Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

05 листопада 2024 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що він з проживав із відповідачкою, [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу протягом тривалого часу, а характер їх стосунків відповідав подружнім. [INFO] у нього з [PERSON] народилася донька, якій батьки спільно обрали власне ім`я [PERSON] . Мати дитини наполягала на присвоєнні їй прізвища « [PERSON] », із чим позивач погодився, а реєстрацію народження дитини здійснювала мати одноосібно. З 2019 року відповідачка стала жити окремо, проте не заперечувала проти контактів доньки із батьком, з яким склалися прекрасні стосунки та його родичами зокрема, матір`ю та бабою дитини. З початком повномасштабної агресії російської федерації проживання у прифронтовому селищі Північне стало вкрай небезпечним. Позивач неодноразово намагався вмовити відповідачку виїхати з дитиною на більш безпечні території, однак вона, посилаючись на невнесення відомостей про нього як батька до актового запису про народження доньки, ігнорувала його вимоги. На початку літа 2024 року відповідач все ж таки погодилась вивезти дитину до нього та з того часу [PERSON] постійно проживає разом із ним та його матір`ю у Дніпропетровській області. У серпні 2024 року від працівників поліції позивачу стало відомо, що відповідачка, ймовірно, загинула під час ворожого обстрілу, перебуваючи на території Торецької міської територіальної громади. Проте отримали доступ до тіла та провести впізнання через бойові дії неможливо. Отже, встановити факт смерті [PERSON] на сьогодні неможливо, а позивач бажає самостійно продовжувати виховувати свою доньку, утримувати і піклуватися про неї, як він це робив з її народження. Між ним і дитиною є сильний емоційний зв`язок, взаємні почуття любові та поваги. [PERSON] тяжко переживає раптову втрату матері, але постійний контакт із батьком дає їй спокій, відчуття захищеності. Вказані підстави стали причиною звернення до суду з вказаним позовом, в якому позивач просить суд призначити судово-біологічну молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручити експертам комунального закладу "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи" Дніпропетровської обласної ради та поставити на вирішення експертів такі питання: чи є біологічна спорідненість між малолітньою [PERSON] та [PERSON] та чи може [PERSON] бути біологічним батьком [PERSON] , а також визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] та внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] , складеного за № 93 25 лютого 2017 року Торецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, зазначивши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , громадянина України, уродженця міста Артемове міста Дзержинська Донецької області. Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2024 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження, а також залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Бахмутський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та Службу у справах дітей Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області. Ухвалою суду від 12 грудня 2024 року за клопотанням представника позивача до участі у справі в якості співвідповідача було залучено Службу у справах дітей Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області. Ухвалою суду від 19 лютого 2025 року було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про призначення судової біологічно-генетичної експертизи, проведення якої було доручено експертам Державної спеціалізованої установи «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи», а провадження у справі було зупинено. 21 квітня 2025 року до Самарського районного суду м. Дніпра надійшов висновок експерта № 111-МГ з проведеної молекулярно-генетичної експертизи, складений Державною спеціалізованою установою «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи». Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 22 квітня 2025 року було поновлено провадження у справі. 19 травня 2025 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті, а також було витребувано від Бахмутського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції належним чином завірену копію витягу з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] .. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з наведених в ньому підстав та просили його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з`явилася за невідомими суду причинами, про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, про поважні причини неявки до суду не повідомила, відзив на позовну заяву не надала, тому суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та наявних у справі доказів ухвалює заочне рішення. Представник Служби у справах дітей Торецької міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області подала заяву про розгляд справи без їх участі, в якій не заперечувала проти задоволення заяви та винесення рішення з урахуванням найкращих інтересів малолітньої [PERSON] , [INFO] . Представник Бахмутського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції подав заяву про розгляд справи без їх участі та просив ухвалити рішення згідно чинного законодавства, а також надав копію актового запису № 93 від 25.02.2017 року про народження [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого, відомості про батька дитини були внесені на підставі заяви матері від 25.02.2017 року. В судовому засіданні було також допитано в якості свідка [PERSON] , яка пояснила, що вона є матір`ю позивача. 25 червня 2024 року відповідач привезла онуку до міста Павлоград, де вона на той час проживала разом зі своїм сином позивачем по справі та залишила її і передала всі документи на дитину. Також відповідач повідомила, що вона повертається до міста Торецьк, але через деякий час вона планує приїхати та забрати дитину. Відповідач ніколи не хотіла реєструвати шлюб з позивачем, а тому батька онуки вона записала за власним бажанням. Жодних сумнів, що [PERSON] її онука та донька її сина, вона не має. У відповідачки батьків не було, тому на допомогу у вихованні, вона могла розраховувати тільки на них. За час її відсутності, вона телефонувала декілька разів, а потім їм повідомили з Торецького РВ, що відповідач напевно загинула. З метою перевірки вказаної інформації, суд витребував з Бахмутського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відомості про наявність актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , однак відділ РАЦС своїм листом № 28.1/34/534/25СЛВ від 09.07.2025 року повідомив, що такі відомості відсутні. Заслухавши в судовому засіданні позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , проживав із відповідачкою, [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу протягом тривалого часу. [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася донька, якій батьки спільно обрали власне ім`я [PERSON] , але мати дитини наполягала на присвоєнні їй прізвища « [PERSON] » та здійснила самостійно реєстрацію народження, про що Торецьким міським відділом РАЦС було складено актовий запис про народження № 93 від 25 лютого 2017 року (а.с.11). У 2019 році стосунки між сторонами погіршилися та відповідач стала жити окремо, але не заперечувала проти контактів доньки із батьком, з яким у них склалися прекрасні стосунки, а також з його родичами, зокрема, матір`ю, бабою дитини. З початком повномасштабної агресії російської федерації проживання у прифронтовому селищі Північне стало вкрай небезпечним та позивач неодноразово намагався вмовити відповідачку виїхати з дитиною на більш безпечні території, але вона ігнорувала його вимоги. Довгий час, незважаючи на оголошення примусової евакуації родин із дітьми, відповідач намагалася залишатись у місті, але на початку літа 2024 року все ж таки погодилася вивезти дитину до батька за місцем проживання батька у Дніпропетровську область. У серпні 2024 року від працівників поліції позивачу стало відомо, що відповідачка, ймовірно, загинула під час ворожого обстрілу, перебуваючи на території Торецької міської територіальної громади. Проте отримали доступ до тіла та провести впізнання через бойові дії неможливо. 11 липня 2025 року від Бахмутського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Бахмутському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції також надійшла відповідь № 28.1/34/534/25СЛВ від 09.07.2025 року на витребувану судом інформацію про те, що відомості про актовий запис про смерть [PERSON] , [INFO] відсутні. З актового запису № 93 від 25.02.2017 року про народження [PERSON] , [INFO] , вбачається, що відомості про батька дитини були внесені на підставі заяви матері від 25.02.2017 року. З висновку експерта ДСУ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 111-МГ, яка була проведена у період з 24.03.2025 року по 02.04.2025 року вбачається, що вірогідність того, що позивач [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999% (а. с. 52-54). Позивач бажає самостійно продовжувати виховувати свою доньку, утримувати і піклуватися про неї, як він це робив з її народження, оскільки між ним і дитиною є сильний емоційний зв`язок, взаємні почуття любові та поваги, а тому задоволення позову повністю відповідатиме інтересам дитини. Згідно із ст.\~52\~Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також того народжені вони у шлюбі чи поза ним. Частиною 2 статті 125 СК України визначено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126\~СК України\~походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Отже, у зв`язку із тим, що на момент народження дитини [PERSON] , [INFO] , відповідач [PERSON] не перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем [PERSON] , який до органів державної реєстрації актів цивільного стану заяви про походження дитини від нього не подав, відомості про батька у свідоцтві про народження дитини були зазначені за правилами ч. 1 ст. 135 СК України, а саме прізвище матері « [PERSON] », ім`я та по батькові за її вказівкою « [PERSON] ». Згідно з ч. 2-4 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Тлумачення норм статті 130 СК України свідчить, що законом не встановлено переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України (стаття 128 СК України). За приписами статей 12, 81, 89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі статтею 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини третя, четверта статті 4 ЦПК України). Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують факт батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи. ЄСПЛ у рішенні від 07 травня 2009 року в справі «Калачова проти Російської Федерації», заява № 3451/05, § 34, зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт батьківства. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 591/6441/14-ц (провадження № 61-6030св18) зазначено, що підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути висновок судово-генетичної або судово-імунологічної експертизи. Таким чином, висновок судової молекулярно-генетичної (судово-біологічної, судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства. Проте його необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У даному випадку, окрім письмових доказів, що наявні в матеріалах справи, пояснень позивача, факт біологічного походження дитини [PERSON] , [INFO] від батька [PERSON] підтверджено й відповідним висновком судово-медичної експертизи, оригінал якого міститься в матеріалах даної справи. Отже, позовні вимоги про визнання [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] - підлягають задоволенню. Відповідно до абз. 2 п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають відповідні органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Отже, ухвалення судом рішення про встановлення факту батьківства є підставою для внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] . Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved