Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

У квітні 2025 року представник позивача Акціонерного товариства «Акцент-банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, у якій просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101714220993488 від 27 квітня 2024 року у розмірі 51381,80 грн., яка складається з 12917,12 грн. заборгованості за кредитом, 625,01 грн. заборгованості по пені, та судові витрати у розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 27 квітня 2024 року між банком та відповідачем укладено кредитний договір № АВН0СТ155101714220993488. За умовами цього договору позичальник отримав кредит у розмірі 40 000 грн. строком на 36 місяців зі сплатою процентів у розмірі 85,00 щорічно та комісії у розмірі 0,00 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, унаслідок чого станом на 24 квітня 2025 року у нього утворилася заборгованість у розмірі 51381,80 грн. Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 14 травня 2025 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Представник позивача\~ судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав. Враховуючи те, що представник позивача не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі ст.\~ 280-281 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи позовної заяви, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 27 квітня 2024 року, будучи клієнтом банку, позичальник уклав з банком кредитний договір ABH0CT155101714220993488, щодо надання останній кредиту в розмірі 40000 грн., строком на 36 місяців (тобто до 26 квітня 2027 року) зі сплатою процентів у розмірі 85.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. (кредитний договір складається із заяви клієнта та графіку погашення кредиту). Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість\~ відповідача за вказаним кредитним договором станом на 24 квітня 2025 року становить 51381,80 грн., яка складається з 12917,12 грн. заборгованості за кредитом, 625,01 грн. заборгованості по пені. Відповідно до частин першої, другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Ч. 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти. У порушення умов кредитного договору свої зобов`язання відповідач за договором своєчасно не виконала, кредитні кошти в повному обсязі не повернула, внаслідок чого у неї утворилась заборгованість. Такий розмір заборгованості відповідає умовам договору та підтверджений наданими до суду розрахунками. Тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором № АВН0СТ155101714220993488 від 27 квітня 2024 року у розмірі 51381,80 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог. Оскільки судом позов задоволено в повному обсязі, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2422,40 грн. на відшкодування понесених судових витрат. На підставі наведеного,

Outcome: approved