Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «Приватбанк», підписав Анкету-заяву від 14 лютого 2019 року і приєднався до Умов та правил надання банківських послуг в редакції, що діяла на момент підписання та розміщена на сайті Банку. Відповідачу було відкрито картковий рахунок і видано кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 02/20, тип MasterCard Platinum. Після отримання кредитної картки відповідач здійснив дії щодо її активації, користувався карткою і отримав кредитні кошти. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримано кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 11/20, тип Visa Platinum. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 36,0 % річних. В процесі користування рахунком 02 березня 2020 року відповідач підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, на підставі якої отримав додаткову кредитну картку № [NUMBER] , строк дії 02/23, тип - MasterCard Platinum, а також були погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Відповідач користувався кредитним лімітом, але припинив своєчасно надавати позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, відсотками та іншими витратами, у зв`язку з чим станом на 02 січня 2025 року має заборгованість в загальному розмірі 91908,31 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 81477,50 грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 10430,81 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь вищезазначену суму заборгованості, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, але завчасно надав письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча викликався через оголошення на сайті «Судова влада». Згідно листа Міністерства соціальної політики України відповідач перебуває на обліку внутрішньо переміщених осіб. Крім того, відповідач неодноразово викликався в судові засідання і отримував повідомлення про виклик, про що свідчить довідка про доставку електронного листа. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням згоди представника позивача, суд вважає за необхідне розглянути справу на підставі наявних в ній доказів та винести заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~зі ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України\~передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У статті 15 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Згідно\~зі ст. 16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:\~1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення;\~5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення;\~7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Крім того, згідно з частиною першою\~статті 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За змістом частини першої\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. За визначенням ч. 1\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України,\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1\~ст. 509 ЦК України, відповідно до якої, зобов`язання -\~це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Факт перебування сторін у договірних правовідносинах підтверджується копією анкети-заяви позичальника від 14 лютого 2019 року, а також копією Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 02 березня 2020 року, в яких маються підписи відповідача. Як вбачається з розрахунку заборгованості по кредиту відповідач періодично здійснював погашення кредиту, а згідно виписки за договором відповідач активно користувався кредитними коштами. З розрахунку заборгованості за договором вбачається, що в порушення умов кредитного договору відповідач кредит не сплачує, у зв`язку з чим станом на 02 січня 2025 року має заборгованість в загальному розмірі 91908,31 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 81477,50 грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 10430,81 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора забов`язаний сплатити суму боргу за весь час прострочення. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст.536 ЦК України зазначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що умови кредитного договору відповідачем були порушені і станом на 02 січня 2025 року має заборгованість в загальному розмірі 91908,31 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту в розмірі 81477,50 грн., заборгованості за простроченими відсотками в розмірі 10430,81 грн. Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню і суд вважає наявність фактів, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки позовні вимоги задоволені, понесені позивачем судові витрати по справі в розмірі 2422,40 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved