальна заборгованість, яка виникла у відповідача становить 21310 грн., з яких: 4000 грн.сума заборгованості за тілом кредиту; 17310,00 грн.сума заборгованості за відсотками. Відповідач ухиляється від виконання умов договору, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в письмовій заяві просив про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився , від його представника -адвоката Швець Р.П.,надійшли відзив на позов та додаткові пояснення зі змісту яких вбачається,що відповідач не визнає позовні вимоги з наступних підстав. Відповідач заперечує укладення договору між ним та ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА». Представник відповідача вважає, що позивачем не надано доказів на підтвердження укладення ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] кредитного договору, погодження ним умов кредитування та надання йому кредиту. Матеріали справи не містять доказів письмової згоди [PERSON] , в якій мають міститися зразки відповідного аналога його власноручного підпису, на використання факсимільного відтворення підпису, відповідно до вимог ч. 3. ст. 207 ЦК України. Відповідач також не визнає факту заповнення формуляру заяви або іншої форми про прийняття пропозиції в електронній формі, отримання одноразового ідентифікатора, а також вчинення інших дій, які можна розцінювати як прийняття пропозиції укласти електронний договір. Крім того, представник відповідача зазначив, що договір № 3562173 від 28 березня 2023 року не містить відомостей про його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором саме відповідачем, оскільки саме тільки зазначення в кредитному договорі його персональних даних не підтверджує проходження ним верифікації та ідентифікації згідно вимог законодавства, що відбулося за відсутності копій (електронних чи паперових) особистих документів, які б підтверджували електронну ідентифікацію фізичної особи відповідача. Посилання представника позивача на те, що відповідач зареєструвався в Інформаційно-телекомунікаційній системі первісного кредитора і заповнив електронну заявку на отримання споживчого кредиту на сайті первісного кредитора в мережі Інтернет, нічим не доведені та не підтвердженні. Відомості про те, що відповідач пройшов ідентифікацію та верифікацію особи, підтвердив номер мобільного телефону, ознайомився з умовами надання кредиту, умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту, здійснив акцептування кредитного договору, шляхом надсилання електронного повідомлення підписаного електронним підписом одноразовим ідентифікатором та підписав договір одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги» та Закону України «Про платіжні послуги», належними, допустимими, достатніми доказами не доведено і факту укладання кредитного договору саме відповідачем не підтверджено. Будь-які документи, що підтверджують особу позичальника в матеріалах справи відсутні. Позивачем зазначено лише регламентований порядок заповнення анкети та укладання кредитного договору на веб-сайті надавача платіжних послуг. На думку представника відповідача в матеріалах справи відсутні будь-які докази, що веб-сайт в мережі Інтернет www.credit7.ua належить саме ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА», як і відсутній відповідний документ на підтвердження того, що відповідач отримував смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором. Таким чином, укладення кредитного договору між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] не підтверджено матеріалами справи та сторона відповідача заперечує його укладення . Крім цього , представник відповідача вказує на те,що у матеріалах справи відсутні будь-які належні, допустимі і достатні докази перерахування кредитних коштів відповідачу відповідно до вимог ст. ст. 526, 1054, 1088 ЦК України. Відповідач не отримував кошти від первісного кредитора, а в матеріалах справи документ , що спростував би вказане, відсутній. Натомість у додатках до позовної заяви доданий лист ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» від 04.03.2024 року № 20240304-5554 про перерахування коштів на картку, проте і цей документ не є належним доказом перерахунку грошових коштів. Не надано також до позовної заяви і доказів існування будь яких правовідносин між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА», яке здійснило переказ коштів на рахунок відповідача від імені первісного кредитора. Позивачем не надано жодного платіжного доручення, виписки з рахунку, або іншого документа, що підтверджує зарахування коштів на користь Відповідача. На підставі викладених заперечень, представник позивача просить у задоволенні позову відмовити. Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що 28.03.2023 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура України» укладено договір № 3562173 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. Після здійснення відповідачем реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі і заповнення електронної заявки на отримання споживчого кредиту, ТОВ «Лінеура України» 28.03.2023 було здійснено ідентифікацію і верифікацію [PERSON] , який надав згоду, ознайомившись з умовами договору (оферти). Відповідно до п. 1.2, 1.3 Договору, сума кредиту (загальний розмір) складає 4000 грн. 00 коп., строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів-кожні 30 днів.. У п.1.4 Договору сторони погодили, що тип процентної ставки фіксована, за користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процентна ставка 2% в день та застосовується в межах всього строку кредиту, вказаного в п. 1.3 Договору. Відповідно до п. 2.1 Договору Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок Клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Договір № 3562173 від 28.03.2023 про надання коштів на умовах споживчого кредиту підписано відповідачем [PERSON] 28.03.2023 електронним підписом М023. 28.03.2023 [PERSON] підписав електронним підписом одноразовим ідентифікатором Додаток № 1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3562173 від 28.03.2023 , яким погоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Також, 28.03.2023 [PERSON] електронним підписом М023 підписав паспорт споживчого кредиту до договору про споживчий кредит, з якого вбачається, що сума кредиту 4000 грн., строк кредитування 360 днів, реальна річна процентна ставка 730%, процентна ставка з урахуванням зниженої процентної ставки 401.50%. Оскільки ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» не є банківською установою, то, відповідно, позбавлене можливості відкривати будь-які рахунки для клієнтів, і, як наслідок, формувати платіжні доручення та виписки за такими рахунками не може. Зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача відбулось на підставі укладеного Договору про організацію переказу коштів №210222-1 від 21.02.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА». Відповідно до довідки №20240304-5554 від 04.03.2024, наданої ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 28.03.2023 о 16:38:09 на суму 4000 грн., маска картки № [NUMBER] ,номер транзакції: [NUMBER] , Зарахування 4000 грн., на картку № [NUMBER] . Відповідач не виконував взяті на себе зобов`язання , не сплачував поточні щомісячні платежі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості, що вбачається з розрахунку заборгованості станом на 23.11.2023. Загальний розмір заборгованості склав 21310 грн., з якого- 4000 грн.- заборгованість по тілу кредиту; 17310 грн.- заборгованість по відсотках. 28.11.2023 між ТОВ «Лінеура України» і ТОВ «Росвен Інвест Україна» (нині ТОВ «Свеа Фінанс») укладено договір факторингу № 01.02-77/23, відповідно до умов якого та відповідно до Реєстру боржників за договором факторингу № 01.02-77/23 від 28.11.2023, ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 3562173 від 28.03.2023 на загальну суму 21310 грн. Станом на 18.04.2025 за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3562173 від 28.03.2023 загальна заборгованість відповідача становить 21310 грн., з яких: 4000,00 грн.сума заборгованості за тілом кредиту; 17310 грн.сума заборгованості за відсотками. Відповідач [PERSON] порушив умови вищевказаного договору і тому має заборгованість у розмірі 21310 грн. До теперішнього часу відповідач заборгованість за вищевказаним договором не сплатив, що підтверджується випискою з особового рахунку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. Заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077, ч. 1 ст. 1084 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи досліджені докази, суд не погоджується з думкою представника відповідача та приходить до висновку, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, тому позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. У зв`язку з задоволенням позову, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору за подання позову у розмірі 2422,40 грн. необхідно покласти на відповідача, відповідно до ч 2ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved