Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

У вересні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 5» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. З урахуванням заяви про закриття провадження у справі щодо частини вимог про стягнення з відповідача інфляційної складової боргу в розмірі 17017,00 грн., 3% річних в розмірі 2468,57 грн. та пені в розмірі 21150,07 грн., просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі - 88 459,65 грн. та судовий збір у розмірі - 2481,00 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.09.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 22.12.2022 року на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. 27.12.2022 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив. 12.01.2023 року на адресу суду від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив. 20.01.2023 року на адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення. 31.03.2023 року на адресу суду від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів. 31.03.2023 року на адресу суду від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення. 10.01.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшли пояснення. 15.04.2025 року на адресу суду від відповідача надійшла заява про долучення матеріалів. 03.09.2025 року на адресу суду від відповідача надійшла заява. 08.09.2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла заява про відмову від позову (частини позовних вимог). 09.09.2025 року на адресу суду від відповідача надійшла заява про часткове задоволення позовних вимог, відповідно до змісту якого остання просила задовольнити позов частково. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.09.2025 року провадження у справі № 757/24151/22-ц у частині стягнення з [PERSON] інфляційної складової боргу в розмірі 17017,00 грн., 3% річних в розмірі 2468,57 грн. та пені в розмірі 21150,07 грн. - закрито. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься заява від представника позивача про розгляд справи без участі представника позивача, вимоги підтримав, з урахуванням заяви про відмову від частини позовних вимог, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, в матеріалах справи міститься заява від відповідача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги просила задовольнити частково в сумі 55 148,45 грн. У іншій частині позову просила відмовити. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. За наведених обставин, з урахуванням тривалого перебування справи у суді суд, приходить до висновку про розгляд справи у відсутність учасників на підставі наявних в ній доказів. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа квартири складає 139,3м2,186,6 м2 ,139,5 м2. Житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує даний будинок, є ТОВ «РАДА 5». Статтею 151 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР) встановлено: «Громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом Української РСР» Стаття 162 ЖК УРСР закріплює імперативну норму по оплаті за житлово- комунальні послуги: «Плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.». Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені Договором або законом. Між ТОВ «Рада 5» та відповідачем не було укладено договір на надання житлово - комунальних послуг. Однак, факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, що підтверджується наступним. Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг: здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України у постанові від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15. Відтак, до предмету доказування у цій справі входять обставини фактичного користування відповідачем житлово-комунальними послугами. Цей факт підтверджується доказами, а саме: договорами та актами виконаних робіт, які укладалися з підрядними організаціями для забезпечення життєдіяльності будинку. Відповідно до розрахунку наданого представником позивача станом на 01.07.2022 року в результаті несплати за належним чином надані послуги, передбачені Договором, за відповідачем утворився борг в розмірі 88 459,65 грн. за період надання послуг з 01.07.2020 року по 01.07.2022 року. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 03.04.2017 № 386 було затверджено відповідні тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для виконавців цих послуг, у т.ч. і для будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та складав 6,39 грн. за 1 м2, які щорічно підлягають індексації, за мінусом ТПВ, яка виведена як окрема комунальна послуга та на сьогоднішній день становить 7,39 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3)послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Водночас такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношенням, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем, всупереч положенню ч. 1 ст. 81 ЦПК України не надано належних та допустимих доказів своєчасної та у повному обсязі сплати наданих їй житлово-комунальних послуг та відсутності заборгованості перед позивачем по оплаті цих послуг. Доводи відповідача з приводу відсутності у позивача права нараховувати плату за послуги консьєржа та облаштування шлагбауму, суд не приймає з огляду на те, що відповідач не довела, що вона вказаними послугами не користується. Крім того вказані послуги не можуть бути відокремленими і від них не може відмовитись один чи декілька співвласників, а тому з урахуванням загальних засад цивільного судочинства, та засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що якщо в будинку є консьєрж і на в`їзді встановлений шлагбаум, то всі співвласники мають нести витрати на їх щомісячне утримання. Інші доводи відповідача не спростовують висновків суду. Враховуючи вищевикладене, суд вважає встановленим факт порушення прав позивача, тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 88 459,65 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 2481, 00 грн. підлягають стягненню з відповідача. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved