Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Гаврилюк Н.М. звернувся до суду з вказаним позовом до Сумської міської ради та свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач народився [INFO] і його батьками, згідно свідоцтва про народження, є [PERSON] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач разом зі своєю сім`єю проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , а його мати проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В 1998 році позивач, його мати та бабуся [PERSON] отримали у спільну сумісну власність в результаті приватизації однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 16 жовтня 1998 року. Прізвище матері позивача під час приватизації житла було [PERSON] і вона змінила його на прізвище [PERSON] в 2007 p., що підтверджується свідоцтвом про зміну імені, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області від 15 серпня 2007 року. В лютому 2022 року, в зв`язку з початком збройної агресії Росії проти України та введенні воєнного стану, в пошуках надійного прихистку позивач разом з дружиною та 2-ма малодітними дітьми, виїхав за межі України, а його мати [PERSON] залишилася в м.Суми. Як вбачається з бланку для проставлення візи Сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії, позивач 20 травня 2022 року отримав дозвіл на в`їзд за програмою допомоги українцям, а також отримав дозвіл на роботу. 23 червня 2022 року він отримав посвідку на проживання в Англії, яка дійсна до 31 грудня 2024 pоку, вид посвідки - програма допомоги українцям і до теперішнього часу він разом з дружиною і дітьми проживає в Сполученому Королівстві Великої Британії і Північної Ірландії, де працює і забезпечує свою сім`ю всім необхідним для проживання. Після від`їзду сина мати позивача тяжко захворіла і не мала можливості за станом здоров`я спілкуватися з ним, тому йому не було відомо про тяжкий перебіг її хвороби. Бабуся позивача [PERSON] тільки в травні 2022 року довідалася, що її донька тяжко хвора і переїхала з м. С.Буда Сумської області, де вона постійно проживала, до м.Суми, де була взята на облік як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується відповідною довідкою від 30 травня 2022 року №5924-5001674532. В червні 2022 року [PERSON] поступила до стаціонарного відділення КНП СОР РКФЛМЦ і померла в стаціонарі 10 червня 2022 pоку, Позивачу нічого не було відомо про смерть матері, оскільки зв`язку з ним не було. Похованням матері [PERSON] займалася її мати - бабуся позивача. Після смерті матері позивача відкрилася спадщина на все її майно, в тому числі на частку в приватизованій квартирі, де вона була зареєстрована, а також на інше майно. Спадкоємцями за законом 1-ї черги являються позивач, як син померлої, та її мати [PERSON] відповідно до вимог ст.1261 ЦК України. В силу свого віку мати померлої [PERSON] - [PERSON] 06 липня 2022 року через приватного нотаріуса подала до Сумської міської державної нотконтори, тобто за місцем відкриття спадщини, заяву про відмову від прийняття спадщини на користь свого онука [PERSON] , оскільки сподівалася, що він вийде на зв`язок і, отримавши повідомлення про смерть матері, у встановлений законом строк, подасть заяву про прийняття спадщини, як єдиний спадкоємець померлої. Але, у встановлений законом строк, позивач не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, оскільки, перебуваючи за межами України і не маючи зв`язку зі своїми рідними, не знав, що його мати тяжко захворіла та померла. Від прийняття спадщини він також не відмовлявся у встановлений законом строк. Оскільки позивач не проживав разом з матір`ю на час її смерті, то, відповідно до вимог ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини письмову заяву про прийняття спадщини. При цьому заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Про смерть матері позивач довідався тільки в травні 2023 року, коли зміг встановити зв`язок з бабусею. Вважає, що оскільки позивач на день смерті матері перебував за кордоном, не мав з матір`ю зв`язку, не знав про її тяжку хворобу, не міг передбачити її смерть, то він з поважних причин пропустив строк, встановлений законом для прийняття спадщини. Крім того, перебуваючи в Англії та не маючи документа на підтвердження смерті матері -свідоцтва про її смерть, він не зміг би з поважної причини подати через посольство України до нотаріальних органів України заяву про прийняття спадщини. 04 січня 2025 року позивач оформив у приватного нотаріуса в м.Лондоні довіреність на ім`я бабусі [PERSON] , в якій уповноважив її представляти його інтереси в державній нотконторі чи у приватного нотаріуса з питань оформлення спадщини та реєстрації права власності після смерті матері [PERSON] , а також в усіх органах, установах, підприємствах, організаціях і представляти його інтереси в усіх судових органах. Отримавши довіреність від позивача, його бабуся звернулася до Сумської міської державної нотаріальної контори і отримала письмове роз`яснення, датоване 24 січня 2025 pоку, з якого вбачається, що оскільки [PERSON] у встановлений законом б-місячний строк після смерті матері особисто не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, тому він вважається таким, що не прийняв спадщину. Якщо він з поважних причин пропустив строк для прийняття спадщини, то за рішенням суду йому може бути встановлений додатковий строк для прийняття спадщини. Посилаючись на зазначене, позивач просить суд ухвалити рішення, яким встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , протягом 6-ти місяців, який буде достатнім для подачі письмової заяви про прийняття спадщини до відповідних нотаріальних органів, визнавши, що цей строк був пропущений ним з поважної причини. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 03 червня 2025 року о 13 год. 00 хв. 12 березня 2025 року від представника відповідача Сумської міської ради надійшов відзив на позов, в якому вона зазначає, що до 10 грудня 2022 року позивач мав звернутися до нотаріуса. У позові зазначається, що 04 січня 2025 року позивач оформив у приватного нотаріуса в м. Лондоні довіреність, у якій уповноважив свою бабусю Охріменко В.Ф. представляти його інтереси стосовно оформлення спадщини. Також у позові згадується дата 24 січня 2025 року у контексті того, що цього дня бабуся звернулася до Сумської міської державної нотаріальної контори і отримала роз`яснення, що позивач не прийняв спадщину. Однак, це не відповідає змісту доданих до позовної заяви документів, які свідчать про зворотнє. Серед додатків є роз`яснення Сумської міської державної нотаріальної контори, яке датоване 28 липня 2023 року. У ньому вже було зазначено, що [PERSON] діє від імені [PERSON] . Разом з тим, у цьому ж роз`ясненні згадується довіреність від 04 січня 2023 року, яка посвідчена секретарем з консульських питань Посольства України у Сполученому королівстві Великої Британії та Північної Ірландії. Тобто позивач щонайменше з грудня 2022 року (примітка - шестимісячний строк закінчився 10 грудня 2022 року) знав про смерть своєї матері [PERSON] . Тобто, позивач суперечить собі, оскільки обставини, які він описує в позові, не збігаються з інформацією з доданих документів. Враховуючи дату роз`яснення державного нотаріуса, [PERSON] , яка діяла від імені позивача, звернулася до нотаріуса 28 липня 2023 року, тому пропущений строк вважається 1 рік 1 місяць 18 днів. Мати позивача померла в червні 2022 року. Позивач сам зазначає, що дізнався про смерть матері лише у травні 2023 року, коли він зміг встановити зв`язок з бабусею. Однак, оскільки довіреність, про яку згадано у роз`ясненні державного нотаріуса, складена ще 04 січня 2023 року, то теза позивача суперечлива, тому виникає питання у достовірності інформації та послідовності подій. Далі, позивачеві нібито не було відомо про смерть матері, оскільки зв`язку з ним не було. Під час хвороби матері на постійне місце проживання до міста Суми приїхала бабуся позивача - [PERSON] . Позивач є спадкоємцем першої черги. Як зазначено у позові сам [PERSON] не підтримував контакт зі своїми матір`ю та бабусею та не відповідав на повідомлення бабусі про смерть матері. Належні докази, які б підтверджували безпосередньо відсутність у позивача зв`язку з його рідними (до прикладу, обставини, пов`язані з особливими умовами праці чи умовами проживання тощо) або дії, які позивач доклав/міг би докласти, аби відносити контакт з матір`ю та бабусею, - відсутні. Похованням матері позивач не займався, не зазначено, чи допомагав він фінансово бабусі у здійсненні поховання тощо. Саме по собі незнання про смерть спадкодавця без установлення інших об`єктивних, непереборних, істотних труднощів на вчинення дій щодо прийняття спадщини не свідчить про поважність пропуску зазначеного строку, особливо, якщо особа спадкоємцем першої черги спадкування. Такий висновок, до прикладу, зробив Верховний Суд у справі № 545/480/21 від 27 червня 2024 року. У постанові Верховного Суду від 09 лютого 2022 року по справі № 709/769/19 суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанції щодо думки, що для подання заяви про прийняття спадщини не обов`язково їхати до нотаріальної контори, оскільки законодавство не позбавляє спадкоємця права направити таку заяву за допомогою засобів поштового зв`язку, а також подати її через орган місцевого самоврядування. У випадку позивача він мав можливість звернутися до консульства і вчасно оформити свої спадкові права. До того ж, доводи позивача про обов`язкову наявність оригіналу свідоцтва про смерть матері не заслуговує на увагу. З огляду на зазначені положення Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України відсутність у позивача свідоцтва про смерть спадкодавця не може розцінюватися як об`єктивна обставина, яка утруднила йому можливість звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Фактично слід констатувати, якщо у спадкоємця не було перешкод для подання заяви, а він не скористався правом на прийняття спадщини, то правових підстав для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини немає. Такий правовий висновок Верховний Суд сформулював 09 лютого 2022 року після розгляду справи № 621/1099/20. Враховуючи викладене, просить суд врахувати позицію відповідача, ухвалити законне й обґрунтоване рішення, не порушуючи майнових прав та інтересів інших осіб, а подальший розгляд справи здійснювати за відсутності представника відповідача (а.с.78-79). 20 травня 2025 року від представника позивача адвоката Гаврилюк Н.М. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, що у відзиві на позову заяву представник відповідача зазначає, що до 10 грудня 2022 року позивач повинен був подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері, але не зробив цього, що свідчить про пропуск ним строку для прийняття спадщини. При цьому, представник відповідача припускає, що, щонайменше з грудня 2022 pоку, [PERSON] повинен був знати про смерть матері, оскільки 04 січня 2023 року оформив довіреність на ім`я бабусі [PERSON] , яка була посвідчена секретарем з консульських питань Посольства України у Сполученому королівстві Великої Британії та Північної Ірландії. Оскільки довіреність була посвідчена в січні 2023 pоку, а строк прийняття спадщини сплинув 10 грудня 2022 року, то дана обставина є підтвердженням того, що позивач довідався про смерть матері вже після спливу 6-ти місячного строку після її смерті і тому не міг своєчасно, у встановлений законом строк, звернутися до нотконтори з заявою про прийняття спадщини. Оскільки він не відмовлявся від прийняття спадщини і бажав її прийняти, то саме з цією метою оформив довіреність на ім`я бабусі. В довіреності від 04 січня 2023 року він уповноважив свою бабусю [PERSON] оформити його спадкові права після смерті матері, яка сталася 10 червня 2022 pоку, а також представляти його інтереси в судах відносно спадщини. Довіреність була видана строком на 3 роки - до 04 січня 2026 року. Після отримання поштою довіреності від позивача в лютому 2023 pоку, [PERSON] звернулася до адвоката Шаповаленка Р.О., з яким позивач домовився через мережу інтернет про надання професійної правничої допомоги стосовно оформлення спадщини після смерті матері. Разом з адвокатом Шаповаленко P.O. [PERSON] , як представник позивача за довіреністю в 2023 році ходила до Сумської міської державної нотконтори, де отримала письмову відповідь, датовану 28 липня 2023 pоку, про пропуск позивачем строку для прийняття спадщини після смерті матері та можливості звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В нотаріальній конторі [PERSON] передала адвокату Шаповаленко P.O. всі необхідні документи для складення позовної заяви про визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері, в тому числі і оригінал довіреності від 04 січня 2023 pоку, виданої на її ім`я, і адвокат повинен був скласти відповідний позов до суду. Довіряючи адвокату, позивач чекав від нього надання правничої допомоги, оскільки останній постійно обіцяв скласти позов і подати його до суду. У [PERSON] не було оригіналу довіреності на представлення інтересів онука, бо вона знаходилася у адвоката, тому вона не мала можливості самостійно звернутися до суду за захистом інтересів [PERSON] . На вимогу позивача і самої [PERSON] до адвоката щодо повернення оригіналу довіреності та інших наданих йому документів, останній не реагував і до теперішнього часу так і не повернув вказані документи. Тому [PERSON] змушений був 04 січня 2025 року повторно видати своїй бабусі [PERSON] довіреність щодо оформлення спадкових прав після смерті матері та представлення його інтересів в суді та в інших підприємствах та установах. Звертає увагу суду, що ця довіреність була видана в той час, коли ще не сплинув строк дії першої довіреності. І вже маючи другу довіреність від позивача, [PERSON] повторно звернулася до Сумської міської нотконтори, а потім до центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги в м.Суми, де 31 січня 2025 року адвокату Гаврилюк Н.М. було видане доручення для надання [PERSON] безоплатної вторинної правничої допомоги. Оскільки першої довіреності від позивача у [PERSON] не було, то вона і не повідомляла ці обставини адвокату Гаврилюк Н.М. при складенні позовної заяви до суду, бо вважала, що це не має суттєвого значення по справі. Оскільки позивач на день смерті матері знаходився за кордоном - в Лондоні, то у нього були істотні труднощі для своєчасного прийняття спадщини, що має враховувати суд при ухваленні рішення по даній справі. Враховуючи викладене, просить суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити в повному обсязі (а.с.85-88). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі, призначено дану справу до розгляду на 13 год. 00 хв. 10 вересня 2025 року. В судовому засіданні представник позивача Гаврилюк Н.М. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, третя особа [PERSON] вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Представники відповідача Сумської міської ради та третьої особи Сумської міської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Від представника відповідача Сумської міської ради надійшла заява про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, третьої особи, як допитана судом в якості свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10). Факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] , а саме, що померла є матір`ю [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] (а.с. 4) та копією свідоцтва про зміну імені (а.с. 6). На момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки Управління «Центру надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради від 15 червня 2022 року № 14.03-08/222254 (а.с. 8). Після смерті матері позивача залишилась спадщина у вигляді належної їй частки квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 16 жовтня 1998 року (а.с. 5). [INFO] мати померлої [PERSON] - [PERSON] написала заяву, в якій відмовилася від отримання належного їй за законом спадкового майна, в тому числі від обов`язкової частки, після померлої її дочки та не заперечує про того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видано на ім`я її сина [PERSON] , [INFO] (а.с.11). На звернення [PERSON] , яка діяла від імені позивача, 28 липня 2023 року до Сумської міської державної нотаріальної контори, завідувачем Сумської міської державної нотаріальної контори надано роз`яснення, в якому повідомляється, що позивач у визначений законом строк про прийняття спадщини після померлої матері [PERSON] , яка померла [INFO] , до нотаріуса не подав та не був зареєстрований з померлою за однією адресою на день її смерті та протягом шести місяців з дня її смерті, і вважається таким, що спадщину своєчасно не прийняв (а.с. 20). Третя особа [PERSON] , допитана судом за її клопотанням як свідок, суду пояснила, що коли почалась війна у 2022 році вона жила в м. Середина Буда, а дочка в м. Суми. Онук виїхав за кордон, про що вона дізналася від дочки у лютому 2022 року. Періодично вона з нею підтримувала зв`язок. Раптом у травні 2022 року вона з нею зв`язалася та зрозуміла, що у дочки проблеми зі здоров`ям: у неї була порушена координація руху, вона впала на дворі і пролежала тривалий час і захворіла на запалення легень. Вона приїхала в м. Суми на початку травня 2022 року. Дочку госпіталізували до п`ятої міської лікарні, і вона за нею доглядала, її стан погіршувався, і [INFO] та померла. Поховала дочку вона її сама. Потім повернулася в Середино Буду. Знала, що треба оформити довіреність на онуку, у неї загубився телефон і зв`язок з дочкою був через стаціонарний телефон. У грудні 2022 року позивач якось додзвонився до неї на стаціонарний телефон. Потім їй подарували мобільний телефон. Вона почала цікавитися оформленням, позивач по пошті надіслав довіреність і сказав, що приїде адвокат Шаповаленко Руслан. З адвокатом пішли до нотаріальної контори в січні 2023 року. Адвокат обманював її та позивача. Вона просила віддати документи, але він обіцяв подати позов. Він так і не повернув документи. При повторному дзвінку позивачу, вирішили, що треба нову довіреність зробити, яку позивач вислав їй у січні 2025 року. Вона звернулась в безоплатну правову допомогу, і їй допомогли оформити позов. Зазначила, що дочка хворіла, вона не могла розмовляти по телефону через стан здоров`я. Вона прийшла в нотаріальну контру та показала свідоцтво про смерть і написала усе на онука. Хоча зв`язку з ним не було, але вона сподівалася, що він вийде на зв`язок. Стосунки між ними усіма були добрі, мати спілкувалася із сином по мобільному телефону. Її телефоном вона не могла додзвонитися. В грудні 2022 року онук зателефонував їй на стаціонарний телефон за номером 9-99-25. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. За конкретних фактичних обставин кожної справи пропуск строку для прийняття спадщини суд має оцінювати з урахуванням тривалості такого пропуску та загальних засад цивільного законодавства, як-от розумність, добросовісність та справедливість. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Неподання заяви умисно чи з необережності (недбалості) не може бути підставою для визначення спадкоємцю додаткового строку для прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Такий правовий висновок сформульований у постанові Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23. Загальновідомим є факт, що Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року на території України з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, введено воєнний стан, який триває на час розгляду заяви та неодноразово продовжувався. З наданих позивачем доказів вбачається, що в зв`язку з початком збройної агресії росії проти України та введення воєнного стану, позивач разом з дружиною та двома малолітніми дітьми виїхав за межі України та 20 травня 2022 року отримав дозвіл на в`їзд за програмою допомоги українцям, а також отримав дозвіл на роботу в Сполученому Королівстві Великої Британії і Північної Ірландії. З урахуванням введеного в Україні воєнного стану, у позивача виникли об`єктивні та істотні труднощі для своєчасної подачі заяви про прийняття спадщини. Причину пропуску встановленого законодавством строку на прийняття спадщини, зазначену позивачем, суд визнає поважною, оскільки наведені ним обставини перешкодили своєчасно звернутися до нотаріального органу. На підставі викладеного, відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України суд вважає за можливе визначити позивачу додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, а саме тривалістю у шість місяців з дня набрання рішенням суду законної сили. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею і документально підтверджені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211 грн. 20 коп.

Outcome: approved