Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

16.09.2025 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк до шести місяців, з заборонами щодо: перебування в місці проживання (перебування), за адресою: [ADDRESS] ; наближатися на відстань 100 м. до місця проживання (перебування), навчання, інших місць її частого відвідування, а саме: школи №28 за адресою [ADDRESS] ; особисто і через третіх осіб розшукувати її, [PERSON] , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; ведення листування, телефонні переговори, або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Свої вимоги мотивує тим, що вона [PERSON] проживає у [ADDRESS] в будинку її повнолітніх трьох дітей (спільна сумісна власність) разом з її ще трьома малолітніми дітьми, а саме з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Також у даному будинку проживає її мама [PERSON] , [INFO] та старша сестра [PERSON] ,1981 р.н., яка є інвалідом дитинства, група інвалідності довічно, діагноз психіатричне захворювання. Вже багато років її мати веде аморальний спосіб життя, однак останнім часом частіше почала зловживати алкогольними напоями та вчиняти сварки з нею та її дітьми, ображати їх та створювати нестерпні умови проживання для них. Нею неодноразово повідомлялося про такі дії [PERSON] працівників поліції. 02.09.2025 року було винесено терміновий заборонний припис серії АА №170896 стосовно [PERSON] . Однак, мати [PERSON] продовжує вчиняти домашнє насильство, шляхом образ неї та дітей. Від таких дій потерпають вона, діти та її хвора сестра [PERSON] . Поведінка [PERSON] надто агресивна, погрожує її фізичною розправою, погрожує вбивством. Просить застосувати до [PERSON] обмежувальний припис. В судовому засіданні заявниця та представник підтримали заяву у повному обсязі, з підстав наведених у заяві, просили суд її задовольнити. Зазначила, що мати створює нестерпні умови для проживання в будинку, для неї та малолітніх дітей, а також для сестри [PERSON] , зловживає алкогольними напоями, старші діти не приїжджають додому через її поведінку. Будинок її батько подарував трьом старшим дітям. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення заяви. Зазначила, що вона з 2011 року здійснювала опіку щодо трьох неопвнолітніх дітей дочки, оскільки дочка була позбавлена батьківських прав, вказала що дочка хоче її вигнати з хати, що дочка зловживає алкогольними напоями, ніяких неправомірних дій стосовно дочки не вчиняє. Представник Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Бондарчук А.І. в судовому засіданні пояснив, що заявниця [PERSON] перебуває на обліку як кривдник. Станом на зараз і заінтересована особа [PERSON] перебуває на обліку як кривдник. Заслухавши заявника, заінтересовану особу, дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, заявниця [PERSON] , разом з її трьома неповнолітніми дітьми, а саме з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також [PERSON] , [INFO] мати заявниці та рідна сестра заявниці [PERSON] , яка через хворобу потребує стороннього догляду, та перебуває під опікою матері [PERSON] проживають в будинку за адресою: [ADDRESS] . З досліджених у судовому засіданні доказів, наданих представником Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області Бондарчук А.І. вбачається, що [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП України, також було винесено обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на 6 місяців. 02.09.2025 року було винесено терміновий заборонний припис серії АА №170896 стосовно [PERSON] . Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є Закон України від 07 грудня 2017 року № 2229-VIII «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з п. 11 ч.2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: рідні брати і сестри. Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. За положеннями п.7 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Відповідно до п.3, 4, 14 та 17 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості,залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до п.6, 8 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» кривдником є особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі, а особою, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Згідно п.1 ч.1 ст.350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Згідно з ч. 3 ст.26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. У п. 9 ч.1 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" визначено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд оцінює ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначено, що видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 756/2072/18 (провадження № 61-19328св18), від 09 грудня 2019 року у справі № 756/11732/18 (провадження № 61-49077св18). Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1. ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Заявник не надала суду належних й допустимих доказів на підтвердження фактів вчинення домашнього насильства щодо неї та порушення [PERSON] заборонних приписів, а також ризиків, які можуть настати у майбутньому у зв`язку із невчиненням щодо останнього обмежувального припису, що є її процесуальним обов`язком у силу статей 12, 81 ЦПК України. На час розгляду справи об`єктивних підстав стверджувати, що [PERSON] вчиняє стосовно заявниці [PERSON] будь-які дії, які за своїми ознаками підпадають під домашнє насильство судом не встановлено. Суд також враховує, що сестра заявниці [PERSON] , яка через хворобу потребує стороннього догляду перебуває під опікою матері [PERSON] та проживають в будинку за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, заява про видачу обмежувального припису стосовно [PERSON] задоволенню не підлягає. За правилами ч.3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, слід віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed