Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] , яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього [PERSON] , [INFO] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав щодо себе та брата та про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що їхня мати [PERSON] повністю усунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, взагалі не займається їх вихованням та розвитком, не приділяє їм уваги, не цікавиться навчанням, не забезпечує необхідним належним харчуванням, не піклується про стан здоров`я та лікування у разі потреби. Постійно проявляє агресію та насильство по відношенню до них. Їх батько помер. Через неадекватну поведінку матері вони з 24.11.2024 проживають у хрещеної [PERSON] . ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 19.02.2025 відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче судове засідання. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 31.03.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. Згідно розпорядження №45 від 29.05.2025 проведено повторний автоматизований розподіл даної справи. Головуючим по справі обрано суддю Маслюк Н.В., яка ухвалою суду від 29.05.2025 призначила судове засідання для розгляду справи по суті. Протокольною ухвалою суду від 17.07.2025 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою представника позивача та відповідача. Протокольною ухвалою суду від 26.08.2025 у справі оголошено перерву для допиту свідка. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. При цьому позивач доповнила, що мама чотири роки не виходить з дому, де її документи не відомо. Добровільно не звертається за медичною допомогою. Коли хворіє брат, до лікаря ходить або вона, або бабуся. Мати не працює, тому вона була вимушена піти працювати. Зазначила, що з 24.11.2024 вони проживають у хрещеної, тому що 23.11.2024 у неї з мамою відбулась сварка. Мати з ними не спілкується. Іноді їх життям цікавиться бабуся, яка телефонує. З днем народження мама не поздоровляє, коштів на проживання не надає. Останній раз бачила маму 03.03.2025, коли прийшла додому за речами. Хрещена взяла на себе всі обов`язки по утриманню її та брата, від держави нічого хрещена не отримує. Вказала, що наразі вона та брат навчаються. Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, не заперечував проти їх задоволення. Відповідач у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подавала. З урахуванням вищевикладеного судом 26.08.2025 постановлена протокольна ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, відповідно до положень ч.1 ст. 244 ЦПК України, 12.09.2025 оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосив дату та час його проголошення 22.09.2025 о 13 год 50 хв. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Згідно свідоцтва про народження [INFO] народилася [PERSON] , а [INFO] - [PERSON] (а.с.8,9). Їх батьками є [PERSON] та [PERSON] - відповідач. Згідно довідки Управління адміністративних послуг від 06.12.2024 неповнолітні діти зареєстровані за місцем реєстрації батька - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Втім згідно акту від 17.12.2024 та 27.02.2025 [PERSON] та [PERSON] проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с.20, 58зв). [PERSON] навчається в Чернігівській гімназії №14 Чернігівської міської ради. Вихованням дитини займається переважно бабуся, мати не цікавиться життям дитини, не відвідує батьківські збори протягом трьох років. [PERSON] забезпечений всім необхідним для навчання, виглядає охайно (а.с.16). [PERSON] навчається в Чернігівському ліцеї №15 Чернігівської міської ради. За час навчання дитина зарекомендувала себе як старанна учениця, ввічлива, намагається виконувати доручення вчителів, незважаючи на високу зайнятість (працює у різних закладах харчування в після урочний час). [PERSON] проживає разом з братом, матір`ю та бабусею. Батьки проживають окремо, хоча розлучені не були. Мати дівчинки не виходить з квартири з 24.02.2022, тривалий час не працює, сім`я проживає за кошти бабусі (а.с.18-19). Відповідно повідомлення КНП «Сімейна поліклініка» Чернігівської міської ради від 29.11.2024 за консультацією до лікаря мати дітей не зверталася протягом 4 років; на прийом до лікаря до 2022 року діти ходили із бабусею, а в 2024 році самі; про здоров`я та розвиток дітей мати не цікавиться (а.с.17). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 17.12.2024 та за ч.1 ст.184 КУпАП постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 22.05.2025 (а.с.12-14, 46-47). Згідно протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 21.03.2025 [PERSON] зверталася до Чернігівського районного управління поліції із заявою допомогти їй в зібранні відповідних документів для позбавлення батьківських прав [PERSON] , 1980 року народження, яка не бере участі у вихованні та утриманні дітей (а.с.55-57). Згідно рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради №169 від 03.04.2025 затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до своїх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.47-48). Згідно наказів Управління (Служба) у справах дітей №52,53 від 24.02.2025 неповнолітні діти, які залишилися без батьківського піклування, тимчасово влаштовані в родину [PERSON] (а.с.57зв-58). У судовому засіданні, у відповідності до ст.171 СК України, з`ясовувалась думка малолітньої дитини [PERSON] щодо позбавлення його матері батьківських прав, який в присутності педагога, суду пояснив, що наразі проживає із сестрою у [PERSON] - хрещеної [PERSON] . З мамою не спілкується, частіше з бабусею, яка іноді дає їй слухавку. До нього мама ставиться нормально, але у неї бувають зриви. У цьому році вона поздоровляла його з днем народження. Подарунком були речі із гуманітарної допомоги. Наразі не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав. Вказав, що перші 2 роки навчання мати приходила в школу, але потім стала ходити бабуся. Мама іноді поводила себе дуже агресивно, виражалася нецензурною лайкою, іноді застосовувала проти нього фізичну силу. При них вживала алкогольні напої. Восени 2024 року він разом із сестрою почав проживати у [PERSON] , оскільки мама почала себе вести неадекватно, за незначний проступок зривалася на них. Конфлікт виник у мами з сестрою, але він побоявся залишатися на самоті і пішов разом із [PERSON] . Всі речі для школи, одяг купує йому [PERSON] . З навчанням їй допомагає донька [PERSON] або [PERSON] . Влітку вони відпочивали в Карпатах, цей відпочинок організувала [PERSON] . Ні мама, ні бабуся коштів не надавали. Поділяє думку сестри про те, що позбавлення батьківських прав буде в їх інтересах. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що [PERSON] є її однокласницею, деякий час вона з нею спілкувалася. Перерив був тоді, коли [PERSON] почала вживати наркотичні речовини. Після народження [PERSON] вони знову почали спілкуватися, вона стала хрещеною дитини. З того моменту вона почала систематично вживати алкогольні напої і їх відносини знову погіршилися. Неодноразово [PERSON] направляла 10-річну [PERSON] купити їй алкогольні напої, часто вона залишала дитину у неї. Також неодноразово вона допомагала їй знайти лікаря для лікування від алкогольної залежності. [PERSON] постійно приходила до неї додому, вона чим могла, тим допомагала. 24.11.2024 [PERSON] написала їй і попросила забрати, оскільки жити разом з матір`ю вже було неможливо. Наразі вона разом з чоловіком утримують дітей. Вона зверталась до відповідних органів за наданням відповідної допомоги, але їй відмовляють з тих підстав, що мати дітей не позбавлена батьківських прав. Одного разу [PERSON] подзвонила синові та повідомила, що хоче поздоровити його з днем народження. [PERSON] підійшов до під`їзду матері, вона спустилася на перший поверх і поздоровила його з днем народження. Більше не телефонує, не цікавиться життям дітей. Іноді телефонує бабуся. Також зазначила, що влітку вони з чоловіком відправляли дітей в Карпати на відпочинок. Вони приділяють значну увагу навчанню дітей. У разі позбавлення батьківських прав [PERSON] вона готова бути їхнім опікуном. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що [PERSON] та [PERSON] росли у неї на очах, вона бачила ставлення матері до них. Коли мати не пиячила, то вона доглядала за дітьми. Пам`ятає коли привела [PERSON] із дитячого садочка, то дитина дивилася на матір п`яна вона чи ні. Часто телефонувала бабуся і просила допомогти придбати дітям одяг. Останній раз бачила [PERSON] в листопаді 2024 року, коли забирали [PERSON] . З 2020 року [PERSON] не виходить із квартири. Дітей часто бачить, вони знаходяться під наглядом [PERSON] . Сторони доказів про наявність чи відсутність рухомого та нерухомого майна у їх власності суду не надали. ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Статтею 3 Конвенцію про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», встановлено обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 ч. 2 Закону України «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства», батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Найкращі інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою ст.164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п.16,17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків з не залежних від неї причин. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши надані стороною позивача докази, суд дійшов висновку, що відповідачка свідомо не займається вихованням дітей, байдуже ставиться до доньки та сина, не піклується про стан їх здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не цікавиться їх життям та здоров`ям, не зверталась з питанням про повернення дітей. Відповідачка не приймає активних дій щодо усунення причин, які перешкоджали належному вихованню дітей, не змінює свого ставлення до дітей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що передбачено ст. 150, 151, 155 Сімейного Кодексу України, а отже на підставі ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України має бути позбавлена батьківських прав. Окремо необхідно наголосити, що застосований захід не є безстроковим і відповідачка має право у випадку зміни поведінки на поновлення батьківських прав в порядку передбаченому СК (стаття 169). За вищевказаних обставин, суд дійшов висновку про задоволення позову у цій частині вимог. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дітей, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника та одержувача аліментів та інші обставини, що мають істотне значення, і вважає за необхідне, відповідно до ст. 182, 183 Сімейного кодексу України, позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову з 23.01.2025 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Суд визнає необхідним застосувати п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. V. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Ухвалою суду від 29.05.2025 [PERSON] звільнена від сплати судового збору. Враховуючи, що позивач, відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за вимоги позбавлення батьківських прав в розмірі 2 422,40 грн (1 211,20+1 211,20) та за вимоги про стягнення аліментів у розмірі 1 211,20 грн, що загалом становить 3 633,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved