Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

До Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області подано позовну заяву [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаззбут" про зняття арешту зі спадкового майна, третя особа: Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Позивач просить суд винести рішення, яким зняти арешт на все нерухоме майно боржника [PERSON] , накладений 30.03.2021 року в рамках виконавчого провадження №62981858 Центрально-Міським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області, обтяження № 41254984, яке складається з садового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача Починок В.В. в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримує, просить суд позов задовольнити. Представник відповідача товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпропетровськгаззбут" в судове засідання не з`явився, направляв на адресу суду письмові пояснення щодо позовної заяви, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району у Дніпропетровській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про розгляд справи судом повідомлявся належним чином, в судове засідання не з`явився, не надав суду жодної заяви або клопотання по справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За приписами ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до Першої Криворізької державної нотаріальної контори звернулася дочка померлого [PERSON] . Іншими спадкоємцями передбаченими законом, є дружина спадкодавця [PERSON] , котра від спадщини відмовилася у встановленому законом порядку на користь доньки спадкодавця, що підтвердила заявою. Була заведена спадкова справа № 1370/2007. Більше із заявами про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. 01 листопада 2007 року було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] . [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В шестимісячний строк з заявою про прийняття спадщини до Першої Криворізької державної нотаріальної контори звернулася рідна сестра Позивача дочка померлої - [PERSON] та син померлої Позивач - [PERSON] . Була заведена спадкова справа № 311/2015. Більше із заявами про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. На імена спадкоємців були видані свідоцтва про право на спадщину. [INFO] померла сестра Позивача [PERSON] , яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . В шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до Першої Криворізької державної нотаріальної контори звернувся брат померлої Позивач - [PERSON] . Була заведена спадкова справа № 174/2024. Більше із заявами про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Спадкове майно складається з садового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому батьку позивача [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 12.03.1993 року виконавчим комітетом Центрально-міської районної Ради народних депутатів міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори Шабліян Є.М. була винесена постанова від 31.05.2024 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, у якій зазначено, що видати свідоцтво про право на спадщину не можливо, тому що не визначена частка кожного із подружжя на спільне сумісне майно та після смерті кожного із подружжя відкрилась спадщина на різне коло спадкоємців і на різні частки спадкового майна. Крім того, в процесі видачі свідоцтва про право на спадщину у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності було виявлено наявність арешту на все майно на ім`я [PERSON] , накладеного Центрально-Міським відділом державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Дніпропетровської області від 30.03.2021 року, постанова № 62981858, обтяження № 41254984, що унеможливлює видачу спадщини. Для зняття арешту та визнання права власності на спадкове майно спадкоємцю необхідно звернутися до суду. Для зняття арешту у порядку досудового врегулювання цього питання позивач звернувся до Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі (третьої особи) з заявою від 07.10.2024 про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту з нерухомого майна на підставі смерті боржника. Листом від 10.10.2024 року, виконавча служба повідомила, що на виконанні Центрально-міського відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі перебувало виконавче провадження № 62981858 з примусового виконання виконавчого листа № 216/2261/20 від 01.06.2020, виданого Центрально-Міським районним судом міста Кривого Рогу про примусове стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Дніпропетровськгаззбут» боргу в розмірі 9 198,37 грн. Також виконавчою службою повідомлено, що відповідно до ч.5 ст.15 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Водночас, третьою особою було зазначено, що [PERSON] , не є стороною виконавчого провадження № 62981858 відповідно до ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження». Враховуючи викладене, виконавча служба відмовила у задоволенні заяви позивача про зняття арешту. Листом від 15.11.2024 року, позивач повторно звернувся до третьої особи з проханням як правонаступник сторони виконавчого провадження №62981858 звернутися до суду із заявою про зміну сторони боржника у виконавчому провадженні [PERSON] , яка померла [INFO] , на нього, який є її єдиним спадкоємцем та правонаступником. Листом від 04.02.2025 р. виконавча служба повідомила позивача, що 30.03.2021 року на все майно боржника [PERSON] в рамках ВП №62981858 було накладено арешт, і у зв`язку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернено стягнення, а також у зв`язку з тим, що здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, 27.04.2021 року виконавчий документ на підставі п.2 ч. 1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» було повернуто стягувачу. Також виконавчою службою зазначено, що замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене (повернуте стягувачу) не можливо, якщо не існує підстав для його відновлення, з приводу чого особа (правонаступник) має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи. Враховуючи викладене, оскільки позивач не є стороною виконавчого провадження ВП №62981858, в рамках якого накладено арешт на належне позивачу майно спадкодавця, не має виконавчого документа для його повторного подання, оскільки не є стягувачем у даному виконавчому провадженні, та відповідно не має жодних аргументів щодо відновлення виконавчого провадження, він вимушений був звернутися до суду з даним позовом про зняття арешту зі спадкового майна. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. При цьому, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до ст. 19 ЦПК України, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, наїжить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження Верховний Суд (КЦС) у своїй постанові від 03.05.2023 р. по справі № 463/3251/22, розглядаючи справу з подібними правовідносинами, установивши, що заявник як спадкоємець після смерті свого батька не був залучений стороною виконавчого провадження, в межах якого був накладений арешт на майно останнього, заяву про заміну боржника у виконавчому провадженні не подавав, дійшов висновку, що спадкоємець не є суб`єктом права на подачу такої скарги в порядку ст. 447 ЩІК України, тобто не може звертатись зі скаргою на дії державного виконавця в межах виконавчого провадження, яке завершене. Верховний Суд констатував, що законом у цьому випадку передбачений інший спосіб судового захисту порушеного права спадкоємця, яке може бути захищене в порядку позовного провадження шляхом подання позову про визнання права власності на спадкове майно і зняття із нього арешту, відповідачами у якому мають бути особи, в інтересах яких накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Права осіб, в інтересах яких накладено арешт мають враховуватись - і такі мають право бути залученими до справи і вислуханими (що і зроблено позивачем). Попри це, висновок про необхідність спадкоємцю визнавати право власності на спадкове майно... е доволі сумнівним, з огляду на те що ніхто не піддає сумніву право власності спадкоємця на це майно, воно йому належить з моменту відкриття спадщини, і питання стоїть лише в обтяженні такого майна (яке через це не може бути формально зареєстроване за ним), а не у визнанні його власником. Більш того, у зв`язку з тим, що іншою причиною відмови нотаріуса у оформленні спадкових прав позивача є не визначення часток кожного подружжя (батьків позивача) на спільне сумісне майно та після смерті кожного із подружжя відкрилась спадщина на різне коло спадкоємців і на різні частки спадкового майна, позивач, одночасно з даним позовом звернувся до суду з позовною заявою про визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно та визнання права власності у порядку спадкування. На даний час відсутні підстави для арешту нерухомого майна спадкоємця [PERSON] , оскільки арешт з майна може бути знятий лише за відповідним судовим рішенням, позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, оскільки наявним арештом майна фактично позбавлено позивача розпорядитись своїм правом щодо особистого, приватного майна, що є наслідком порушення Конституційних прав. Викладені вище обставини узгоджуються із вимогою статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка закріплює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що усі понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору, необхідно покласти на позивача.

Outcome: approved