Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

На розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій заявлено вимогу визначити місце\~проживання сина,\~ [PERSON] , [INFO] , з батьком, позивачем [PERSON] , [INFO] , за місцем його реєстрації або проживання. Встановити факт\~самостійного виховання\~та утримання\~сина,\~ [PERSON] , [INFO] , батьком, [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги обґрунтовано наступним. З 24.04.2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 16.04.2018р. у справі № 208/5275/17 шлюб між сторонами було розірвано. Після розлучення, за домовленістю з відповідачем, діти постійно проживали з нею, спору про місце проживання дітей не було, а питання щодо утримання дітей вирішено між нами самостійно. Проте, на сьогоднішній день. відповідач відсторонилась від спільного виховання та утримання сина, не здійснює постійного догляду за малолітнім [PERSON] , неналежно виховує його, відсутні материнські почуття до дитини, відсутній медичний догляд, залишає дитину без нагляду, відповідач не бажає спілкуватись з сином та дбати про його розвиток, вона неналежним чином відноситься до виконання своїх материнських обов`язків, не веде належний догляд за дитиною. У зв`язку з цим позивач з сином проживає разом у 3-х кімнатній квартирі, власником якої є позивач, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Після 24.02.2022 року, з початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, відповідач виїхала з України до Латвії з дочкою [PERSON] і взагалі зникла з життя сина, з того часу [PERSON] залишився повністю під опікою позивача. Позивач неодноразово просив відповідача приїхати і дати згоду на реєстрацію сина за місцем проживання позивача, проте, відповідач не погодилася. На його прохання надіслати належним чином завірену згоду на визначення місця проживання сина з позивачем, відповідач також відмовилася. Виходячи з інтересів дитини, [PERSON] , позивач просить залишити сина на його самостійному вихованні та утриманні без будь-якої сторонньої допомоги та участі відповідача, за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Ухвалою Заводського\~районного суду\~м.Дніпродзержинська від 14.03.2025 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 15.05.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] судове засідання не з`явився, в порядку ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі Відповідач [PERSON] в порядку ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, надала заяву про визнання позовної заяви, пояснивши, що дійсно, останні роки, починаючи з 2014 року, вихованням їх спільного з відповідачем сина, займається позивач. На даний час відповідачка перебуває в Латвії, наміру повертатися до України та займатися вихованням сина, не збирається. Відповідно до ч. 3\~ст. 211 ЦПК України, відповідач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Кам`янської міської ради, Пелипас Г. Наддала суду клопотання, просила справу розглянути без участі представника управління, винести рішення з урахуванням наданого висновку та найкращих інтересів дитини. Представник третьої\~особи -\~ [INFO] , надав суду письмову заяву, просив розгляд справи здійснювати без участі представника центру комплектування. Суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Частиною 2\~статті 247\~ЦПК України\~передбачено,\~що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, з 24.04.2010 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с.21). Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] (а.с.22, 23). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від\~16.04.2018\~р.\~у справі\~№ 208/5275/17\~шлюб між\~сторонами було\~розірвано (а.с.24-25). Відповідно до Акту №1076 про проживання без реєстрації від 15.05.2024 року, та №78 від 29.01.2025 р., за адресою: [ADDRESS] , дійсно мешкають без реєстрації [PERSON] [INFO] та його син [PERSON] [INFO] . Дитина постійно мешкає з батьком з 2014 року. Акти підписані членами комісії КП КМР «Добробут» та сусідами по будинку [ADDRESS] (а.с.31, 33). Згідно з Актом обстеження умов проживання від 07.06.2024 року, складеним Службою у справах дітей Кам`янської міської ради, в квартирі по [ADDRESS] мешкає [PERSON] [INFO] та його син [PERSON] [INFO] ,, стосунки у сім`ї доброзичливі, для розвитку та проживання дитини створені належні умови (а.с.32). Відповідно до довідки №337/02-12 від 18.12.2024 р., дитина, [PERSON] [INFO] , навчається у 7-А класі КЗ «Ліцей №5» Кам`янської міської ради, де позитивно характеризується. Вихованням сина займається батько [PERSON] . Мати в вихованні дитини участі не приймає, на батьківські збори не ходить (а.с.34). Відповідно до\~Довідки ТОВ\~«Спортивний комплекс\~«Здорове життя»\~№18/12-24\~від 18.12.2024\~р.,[PERSON] [INFO] відвідує тренування у секції плавання. Вихованням сина займається батько [PERSON] . Дитину до спортивного комплексу приводить та забирає батько, на змаганнях присутній тільки батько, Мати у спортивному житті дитини участі не приймає (а.с.35). Відповідно до Рішення Кам`янської міської ради №562 від 26.06.2024 р., виконавчий комітет вирішив визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] \~разом з\~батьком [PERSON] (а.с.36). Згідно з Декларацією №001-04Р3-7010, [PERSON] [INFO] обслуговується в медичному закладі КНП КМР «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3» (а.с.39). Відповідно до Договору дарування квартири від 24.06.2014р. зареєстрованому за рег.№ 3-815 держаним нотаріусом третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори Посипанко А.А., [PERSON] було подаровано квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.40-42). Згідно характеристики, виданої ТОВ «Доступна діагностика», [PERSON] працює у ТОВ «Доступна діагностика» на посаді директора за контрактною формою трудового договору (а.с.26). Відповідно до Довідки №19 від 27.01.2025 р., виданої ТОВ «Доступна діагностика», [PERSON] працює на підприємстві з 19.01.2021 р., на даний час займає посаду директора, має сталу заробітну плату (а.с.27) Місце проживання відповідача [PERSON] ,\~зареєстровано за\~адресою:\~ [ADDRESS] (а.с.49). Відповідно до посвідки на проживання, № [NUMBER] , виданої Даугавпілським відділом управління у справах громадянства та міграції, [PERSON] має\~тимчасовий захист\~в Латвії (а.с.19). Відповідно до посвідки на проживання, № [NUMBER] , виданої Даугавпілським відділом управління у справах громадянства та міграції, [PERSON] \~має тимчасовий\~захист в\~Латвії (а.с.15). Відповідно до Висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради, доцільним є визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] ,\~ [INFO] \~ (а.с.67). Щодо визначення місця проживання дитини. Статтею 51Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст.141 Сімейного кодексу України(далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Статтями141,150,153,155 СК України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З аналізу наведених норм матеріального закону вбачається, що чиннезаконодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно дост.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно з ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. У відповідності до пунктів 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Частиною другою статті 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч.1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. В даному випадку суд виходить з того, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан його здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. В цій справі встановлене, що дитина [PERSON] фактично з 2014 року проживає разом з батьком [PERSON] в належній йому квартирі, виховується та забезпечується ним, дослідженими доказами встановлена наявність належних умов для виховання та розвитку дитини та позитивне ставлення дитини до факту проживання з батьком. Мати дитини [PERSON] проживає з 2022 року у Латвії, відомості про наявність у неї доходу відсутні. Судом також враховано заяву відповідача, в якій зазначено, що повертатись в Україну та займатись вихованням сина вона не має наміру. Згідно з висновком органу опіки та піклування є доцільним визначення місця проживання дитини [PERSON] разом з батьком [PERSON] . За положеннями частин п`ятої та шостої статті 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд зазначає, що, виходячи необхідності захисту інтересів дитини та намагання забезпечити їй максимальну стабільність та упорядкованість життя задля гармонійного та всебічного розвитку в умовах передбачуваності та психологічного комфорту, враховуючи вже наявний усталений побут дитини та невизначеність обставин життя матері, найкращі інтереси [PERSON] можуть бути забезпечені лише шляхом визначення її місця проживання з батьком. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінені на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, врахувавши створення позивачем належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, суд дійшов висновку про визначення місця проживання дитини разом із батьком. Щодо встановлення факту самостійного виховання та утримання позивачем дитини. Відповідно до ч.1 ст.180, ч.1 ст.181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Системний аналіз міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України, наведених вище при вирішенні питання про місце проживання дитини, вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. При цьому визначальним принципом регулювання сімейних відносин за участю дитини є максимально можливе врахування її інтересів. Тобто факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини. Аналогічна правова позиція була викладена Великою палатою Верховного Суду у постанові від 11.09.2024 у справі №201/5972/22. При цьому доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане із настанням обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Так, судом були встановлені обставини справи, за якими дитина [PERSON] фактично з 2014 року постійно мешкає з батьком, що позивач одноосібно утримує сина. Мати дитини,\~ [PERSON] \~в житті\~дитини участі\~не бере,\~ не\~забезпечує дитині\~своєї присутності\~тією мірою,\~яка є\~необхідною з\~огляду на\~вік дитини, проживає окремо. Доказів її участі у вихованні та утриманні сина нею до суду не надано. Іншого порядку встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини законодавством України не передбачено. Суд констатує, що позивачем виконано закріплений у ст.ст.12,81 ЦПК України, обов`язок з доведення належними, достатніми та допустимими доказами наявності обставин, які мають значення для справи, і на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог про встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини батьком. Згідно п. 2 ч. 5\~ст. 265 ЦПК України\~резолютивна, частина рішення суду повинна містити висновок суду про розподіл судових витрат. Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами\~статті 141 ЦПК України. В позовній заяві вимог щодо судового збору не заявлено. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved