Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача, про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що останній безпідставно відмовляється сплатити витрати понесені нею на ремонт транспортного засобу, який був пошкоджений у дорожньо-транспортній пригоді з вини відповідача. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 03.02.2025 було відкрито провадження у справі та призначено її до підготовчого судового засідання на 11.03.2025. Також задоволено клопотання представника позивачки та витребувано докази (засвідчена копія страхового полісу) у ПАТ «СК «Гардіан» (а.с.40). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 11.03.2025 справа була призначено до судового розгляду по суті (а.с. 63). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 30.04.2025 задоволено клопотання представника позивачки та витребувано у ПАТ «СК «Гардіан» копію страхового акту від 14.08.2024 (а.с. 119). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 26.05.2025 задоволено клопотання представника відповідача та витребувано у ФОП [PERSON] копії документів на підтвердження придбання ним автомобільних запчастин (а.с. 162). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 08.09.2025 залишено без розгляду клопотання представника відповідача про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи транспортного засобу (а.с.245). \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити, а саме: стягнути з відповідача 265020 грн. 00 коп. у якості відшкодування матеріальної шкоди. Пояснює, що це розмір завданої матеріальної шкоди відповідачці, за вирахуванням отриманої компенсації від страхової компанії. \~ \~ \~ \~Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили. Вказують, що жодним документом не встановлена вина [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Також посилаються на те, що розмір коштів, витрачених на ремонт автомобіля позивачкою є штучно завищеним, а вартість ремонту перевищує вартість транспортного засобу і задоволення позову буде способом надмірного збагачення позивачки. \~ \~ \~ \~Разом із тим, сам відповідач [PERSON] у судовому засіданні 25.03.20205 позовні вимоги визнавав частково, а саме на суму орієнтовно 70\~000 грн., визнаючи при цьому той факт, що саме з його вини сталася дорожньо-транспортна пригода. Однак у подальших засіданнях позицію змінив, проти визнання позову заперечив. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін (їх представників), свідків, дослідивши матеріали справи в межах наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із такого. Судом об`єктивно встановлено, що 14.08.2024 року близько 19.00 год. [PERSON] керуючи автомобілем марки Фольксваген Гольф д/н [NUMBER] , на 4 км автодороги Т-2312 допустив зіткнення з транспортним засобом під керуванням [PERSON] марки Форд Куга д/н [NUMBER] , який рухався у зустрічному напрямку, у результаті чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Дані обставини підтверджуються копією повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 14.08.2025 (європротокол) та фотознімками з місця пригоди (а.с.13-26). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Фольксваген Гольф д/н [NUMBER] на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Гардіан», що підтверджено копією полісу ОСЦПВВТЗ (а.с. 54) Згідно з протоколів огляду транспортного засобу автомобіля Форд Куга д/н [NUMBER] від 22.08.2024 (первинний протокол) та від 03.09.2024 (додатковий протокол) представником страхової компанії «Гардіан» було проведено опис пошкоджень транспортного засобу (а.с. 27-29). 15.08.2024 законний користувач автомобіля Форд Куга д/н [NUMBER] [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Гардіан» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду (а.с.30). Згідно із копією квитанції від 11.10.2024 вбачається, що [PERSON] (власниця автомобіля) отримала від ТДВ «СК «Гардіан» страхову виплату в сумі 76750 грн. 00 коп. у межах ліміту відшкодування та з врахуванням франшизи (а.с. 31). Також на підтвердження факту виплати страхового відшкодування страховою компанією, на вимогу суду, було надано копію страхового акту та платіжну інструкцію (а.с.136-137). З листа представника ТДВ «СК «Гардіан» вбачається, що по факту даної ДТП учасниками на місці пригоди було складено європротокол, у якому вони дійшли згоди щодо обставин події, а водій [PERSON] визнав себе винним у ДТП (а.