Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування поданого позову зазначає, що 26.12.2009 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблений актовий запис № 3289. Рішенням Франківського районного суду міста Львова від 14.03.2024 року шлюб між сторонами було розірвано. В шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними актовими записами про народження. Діти проживають з позивачем [PERSON] і на даний час перебувають на її утриманні. Останні декілька років відповідач практично не бере участі у їх вихованні. Вся матеріальна допомога від нього зводиться до несистематичних переказів грошових коштів. Водночас дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Однак, позивач одна не зможе його забезпечити, тому батько, який є здоровим та працездатним, зможе сплачувати аліменти у розмірі 1/2 заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працевлаштований, отримує дохід, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивач вважає, що він може сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини усіх доходів. Ухвалою судді Франківського районного суду м. Львова від 24.07.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. В судовому засіданні представник позивача адвокат Буловчак В.І. позовні вимоги підтримав, просив такі задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, зазначив, що не заперечує щодо сплати аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі його доходу. Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.03.2013 року [PERSON] народився [INFO] , батьком дитини є [PERSON] , матір`ю [PERSON] (актовий запис про народження №1195 від 26.03.2013 року, складений Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції). [PERSON] народився [INFO] , батьком дитини є [PERSON] , матір`ю [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 18.07.2016 року, актовий запис про народження №19 від 18.07.2016 року, складений Виконавчим комітетом Зубрянської сільської ради Пустомитівського району Львівської області). Згідно витягів з реєстру Солонківської територіальної громади від 27.05.2025 року позивач [PERSON] , а також діти [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 14.03.2024 року у справі №465/5334/23 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. На підставі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ст. 179 СК України). Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27.09.1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Конституція України в статті 48 встановлює право кожного на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло. Основний Закон України покладає на батьків обов`язок утримувати дітей до їх повноліття (частина друга статті 51), у той же час сім`я, дитинство, материнство і батьківство перебувають під охороною держави (частина третя статті 51). Судовий захист майнових прав дитини передбачає звернення до відповідного судового органу з метою поновлення чи визнання її майнових прав, якщо ці права порушені, не визнаються чи оспорюються. Виплата аліментів на дитину є виключним правом дитини та обов`язком батьків до її повноліття, затвердженим законодавством України. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , потребують утримання, суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/2 доходу (заробітку) платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту пред`явлення позову, тобто з 19.06.2025 року, і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст.430\~ЦПК\~України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на той факт, що відповідач визнав позовні вимоги, з [PERSON] в дохід держави слід стягнути 50 % судового збору в розмірі 605 грн. 60 коп. Враховуючи наведене та на підставі ст.ст. 179-183 СК України, ст.ст. 12, 13, 18, 76, 81, 141, 263-265, 352, 354, 430 ЦПК України, суд

Outcome: approved