Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Позивач з 10.08.2012 року перебував у шлюбі з [PERSON] , який рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.07.2017 року було розірвано. Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.02.2017 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.12.2016 року і до досягнення сином повноліття, тобто до [INFO] . 23.03.2022 року він уклав шлюб з [PERSON] , під час шлюбу з якою у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Наразі вони з [PERSON] припинили шлюбні відносини, проживають окремо, він перебуває на військовій службі, а відповідач не підтримує з ним будь-яких відносин. Дочка проживає разом з матір`ю, при цьому він піклується про дочку та допомагає їй матеріально. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.03.2025 року з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25.12.2024 року і до досягнення дочкою повноліття, тобто до [INFO] , а також аліменти на утримання дружини до досягнення дочкою віку трьох років в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, щомісячно, починаючи з 25.12.2024 року і до 08.07.2026 року. При цьому, вважає, що під час прийняття судом рішення від 17.03.2025 року не було враховано те, що на його утриманні перебуває неповнолітній син [PERSON] , чим було порушено його, позивача, законні права, оскільки від час визначення розміру аліментів суд, з-поміж іншого, має враховувати наявність у платника аліментів інших дітей. Таким чином наразі з позивача одночасно стягуються аліменти в розмірі по 1/4 на дітей та дружину. Такий розподіл доходів і витрат порушує баланс прав і інтересів стягувачів та платника аліментів, а також установлену практику щодо стягнення аліментів на двох дітей у загальному розмірі не більше 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) платника. Вважають, що викладені обставини дають підстави для зменшення розміру стягнутих з позивача аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] до розміру 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) платника, щомісячно, що дозволить йому надавати достойну допомогу в утриманні обох дітей та забезпечувати власні потреби. Також, доцільно буде зменшити витрати на утримання дружини [PERSON] до розміру 1/8 частки до досягнення дочкою трьох років, тобто до [INFO] Рух справи у суді Позовну заяву подано до суду 06.05.2025 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.06.2025 року провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з повідомленням (викликом) сторін. Позиція учасників справи Учасники справи в судове засідання не зявились. Представником позивача подано заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Третя особа також подала заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення судових повісток про її виклик в судові засідання на адресу місця її проживання, зареєстровану в установленому законом порядку, однак поштові відправлення повернули на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Враховуючи викладене, виклик відповідача в судове засідання на 16.09.2025, було також здійснено шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Причини неявки відповідач не повідомила, будь-яких клопотань та заяв не подала, відзив на позовну заяву від неї на адресу суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті\~279\~та частини 8 статті\~178 ЦПК України. 19.09.2025 року на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст. ст.\~280,\~281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. За таких обставин суд провів розгляд справи в порядку ч.2\~ст. 247 ЦПК України\~без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до переконання про необхідність часткового задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який 23.03.2022 року зареєстровано Баштанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Баштанському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса). Згідно свідоцтва серія [NUMBER] , виданого Покровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кровому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17.03.2025 року з позивача на користь відповідача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 25.12.2024 року та до досягнення повноліття [PERSON] , [INFO] , тобто до [INFO] , а також аліменти на утримання дружини до досягнення донькою віку трьох років, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 25.12.2024 року до [INFO] . Відповідно до копії довідки військової частини [NUMBER] від 30.04.2025 року, №1844/2303, [PERSON] проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] ( [NUMBER] ) на посаді техніка відділення протидії технічним засобам розвідки. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст. 181 , 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно копії свідоцтва серія [NUMBER] про народження [PERSON] , [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 25.07.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно копії рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 28.02.2017 року з [PERSON] на корсить [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 грудня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Вказані обставини свідчать про те, що позивач [PERSON] на своєму утримання має двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також дружину [PERSON] до досягнення донькою віку трьох років, що впливає на його матеріальний стан та відповідно до положень ст. 192 СК України є підставою для зменшення розміру аліментів визначений за рішенням суду. Зменшення розміру аліментів з 1/4 частини всіх видів доходу на 1/6 частину всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , щомісяця, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав дитини та позивача. Таким чином, з огляду на наведені вище обставини суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині. Щодо вимог позивача про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на утримання дружини до досягнення дитиною віку трьох років, з 1/4 на 1/8 частки його доходу, суд вважає, що вимоги в цій підлягають частковому задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч.2 \~ст. 84 СК України\~дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку, при цьому дружина має таке право незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища. Малолітня дочка сторін [PERSON] , [INFO] , не досягла трирічного віку та проживає разом з матір`ю, відповідачем по справі. Позивач\~є особою\~працездатного віку,\~ проходить військову службу та, відповідно, має стабільний дохід у виді заробітної плати, даний вид аліментних зобов`язань є недовготривалим, і призначається лише до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд вважає, що розмір аліментів на дружину у розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку (доходу) позивача щомісяця до досягнення дочкою трирічного віку буде розумним, достатнім і відповідатиме інтересам обох сторін. Судові витрати суд вважає необхідним залишити по фактично понесеним, оскільки позивач на їх стягненні з відповідача на свою користь не наполягає.

Outcome: partial