Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , право власності на житловий будинок загальною площею 86,50 кв.м, житловою площею 30,10 кв.м, допоміжною площею 46,90 кв.м., площа літніх, неопалювальних приміщень 9,50 кв.м, та господарські споруди : на прибудову житлового будинку літ. «а2», 2004 року забудови, прибудову літ. «а» 1968 року забудови, сарай літ. «Б» 1963 року забудови, сарай літ. «В» 1961 року забудови, погріб з шийкою літ. «Г/пг» 1965 року забудови, сарай-гараж літ. «Д» 1964 року забудови, вбиральня літ. «Е» 1964 року забудови, ганок літ. «а1» 1968 року забудови, огорожа №1 2004 року забудови, ворота з хвірткою №2 2004 року забудови, криниця №3 1962 року забудови, що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є власником вище зазначеного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 27 січня 2009 року державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори, зареєстрованому в реєстрі за №1-159, який вона успадкувала після смерті батька, [PERSON] , померлого [INFO] . 23 лютого 2009 року за нею було зареєстровано право власності на вище зазначене майно на підставі свідоцтва про право на спадщину зареєстроване за №1-159 від 27.01.2009 року, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно. З метою продажу вище зазначеного житлового будинку, позивачка звернулася до нотаріуса, оскільки нотаріусом було виявлено самовільну забудову, а саме прибудову літ. «а2» 2004 року забудови, позивачці було відмовлено в укладенні договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку. У зв`язку з тим, що позивачка не може використати своє право, вона змушена звернутися до суду із позовом. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивача, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач Медвинська сільська рада Білоцерківського району Київської області в судове засідання свого представника не направила, але надіслала заяву, в якій просить справу розглянути без участі їх представника, а також зазначено, що не заперечують проти позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до частини 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 27 січня 2009 року позивачці державним нотаріусом Богуславської районної державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєстрі за №1-159 на житловий будинок, з відповідними надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що належав її померлому батьку [PERSON] на підставі на підставі дублікату свідоцтва про право власності виданого Виконавчим комітетом Побережківської сільської ради 06.05.1991 року, дублікат виданий 23.11.2008 року та зареєстрованого в Білоцерківському бюро технічної інвентаризації 23.11.2008 року, реєстраційний номер 25510379 за реєстром №64, запис в книзі 1. Із свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.01.2009 року зареєстрованому в реєстрі за №1-159 вбачається, що названий будинок загальною площею 86,50 кв.м. в тому числі житловою площею 30,10 кв.м., 1962 року забудови, зазначений в плані згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Білоцерківського МБТІ №21014250 від 23.11.2008 року літерою «А», сарай «В», сарай-гараж «Д», погріб «Г/пг», уборна «Е», огорожа «№1-3». Самовільно побудовано: прибудова до будинку розм. 3,41 на 6,43 вартістю 35118 грн. за рахунок прибудови збільшено загальну площу будинку на 17,20 кв.м. Відповідно до Витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно №21963563 від 23.02.2009, право приватної власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину зареєстроване за №1-159 від 27.01.2009 року, зареєстровано за [PERSON] . Згідно технічного паспорту р/н ТІ01: [NUMBER] , виготовленого за замовленням [PERSON] 26.05.2025 року, житловий будинок та господарські споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] , мають наступні технічні характеристики: житловий будинок літ. «А», загальною площею 86,50 кв.м, житловою площею 30,10 кв.м, допоміжною площею 46,90 кв.м., площа літніх, неопалювальних приміщень 9,50 кв.м. Як вбачається з Технічного паспорту р/н [NUMBER] : [NUMBER] , під час проведення технічної інвентаризації встановлено, що за рахунок реконструкції житлового будинку літ. «А,а,а1,а2», а саме прибудови літ. «а2» 2004 року забудови, що побудована без надання дозвільної документації на виконання будівельних робіт. В результаті чого, право власності на прибудову літ. «а2», розташовану за адресою: [ADDRESS] за позивачкою, [PERSON] не зареєстровано. Згідно звіту про оцінку майна СОД ФОП [PERSON] від 31.07.2025 ринкова вартість житлового будинку садибного типу, загальною площею - 86,50 кв.м. (житлова площа 30,10 кв.м.) з господарськими будівлями та спорудами, складає 118 938, 00 (сто вісімнадцять тисяч дев`ятсот тридцять вісім гривень 00 копійок). З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані позивачкою докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню враховуючи наступне. Згідно ст. 41 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 2 ст.328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 331 Цивільного кодексу України, право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Відповідно п.9 ч.1 ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться, в тому числі, на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Позивачка не може в адміністративному порядку вирішити питання про визнання за нею права власності на самовільно збудовану прибудову до житлового будинку літ. «а2» 2004 року забудови ,який розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки дане нерухоме майно відповідно до ч.1 ст.376 ЦК України є самочинним будівництвом, так як на час побудови прибудови до житлового будинку в 2004 році, спадкодавцем, [PERSON] не було отримано робочого проекту та інших дозвільних документів. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб. Відміткою у технічному паспорті р/н ТІ01: [NUMBER] , виготовленого за замовленням [PERSON] 26.05.2025 року, житловий будинок та господарські споруди, розташовані за адресою: [ADDRESS] ,\~ за результатами проведеного технічного обстеження\~ об`єкта: літ. «а2» -прибудова до житлового будинку, встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81,83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим та доведеним, що житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , незважаючи на те, що право власності на прибудову «а2» не зареєстроване, є особистою приватною власністю позивачки [PERSON] , однак позбавлена можливості зареєструвати право власності на неї, оскільки на момент набуття позивачкою права власності, прибудова фактично існувала, проте право власності спадкодавцем на прибудову оформлене не було, що підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №21963563 від 23.02.2009 року. Таким чином, зважаючи на те, що самочинно збудована прибудова до житлового будинку на земельній ділянці, яка перебуває у користуванні позивачки, не порушує права інших осіб, відсутні відомості про порушення будівельних норм і правил, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимог позивачки та визнання за нею права власності на самочинну збудовану прибудову до житлового будинку. Визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved