Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Адвокат Тараненко А.І. звернувся до суду в інтересах ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в розмірі 50 960,44 грн, а також, 2422,40 грн понесених витрат на сплату судового збору та 7000,00 грн понесених витрат на правову допомогу. На обґрунтування позову вказано, що 21.11.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та\~ [PERSON] був укладений кредитний договір № 943631906 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV37U6D. За умовами кредитного договору\~ [PERSON] отримав кредит в розмірі 13 700,00 грн на банківську карту № [NUMBER] , який зобов`язався повернути у строк та згідно з умовами кредитного договору та сплатити проценти за користування кредитом. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали договір факторингу № 28/1118-01 із подальшими додатковими угодами до нього та продовженням терміну дії договору факторингу. За укладеним договором факторингу первісний кредитор відступив право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 943631906 від 21.11.2021 року. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01 із подальшими додатковими угодами якими продовжено строк дії договору факторингу. За укладеним договором факторингу ТОВ «Таліон Плюс» відступив ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 943631906 від 21.11.2021 року. 04.06.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали договір факторингу № 05/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 943631906 від 21.11.2021 року на загальну суму 50\~960,44 грн. ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали нарахувань за кредитним договором. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором № 943631906 від 21.11.2021 року у розмірі 50 960,44, з яких: 13\~700,00 грн заборгованості за тілом кредиту та 37\~260,44 грн заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом, а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: судовий збір у розмірі 2422,40 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 гривень. Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 22 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано у АТ КБ «Приватбанк» відомості щодо належності відповідачу платіжної картки № 4149-49ХХ-ХХХХ-5663 та факт зарахування коштів. 08.08.2025 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, де відповідач заперечував проти позову з підстав недоведення факту переходу права вимоги до позивача. Так, відповідач зазначає, що договір факторингу, укладений між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» до моменту укладення кредитного договору, що унеможливлює передачу прав, які на той момент ще не виникли. З огляду на наведене, відповідач просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. 21 серпня 2025 року на адресу суду надійшли додаткові пояснення у справі від позивача, згідно яких представник позивача наполягав на чинності договорів факторингу на момент переходу права вимоги до відповідача. У судове засідання сторони не з`явилися. Представник позивача подав у позовній заяві просив розглянути справу без його участі. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату. час та місце судового засідання до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи не надавав. В постанові від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 Верховний Суд зазначив, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. На думку суду, неявка сторін у судове засідання не перешкоджає розгляду справи за наявними матеріалами справи. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 21.11.2021 року відповідач [PERSON] звернувся до ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» із заявкою на отримання грошових коштів в кредит, згідно якої вказав бажану суму кредиту в розмірі 13 700,00 грн, строк кредитування, номер банківської карти та свої персональні дані (а.с. 18). 21.11.2021 року відповідач [PERSON] ознайомився із Паспортом споживчого кредиту продукту «Смарт» (а.с. 30-31) та уклав Договір кредитної лінії № 943631906 в електронній формі, підписавши кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV37U6D (а.с. 31-35). Згідно пунктів 1.1, 1.3 та 1.4 вказаного Договору кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 13 700 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Кредитодавець надає перший транш за договором у сумі 13\~700,00 грн одразу після укладення Договору. який має бути повернуто до 29.11.2021 року. За змістом пункту 1.7 Договору кредитна лінія надається строком на 8 днів від дати отримання кредиту позичальником (Дисконтний період). а саме. До 29.11.2021 року. У пункті 1.8 Договору сторони погодили, що строк кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів. Кількість продовжень Дисконтного періоду не обмежена. За змістом підпункту 1.9.3 пункту 1.9 Договору сторони погодили, що якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення Дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів, умови щодо нарахування процентів за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 766,50 процентів річних, що становить 2,10 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за Дисконтною та Індивідуальною процентною ставкою за весь строк користування кредитом протягом Дисконтного періоду. Сторони також погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення Дисконтного періоду є відкладальною обставиною, яка має наслідком продовження строку користування кредитом (продовження загального строку дії Договору) на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак при ненадходженні платежу, зобов`язання позичальника переносяться кожен раз на наступний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду. Згідно з копією довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційний системі Товариства з обмеженою відповідальністю «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» перерахування коштів позичальнику в розмірі 13\~700,00 грн відбулося 21.11.2021 року о 9:57:58 год (а.с. 96) на рахунок № 4149-49ХХ-ХХХХ-5663. Відповідно до копії платіжного доручення № fb48f461-еа97-4812-918b-46dbfa774f77 від 21.11.2021 року підтверджується перерахування [PERSON] на рахунок № [NUMBER] грошових коштів в сумі 13 700 грн, згідно з договором №943631906 від 21.11.2021 року (а.с.106). Факт укладання договору кредитної лінії від 21.11.2021 року № 943631906 із ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та отримання кредиту в розмірі 13\~700,00 грн не оспорюється відповідачем. Відповідно до розрахунків заборгованості відповідача за договором кредитної лінії від 21.11.2021 року № 943631906, заборгованість відповідача за тілом кредиту станом на 01.01.2022 року становить 13 700,00 грн та за нарахованими відсотками за період з 21.11.2021 рок по 03.12.2021 року в розмірі 16 867,44 грн (а.с.44), а всього у розмірі 30\~139,18 грн. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу № 28/1118-01 (а.с. 76-79). За умовами п. 2 вказаного Договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, визначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. З огляду на підпункту 1.1 - 1.3 Договору вбачається, що: боржник фізична особа, з якою укладено Кредитний договір, право вимоги якого уступається за цим договором; право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк виконання яких настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому; борг це суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суму кредиту, процентів за користування кредитом та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили. Відповідно до пункту 4.1 Договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Зі змісту підпунктів 8.2 та 8.4 Договору його строк закінчується 28 листопада 2019 року. Даний договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін. Додатком № 1 до Договору сторони визначили Форму Реєстру прав вимог (а.с. 79 на звороті). За додатковою угодою від 28.11.2019 року № 19 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2021 року сторони дійшли згоди щодо продовження строку Договору факторингу до 31.12.2020 року (а.с. 81 на звороті). Згідно з додатковою угодою від 31.12.2020 року № 26 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2021 року сторони, між іншим, продовжили строк Договору до 31.12.2021 року (а.с. 82-86). Аналогічно, за додатковими угодами від 31.12.2021 року № 27 (а.с. 87), від 31.12.2022 року № 31 (а.с. 87 на звороті) та від 31.12.2023 року № 32 (а.с. 88) строк дії Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2021 року неодноразово продовжувався, в тому числі по 31.12.2024 року. Розрахунки між сторонами за Договором факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2021 року оформлено актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2022 року та протоколом узгодження факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимоги № 167 від 04.01.2022 року (а.с. 73). Згідно з Реєстром прав вимоги від 04.01.2022 року № 167 фактор отримав право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 21.11.2021 року № 943631906 на суму 30\~547,44 грн, з яких: заборгованість за кредитом складає 13\~700,00 грн, а заборгованість за нарахованими процентами складає 16\~847,44 грн (а.с.74-75). З матеріалів справи також встановлено, що 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (фактор) було укладено договір факторингу № 05/0820-01 (а.с. 66-70). За умовами п. 2 вказаного Договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором. З огляду на підпункти 1.1, 1.3 та 1.4 Договору, визначено, що: боржник фізична особа, з якою укладено Кредитний договір, право вимоги якого уступається за цим договором; право вимоги означає всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк виконання яких настав, а також права вимоги, які виникнуть у майбутньому; борг це суми грошових коштів, належні до сплати клієнту боржниками за кредитними договорами, включаючи суму кредиту, процентів за користування кредитом та будь-які інші суми, що належать до сплати клієнту за кредитними договорами, які нараховані або можуть бути нараховані клієнтом на день набуття цим договором зобов`язальної сили. Відповідно до пункту 4.1 Договору право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку. Зі змісту підпунктів 8.2 та 8.4 Договору його строк закінчується 04 серпня 2021 року. Даний договір може бути змінений повністю або частково за спільною письмовою згодою сторін. Додатком № 1 до Договору сторони визначили Форму Реєстру прав вимог (а.с. 69 на звороті). За додатковою угодою від 03.08.2021 року № 2 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2022 року сторони дійшли згоди щодо продовження строку Договору факторингу до 31.12.2022 року (а.с. 71 на звороті). Згідно з додатковою угодою від 30.12.2022 року № 3 до Договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2022 року сторони продовжили строк Договору до 30.12.2024 року (а.с. 72). Розрахунки між сторонами за Договором факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2022 року оформлено платіжною інструкцією від 30.05.2023 року № 4097 (а.с. 63 на звороті) як оплата за відступлення права вимоги та протоколом узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимог згідно Реєстру прав вимоги № 9 від 30.05.2023 року (а.с. 63). Згідно з Реєстром прав вимоги від 30.05.2023 року № 9 фактор отримав право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 21.11.2021 року № 943631906 на суму 50\~960,44 грн, з яких: заборгованість за кредитом складає 13\~700,00 грн, а заборгованість за нарахованими процентами складає 37\~260,44 грн (а.с. 64). Відповідно до розрахунку заборгованості відповідача за договором кредитної лінії від 21.11.2021 року № 943631906, заборгованість відповідача за тілом кредиту станом на 30.05.2025 року становить 13 700,00 грн та за нарахованими відсотками за період з 05.01.2022 року по 08.04.2022 року в розмірі 37 260,44 грн (а.с.43), а всього у розмірі 50\~960,44 грн. Відсотки були нараховані ТОВ «Таліон Плюс» після отримання права вимоги до відповідача на підставі Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2021 року. 04.06.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» (клієнт) та позивач (фактор) уклали договір факторингу № 05/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу було відступлено право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 943631906 від 21.11.2021 року на загальну суму 50\~960,44 грн (а.с. 58-62). За умовами пункту 1 Договору клієнт зобов`язується відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до боржників, включаючи суму основного зобов`язання (суму позики), плату за позикою (проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту, а фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта. Згідно з реєстром боржників до договору факторингу № 05/06/25-Ю від 04.06.2025 року до позивача перейшла вимога до відповідача за кредитним договором № 943631906 від 21.11.2021 року на загальну суму 50\~960,44 грн. Факт переходу права грошової вимоги до відповідача оформлено актом прийому передачі Реєстру боржників від 04.06.2025 року (а.с. 53) та платіжними інструкціями: від 10.06.2025 року № 467 та № 468 (а.с. 49-50); від 11.06.2025 року № 469 та № 470 (а.с. 50-51); від 19.06.2025 року № 478 та № 479 (а.с. 51 на звороті, а.с. 52) та від 25.06.2025 року № 483 (а.с. 49). З виписки з особового рахунку за Кредитним договором № 943631906 від 21.11.2021 року вбачається, що станом на 25.06.2025 року заборгованість [PERSON] становить 50\~960,44 грн, з яких: заборгованість за кредитом складає 13\~700,00 грн, а заборгованість за нарахованими процентами складає 37\~260,44 грн. Встановивши наведені обставини, суд керується наступним. Відповідно до\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою\~статті 1054 ЦК України\~передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі статтями\~610,\~629 ЦК України\~\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням вимог, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини першої\~статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до\~статті 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з\~статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до абзацу другого частини другої\~статті 639 ЦК України, договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Судом встановлено, що відповідач самостійно ініціював укладення кредитного договору подавши відповідну заявку, надав свої персональні дані, вказав свої паспортні дані, ідентифікаційний код та банківський рахунок, на який отримав кредитні кошти, а в подальшому, погодився на умови кредитного договору шляхом його підписання власним електронним підписом та в подальшому порушив строки та порядок повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, що призвело до утворення заборгованості. Суд також враховує, що відповідач у наданому відзиві не заперечує проти факту укладення кредитного договору, отримання кредиту та наявності заборгованості в цілому, заперечуючи лише проти факту відступлення права вимоги. Відповідно до частини першої\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі\~статтею 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Судом встановлено, що заборгованість відповідача за кредитним договором була відступлена новим кредиторам на підставі договорів факторингу. Так, з договору факторингу укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» № 28/1118-01 від 28.11.2018 року дійсно вбачається, що його укладання передувало укладенню кредитного договору відповідачем. Проте, суд враховує, що нормами вказаного договору факторингу сторони передбачили можливість внесення змін до нього (п. 8.2) та визначили, що право вимоги до боржників переходить в день підписання Реєстру прав вимоги (п. 4.1). Відповідно, до вказаного договору факторингу сторонами вносились зміни, шляхом укладання додаткових угод, якими строк його дії не одноразово продовжувався. Після укладення кредитного договору відповідачем із ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», договір факторингу був діючим та строк його дії не закінчився, у зв`язку із чим за Реєстром прав вимоги до Боржників від 04.01.2022 року заборгованість відповідача, яка виникла у останнього за кредитним договором від 21.11.2021 року була передана новому кредитору на умовах існуючого договору факторингу. Аналогічного змісту та характеру є договір факторингу від 05.08.2020 року укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за № 05/0820-01. Виходячи з цього, суд вважає доводи відповідача про те, що право вимоги до нього за договорами факторингу не перейшло необґрунтованими та такими, що спростовується матеріалами справи. Таким чином, давши мотивовану оцінку кожному аргументу наведеному представником позивача в позовній заяві та відповідачем в у поданому відзиві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог повністю. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, суд вважає, що судові витрати у виді судового збору в сумі 2422,40 грн слід стягнути з відповідача на користь позивача. Частиною першою\~статті 15 ЦПК України\~встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з частинами першою - шостою\~статті 137 ЦПК України\~встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Суд зазначає, що розгляд справи було постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до частини восьмою\~статті 279 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу: «…На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат». Згідно з пунктом 4 частини першої\~статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. На підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу представник позивача надав суду копію договору про надання правничої допомоги №05/06/25-01 від 05 червня 2025 року, копію акту прийому передачі наданих послуг від 25.06.2025 року та копію додаткової угоди № 25770501102 від 05.06.2025 року на суму 7000 грн. Проаналізувавши надані представником позивача документи, що підтверджують витрати позивача на правничу допомогу у цій справі, виходячи з критерію розумності, пропорційності та співмірності, суд вважає, що розмір вказаних витрат слід стягнути у розмірі 7000,00 грн. Стягнення витрат на правничу допомогу у вказаній сумі суд вважає цілком співмірним зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а понесення таких витрат підтвердженими належними доказами. Враховуючи вище викладене,

Outcome: approved