с. 92). Разом із тим, позивачка стверджує, що витратила на ремонт автомобіля значно більшу суму коштів, зокрема загальна вартість ремонту становила 338\~570 грн. 00 коп., в підтвердження чого надала акт виконаних робіт та квитанції про сплату вказаних коштів ФОП [PERSON] , який здійснював ремонт вказаного транспортного засобу (а.с.31-35). Крім того, судом були допитані свідки. Зокрема, допитаний у якості свідка [PERSON] (чоловік позивачки) у своїх показаннях підтвердив, що дійсно у момент ДТП перебував за кермом автомобіля Форд Куга д/н [NUMBER] , рухаючись близько 40 км/год, але з повороту раптово виїхав автомобіль під керуванням відповідача на його смугу руху, де і відбулось зіткнення. Свідок одразу викликав поліцію, а [PERSON] зателефонував матері, яка згодом також прибула на місце. Мати відповідача обіцяла все владнати та відшкодувати шкоду, просила оформити усе європротоколом. Свідок вказує, що повідомляв їй, що суми страхового відшкодування не вистачить, однак вона запевнила його що кошти знайде. Свідок також підтвердив, що європротокол дійсно було помилково учасниками ДТП підписано не у тих графах, однак не хотіли вже нічого перекреслювати, тим більше що відповідач свою вину повністю визнавав і не хотів щоб оформленням пригоди наймалась поліція. [PERSON] , за словами свідка, повідомляв поліцейським, що ніби то саме [PERSON] рухався по зустрічній смузі і саме тому він змушений був також виїхати на зустрічну смугу руху. Проте поліцейські роз`яснили йому, що водій при виникненні небезпеки не вправі залишати свою смугу руху, і навіть за таких обставин, він все одно винуватий у ДТП. Також свідок підтвердив, що [PERSON] власноруч підписав євро протокол, однак подальші записи в частині, що його стосувалися, здійснювала його матір. Зі слів свідка, автомобіль він транспортував з місця ДТП на буксирі до с. Пільний Олексинець (Городоцька ОТГ), а далі відлетіли якісь деталі, витікало мастило, що унеможливило рух. Рульова рейка в цей час працювала. Подальше транспортування здійснювалось за допомогою евакуатора. Допитаний у якості свідка [PERSON] у своїх показаннях в суді підтвердив, що дійсно є власником СТО, де виконувався ремонт автомобіля Форд Куга д/н [NUMBER] . За вказаний ремонт кошти він отримував частинами, оскільки ремонт був тривалим, він потребував кошти на закупівлю запчастин та матеріалів. Запчастини купляв лише оригінальні, у різних постачальників, в т.ч. і з Польщі. Підшукував їх через мережу Інтернет, на відповідних сайтах. Будь-яких чеків у нього не збереглося, оскільки він перебуває на спрощеній системі оподаткування, тому не потребує їх зберігання для податкової звітності. Такі документи він зберігає лише до моменту завершення ремонту та передачі автомобіля клієнту. Крім того, в той час всією бухгалтерією займалась його дружина, яка зараз з ним не проживає. Свідок підтвердив, що заміну вижимного підшипника він виконував не у зв`язку із ДТП, а з міркувань, що останній вже досить зношений. Також пояснив, що бензобак знімався та виконувався ремонт паливного насосу через те, що авто не заводилось. Чи є це наслідком ДТП він точно сказати не може. Неспівпадіння сум за виконані роботи та за запчастини (у відповідних пропорціях) у квитанціях та акті виконаних робіт свідок пояснив тим, що певні суми міг писати неточно у пропорційному відношенні запчастини/робота, оскільки багаторазово закуповлював запчастини на значні суми. Разом із тим вказує, що загальна сума ремонту (з врахуванням і вартості запчастин і вартості робіт) за його квитанціями сходиться із актом виконаних робіт. Допитана у якості свідка [PERSON] (матір відповідача) у своїх показаннях підтвердила той факт, що на прохання сина приїхала на місце ДТП і дійсно заповнювала замість сина певні графи у європротоколі, оскільки [PERSON] підписав незаповнений документ. Також вказує, що фразу «Визнаю» написала вона, а не син. Заповнювала графи за підказками поліцейських. Підтвердила факт написання розписки [PERSON] про зобов`язання сплатити різницю коштів між страховим відшкодуванням і вартістю ремонту. Також спілкувалась у подальшому з цього приводу з [PERSON] через мессенджер. Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Ч.1 ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується у повному обсязі на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України). Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Верховний Суд у постанові від 4 грудня 2019 року в справі №359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Предметом спору у даній справі є сума відшкодування майнової шкоди, яка не покрита страховою компанією для відновлення пошкодженого майна. З 1 липня 2022 року в Україні встановлено граничну суму страхових виплат по «Європротоколах» у розмірі 80000 гривень. Відповідно до ч.1-2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Отже, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. У Постанові\~ КГС ВС від 7 грудня 2023 року у справі № 914/607/23 вказано, що : Не притягнення водіїв до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не може бути підставою для звільнення володільця джерела підвищеної небезпеки від цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду, оскільки вину особи в ДТП може бути підтверджено чи спростовано іншими належними доказами. Судом враховується, що [PERSON] на місці ДТП свою вину у вчиненому правопорушенні визнав, висловив свою згоду на складення європротоколу, який ним було підписано, чим безумовно висловлено позицію, що саме він є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди. Твердження представників відповідача про те, що інші графи європротоколу заповнювала матір відповідача за підказками працівників поліції жодним чином не свідчать про відсутність вини останнього. Крім того, жодним нормативно-правовим актом не заборонено заповнення змісту євро протоколу особою, відмінною від особи винуватця. Також, той факт, що мало місце помилкове проставлення підписів учасників ДТП і інших графах (кожен помилково підписався в графі іншого) не може автоматично свідчити про відсутність вини [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді, оскільки з показань свідків, пояснень самих учасників судом об`єктивно було встановлено, що даний факт мав місце саме у результаті помилки, а не з тих підстав, що [PERSON] на місці пригоди не визнавав чи заперечував свою вину у вчиненому. Крім того, саме відповідач та його матір просили водія [PERSON] щоб оформити вказану пригоду без залучення поліцейських. Стороною відповідача не надано жодних доказів, на спростування вищевказаних фактів, а також на підтвердження тих обставин, що він у подальшому наполягав на своїй невинуватості чи на притягненні до відповідальності водія [PERSON] , що було б логічним за таких обставин, з врахуванням того, що автомобіль відповідача теж зазнав значних механічних пошкоджень. Однак [PERSON] жодних претензій матеріального характеру до позивачки чи її чоловіка не мав, вину свою у дорожньо-транспортній пригоді не оспорював, допоки не постало питання матеріального відшкодування. І навіть при цьому, спочатку відповідач свою вину визнавав, як визнавав частково і сам позов. Крім того, той факт що європротокол було складено і відправлено для отримання коштів саме до страхової компанії відповідача, вже сам по собі свідчить про визнання вини у вчиненому саме відповідачем, оскільки в іншому випадку європротокол адресувався би страховій компанії позивача, оскільки положення страхового законодавства про пряме врегулювання шкоди почали діяти лише з 2025 року. З врахуванням цього, судом сприймаються твердження відповідача та його представників про ніби то невизнання ним вини у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, як маніпуляція доказами та спосіб ухилення від відповідальності. Проте, вирішуючи питання про можливість стягнення з відповідача завданої матеріальної шкоди, суд частково погоджується із позицією представника відповідача [PERSON] про недоведеність позивачкою факту здійснення певних робіт та заміну певних запасних частин, виходячи із такого. До матеріалів справи надано копії протоколів огляду ТЗ після ДТП, складених представником страхової компанії, із зазначенням переліку пошкоджених частин та їх ступеню (потребують ремонту чи заміни). При цьому другий такий протокол складався у результаті додаткового огляду, після розбирання автомобіля у місцях його пошкоджень, з метою повного виявлення всіх можливих прихованих пошкоджень. Отже, припускати подальше виявлення додаткових прихованих пошкоджень є досить сумнівним. Разом із цим, у акті виконаних робіт від 27.12.2024 міститься цілий ряд найменувань робіт та запасних частин, які замінювались чи ремонтувались, проте не були зазначені у акті огляду автомобіля, як такі, що виникли у результаті ДТП. Так, з вказаних підстав, судом не беруться до уваги наступні роботи (запчастини), згідно акту виконаних робіт №Ав-к-500 від 27.12.2024: п.15 монтаж, демонтаж паливного бака та ремонт колби бензонасосу - 2075 грн.; п.16 заміна рульової рейки 2905 грн.; п.17 адаптація рульової рейки та дросельної заслонки 4000 грн.; п.30 патрубки інтеркулера 3000 грн.; п.32 патрубок расходомера 1626 грн.; п.44 захисний корпус БСМ 2500 грн.; п.45 рульова рейка 10400 грн.; п.46 тосольний патрубок - 300 грн.; п.48 вижимний підшипник 2500 грн.; п.50 подушка КПП нижня 1600 грн.; п.51 подушка КПП ліва верхня 2400 грн, а всього на суму 33306 грн. Суд не погоджується із твердженням представника відповідача щодо безпідставності внесення в акт п.38 «накладки на бампер під фари», оскільки із фотознімків транспортного засобу після ДТП є очевидними серйозні пошкодження переднього бампера і всіх його складових (їх знищення). Щодо решти тверджень представників відповідача в тій частині, що вартість ремонту вказаного транспортного засобу перевищує саму вартість транспортного засобу, а також про те, що під час ремонту могли використовуватись не оригінальні, а аналоги запасних частин, а також бувші у вжитку запасні частини, що також значно здешевшує ремонт автомобіля, то суд вважає такі твердження такими, що побудовані виключно на припущеннях сторони відповідача. У відповідності до ч.ч.1,2,6 ст.81 ЦПК України визначено, що: Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Питання щодо вартості транспортного засобу, вартості його складових частин, визначення їх стану (вживані чи нові), оригінальності тощо це такі питання, які потребують спеціальних знань і не можуть визначатися сторонами чи судом на власний розсуд по фотознімках. Судом неодноразово роз`яснювалось право обом сторонам щодо подання суду доказів, строки їх подання тощо, можливість призначення та проведення експертних досліджень за ухвалою суду чи сторонами самостійно. Разом із тим, сторона відповідача, крім голослівних тверджень, звинувачень тощо жодних доказів на підтвердження чи спростування своїх версій подій суду не подала, а отже не забажала скористатись своїми процесуальними правами у сфері доказування. Також, під час судового розгляду судом не здобуто та учасниками процесу не надано жодних належних і допустимих доказів, що автомобіль Форд Куга д/н [NUMBER] мав будь-які пошкодження до ДТП, яка мала місце 14 серпня 2024 року. Так само, суд вважає безпідставними твердження представників відповідача щодо розбіжностей сум між вартістю ремонту та запасних частин у акті виконаних робіт та копіях квитанцій. Як встановлено судом, загальна сума сплачених коштів згідно наданих копій квитанцій цілком відповідає загальній сумі, вказаній у акті виконаних робіт. Разом із тим, квитанції видавались на різні суми, оскільки позивачка сплачувала вартість ремонту і запчастин у спосіб неодноразового внесення частин авансу від загальної вартості ремонту і запчастин. Як вказав свідок ФОП [PERSON] назви призначення платежу в квитанціях вказувались умовно і узагальнено (вартість робіт чи вартість запчастин, оскільки одночасно відбувалось багато процесів). Суд враховує такі показання свідка, а також і те, що квитанції не містять деталізації рахунку, сума призначення платежу в них вказана узагальнююче, оскільки ФОП [PERSON] здійснював і роботи по ремонту і по поставці запчастин, що не суперечить жодним законодавчим нормам. Суд враховує, що за обставин даної справи можуть існувати обґрунтовані припущення щодо завищення вартості ремонту (вартості запчастин), співвідношення вартості ремонту автомобіля з його ринковою вартістю. Разом із тим, очевидним є і той факт що позивачці було завдано матеріальної шкоди з вини саме відповідача. Позивачка скористалась своїм правом на подання позову та надала до нього письмові докази на доведення розміру понесених матеріальних збитків. Проте, якщо у відповідача (його представників) дійсно існують обгрунтовані сумніви з вказаних вище питань, вони мали всі процесуальні можливості щодо надання суду переконливих доказів на спростування доказів позивачки та доведення своїх тверджень. Однак, останні своїм правами не скористались, їх позиція була зведена переважно до висловлення усних заперечень та звинувачень іншої сторони, без надання суду будь-яких доказів на підтвердження своїх слів. Проте, враховуючи основоположний принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві, передбачений ст.12 ЦПК України, суд не вправі з власної ініціативи відшукувати докази, а натомість кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке. З врахуванням того, що позов задовольняється частково, то розподіл судових витрат має бути розподілено пропорційно до розміру задоволених вимог (ч.1 ст.141 ЦПК України). Оскільки позов було задоволено у процентному відношенні на 87.43 %, то відповідно і сума стягнення судового збору на користь позивачки має бути зменшена на цю різницю, що становить: 1853 грн. 65 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial