Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

13.02.2015 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява ПАТ «Укрсоцбанк» до відповідачів [PERSON] та [PERSON] , в якій позивач просив стягнути солідарно з відповідачів суму боргу за кредитом у розмірі 24 206,45 доларів США, борг за відсотками у розмірі 18 467,53 доларів США, пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1 272,85 доларів США, пеню за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3 316,59 доларів США, а всього 47 263,42 доларів США, а також судовий збір. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 12.09.2007 між [PERSON] та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту №322-26п-07к, відповідно до умов якого Банк надав, а [PERSON] отримав грошові кошти у сумі 25 000,00 доларів США, зі сплатою процентів 13,5% річних, з кінцевим терміном повернення погашення заборгованості за кредитом до 11.09.2022. 17.07.2009 між сторонами було укладено додаткову угоду №2 до договору кредиту, згідно умов якого було збільшено розмір процентної ставки за користування кредитом до 15% річних. Також, 12.09.2007 між позивачем та відповідачами [PERSON] , [PERSON] було укладено договір поруки № 322-26п07п, за умовами якого [PERSON] зобов`язалась перед позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання відповідачем [PERSON] зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків комісій, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту. У зв`язку з порушенням умов договору кредиту, станом на 04.02.2015 заборгованість договором кредиту №322-26п07к становить 47 263,42 доларів США, з яких сума боргу за кредитом складає 24 206,45 доларів США, сума боргу за відсотками складає 18 467,53 доларів США, сума пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1 272,85 доларів США, сума пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3 316,59 доларів США. 22.08.2014 року позивачем на адресу відповідачів було надіслано вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором, яку [PERSON] , [PERSON] отримали 28.08.2014 року, однак зазначена вимога останніми була залишена без уваги. Враховуючи те, що відповідачами порушені умови договору кредиту, а також договору поруки, позивач просив суд стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] на його користь заборгованість у загальній сумі 47 263,42 доларів США. Рішенням Орджонікідзевського\~районного суду\~м.\~Запоріжжя від\~09.06.2015\~позовні вимоги\~задоволено,\~стягнуто солідарно\~з [PERSON] \~та [PERSON] \~на користь\~ПАТ «Укрсоцбанк» борг за кредитом у розмірі 24 206,45 доларів США, борг за відсотками у розмірі 18 467,53 доларів США, пеню за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 1 272,85 доларів США, суму пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 3 316,59 доларів США. Ухвалою від 03.10.2024 задоволено частково заяву АТ «Сенс Банк» про заміну сторони виконавчого провадження та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Замінено сторону стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» у виконавчих листах, виданих 13.10.2015 Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя у справі №335/1262/15-ц, на правонаступника Акцірне товариство «Сенс Банк». В задоволенні іншої частини заяви відмовлено. 03.03.2025 на адресу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від відповідачки-2 [PERSON] , в особі представника адвоката Працевитого Г.О., надійшла заява про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09.06.2015 у справі №335/1262/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк») до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заяви представник відповідача-2 посилався на те, що 12.09.2007 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] на виконання п 1.3. Договору кредиту було укладено Договір поруки №322-26п-07п, за умовами якого [PERSON] зобов`язалася в повному обсязі солідарно відповідати за виконання Позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007. Пунктами 2.1.1., 2.1.2. Договору поруки передбачено зміст зобов`язання передбаченого порукою, а саме, повернення кредиту в сумі 25000,00 дол. США 00 цент, зі сплатою 13,5% відсотків річних з кінцевим терміном погашення боргу до 11.09.2022 та в терміни згідно узгодженого графіка. Однак, в подальшому, як стало відомо з матеріалів цивільної справи, 10.10.2008 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Додаткову угоду №2 про внесення змін до Договору кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007. Згідно з положеннями даної угоди, сторони домовилися з 12.11.2008 встановити процентну ставку за користування кредитом на рівні 15,0 процентів річних. Зміни до Договору поруки сторони не вносили. Таким чином, Додатковою угодою №2 від 10.10.2008 було збільшено обсяг відповідальності [PERSON] , а відповідно і його Поручителя, [PERSON] . При цьому, своєї згоди на таке збільшення відсоткової ставки за Кредитним договором відповідач-2 (поручитель) не надавала, жодної додаткової угоди та відповідного погодження з Банком стосовно збільшення відсоткової річної ставки не підписувала. В матеріалах справи також відсутні докази того, що Поручитель, [PERSON] , була ознайомлена з вищевказаними змінами і надала свою письмову згоду. При цьому, відповідно до п. 3.3.1. Договору поруки №322-26п-07к Кредитор зобов`язаний до моменту виконання забезпеченого порукою зобов`язання, не змінювати умов Договору кредиту без попереднього письмового погодження Поручителя. Таким чином, на думку представника відповідача-2, у зобов`язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2025 справу розподілено та передано для розгляду судді Сиротенко В.К. Ухвалою суду від 04.03.2025 поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного та прийнято до розгляду заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 09.06.2015 у справі №335/1262/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк») до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 12.03.2025 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 09.06.2015 у справі №335/1262/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк») до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено. Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 червня 2015 року у справі №335/1262/15-ц скасовано та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 02.04.2025. 31.03.2025 до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява, подана представником адвокатом Працевитим Г.О., в якій позивач за зустрічним позовом просить визнати припиненим договір кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007, укладений між АКБСР «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Сенс Банк») та [PERSON] . В обґрунтування зустрічного позову позивач посилається, зокрема, на наступне. В договорі іпотеки №322-26п-07к від 12.09.2007 серед способів звернення стягнення на Предмет іпотеки, передбачена передача Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку», який і було обрано Іпотеко держателем за для задоволення своїх вимог. Як вбачається з договору купівлі-продажу квартири від 11.02.2022, державну реєстрацію права власності на Предмет іпотеки за Акціонерним товариством «Альфа-банком» (правонаступник ПАТ «Укрсоцбанка») в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно проведено державним реєстратором Васильківської районної державної адміністрації Запорізької області Мюц Світланою Олександрівною, згідно з рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 49708356 від 16.11.2019 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1962518523101, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер: 189031969, виданим [PERSON] , державним реєстратором Василівської районної державної адміністрації Запорізької області 16.11.2019 р., що підтверджується інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №299151860, 299152475 від 11.02.2022. Оскільки Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» є одночасно і попереднім, і наступним іпотекодержателем, до даних правовідносин застосовні норми ст. 13 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої при зверненні стягнення на нерухоме майно, що є предметом декількох іпотек, вимоги кожного наступного іпотекодержателя задовольняються після повного задоволення вимог кожного попереднього іпотекодержателя згідно з пріоритетом та розміром цих вимог. З врахуванням наведених положень, при зверненні стягнення Акціонерне товариство «Сенс Банк», який є одночасно і попереднім, і наступним іпотекодержателем, на предмет іпотеки шляхом реєстрації за ним права власності на нерухоме майно, в силу положень ст. 13 Закону України «Про іпотеку» звернувся із заявою про припинення обтяження предмету іпотеки. Тобто задоволення вимог наступним іпотекодержателем можливе лише за умови задоволення вимог первісного іпотекодержателя, оскільки такі вимоги мають пріоритет. Таким чином, АТ «Сенс Банк» (правонаступник «УКРСОЦБАНКА») використав позасудове звернення стягнення на предмет іпотеки, задля задоволення вимог за кредитним договором №322-26п-07к від 12.09.2007 р. і за кредитним договором №08-322П054-К від 26.04.2008 р, у зв`язку з чим обидва договори кредиту були припинені. Позивач за зустрічним позовом посилається на те, що в силу ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Як вказує позивач, така правова позиція підтверджується висновками Верховного Суду, зокрема, у постанові від 22.02.2022 у справі №761/36873/18. Отже, на думку позивача, у зв`язку із повним погашенням боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою, Іпотекодержатель - АТ «Альфа-Банк» (правонаступник «УКРСОЦБАНКА»), звернувся із заявами від 11.02.2022 про державну реєстрацію припинення іпотеки за двома кредитними договорами, в зв`язку із чим 11.02.2022 приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Туріченко О.М. було зареєстровано припинення обтяження: - обтяження за реєстровим номером 2383 від 12.09.2007 р. припинено 11.02.2022 13:37:47, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №299145444 від 11.02.2022 року, відповідно до якого, підставою припинення обтяження є заява, серія та номер: ісі [NUMBER] , виданий 11.02.2022, видавник: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», зняття заборони р.№147 від 11.02.2022р.; - обтяження за реєстровим номером 1829 від 24.06.2008 р. припинено 11.02.2022 13:47:10, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №299148189 від 11.02.2022 року, відповідно до якого, підставою припинення обтяження є заява, серія та номер: ісі [NUMBER] , виданий 11.02.2022, видавник: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», зняття заборони р.№148 від 11.02.2022. Таким чином, внаслідок застосування позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, реєстрацією нотаріусом відомостей в реєстрі про припинення обтяження, зобов`язання [PERSON] за кредитним договором №322-26п-07к від 12.09.2007 є припиненим, що свідчить про безпідставність первісного позову позивача про стягнення заборгованості за договором кредиту № 322-26п-07к від 12.09.2007. Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 31.03.2025 зустрічну позовну заяву про визнання договору кредитування припиненим передано для розгляду судді Сиротенко В.К. Ухвалою від 01.04.2025 прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа [PERSON] про визнання договору кредиту припиненим. Об`єднано в одне провадження справу за первісним позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Сенс Банк») до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічну позовну заяву [PERSON] до Акціонерного товариства «Сенс Банк», третя особа [PERSON] про визнання договору кредиту припиненим. 09.04.2025\~через систему\~«Електронний суд»\~від АТ\~«Сенс Банк»\~надійшли додаткові\~пояснення у\~справі,\~в яких\~Банк зазначає,\~зокрема,\~що 17.07.2009\~між [PERSON] \~та АКБ\~соціального розвитку\~«Укрсоцбанк»,\~правонаступником якого\~є ПАТ\~«Укрсоцбанк» укладено\~додаткову угоду\~№3\~про внесення\~змін до\~договору кредиту\~№322-26-п-07к\~від 12.09.2007,\~відповідно до\~умов якої\~було внесено\~зміни до\~умов кредитування\~та сторони\~погодили графік\~погашення кредиту\~разом з\~іншими умовами,\~встановлено строк\~повернення кредиту\~до 11.09.2027\~року. 17.07.2009 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] як поручителем укладена додаткова угода до договору поруки №322-26п07п відповідно до умов якої було викладено абзац перший та п.п. 2.1.1. договору поруки в новій редакції та встановлено суму повернення кредиту в сумі 25013,73 дол.сша з графіком погашення, встановлено строк повернення кредиту до 11.09.2027 року у зв`язку з укладенням додаткової угоди до договору кредиту від 17.07.2009 року. Висновок про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання. Для цього судом необхідно дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання. За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника. Таким чином, припинення поруки на підставі вказаної норми можливе лише за наявності сукупності таких умов: зміна обсягу основного зобов`язання; відсутність згоди поручителя на таку зміну; збільшення обсягу відповідальності поручителя. Крім того, з аналізу ч. 1 ст. 559 ЦК України вбачається, що не будь-яка зміна умов забезпеченого зобов`язання без згоди поручителя призводить до припинення поруки, а лише така, що спричинила збільшення обсягу відповідальності поручителя. Якщо ж внаслідок зміни забезпеченого зобов`язання обсяг відповідальності поручителя зменшився чи залишився незмінним, підстав для припинення поруки відповідно до наведеної правової норми немає. Зважаючи на факт підписання додаткової угоди до договору поруки, Поручитель була повідомлення про зміну умов кредитування, збільшення обсягу відповідальності поручителя не відбулось відтак відсутні підстави вважати поруку припиненою. Також 09.04.2025 через систему «Електронний суд» від Банку надійшов відзив на зустрічну позовну заяву. В обґрунтування заперечень проти зустрічного позову Банк посилається, зокрема, на наступне. Між сторонами було укладено 2 кредитних договори, та в забезпечення виконання зобов`язань за кожним з них було передано в іпотеку квартиру, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Внаслідок несвоєчасного виконання зобов`язань за кредитним договором № 08-322П054-К, АТ «Укрсоцбанк» скористалось своїм правом та звернуло стягнення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності в позасудовому порядку. Так, 23.08.2019 року АТ «Укрсоцбанк» направив повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки № 677, відповідно до якого повідомляв, що має право вимоги звернення заборгованості по кредитному договору № 08-322П054-К від 24.06.2008 та має намір звернути стягнення на предмет іпотеки на квартиру, що є предметом договору іпотеки, яким забезпечено виконання зобов`язання по кредитному договору № 08-322П054-К від 24.06.2008. В подальшому, Банк, зареєстрував право власності на предмет іпотеки на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 49708356 від 16.11.2019 року. В подальшому Банком було направлено повідомлення про прощення боргу по КД №08-322П054-К. Зауважує, що повідомлення про прощення боргу по КД №322-26п07к Банком не направлялось. 22.11.2021 [PERSON] звернулась з заявою до АТ «Альфа-Банк» з заявою про викуп квартири, та внаслідок чого в подальшому було укладено договір купівлі-продажу квартири 11.02.2022. Також, як вбачається з самого договору, майно належить Продавцю (АТ «Альфа-Банк») на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 49708356 від 16.11.2019 року. Таким чином, Банк звернув стягнення в позасудовому порядку та тим самим задовольнив свої вимоги виключно за кредитним договором № 08-322П054-К від 24.06.2008, що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру речових прав від 2019 року, а також копією повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Матеріали справи не містять жодного доказу, що звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку відбувалось за двома договорами. Кредитний договір № №322-26п07к є невиконаним та рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки за цим договором не приймалось. Відтак відсутні підстави вважати, що відповідний кредитний договір є припиненим. З огляду на предмет по підстави позову, а також враховуючи заперечення відповідача проти його задоволення, для правильного вирішення даного спору необхідно встановити, чи набув Банк у власність предмет іпотеки за договором 322-26п-07л та чи призвело таке набуття до задоволення/незадоволення його вимог за відповідним кредитним договором саме у повному обсязі. При цьому, враховуючи приписи ЦПК України, доведення цих обставин покладається саме на позивача. Позивачем відповідного не доведено, та матеріали справи не містять відповідних доказів. Зняття обтяження в реєстрі речових прав на предмет іпотеки під час проведення укладання договору купівлі-продажу не свідчить про припинення зобов`язання за договором №322-26п07к та відбулось виключно з метою реалізацією предмета іпотеки по договору 08-322П054-К від 24.06.2008, за яким було набуто право власності Банком. Матеріали справи не містять жодного доказу виконання зобов`язання по договору №322-26п07к. Також у відзиві Банком викладено заперечення щодо стягнення витрат на правничу допомогу. 14.04.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача за зустрічним позовом адвоката Працевитого Г.О. надійшло клопотання про витребування доказів, в якому просив витребувати у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Туріченко Оксани Миколаївни оригінали заяв АТ «Альфа-Банку» від 11.02.2022 про державну реєстрацію припинення іпотеки, а саме: заяви, серія та номер: id 8260560, виданий 11.02.2022, видавник: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», зняття заборони р.№147 від 11.02.2022; заяви, серія та номер: id 8261091, виданий 11.02.2022, видавник: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», зняття заборони р.№148 від 11.02.2022. 15.04.2025 через систему «Електронний суд» від представника позивача за зустрічним позовом адвоката Працевитого Г.О. надійшла відповідь на відзив, в якій зазначає, зокрема, наступне. Основою аргументації АТ «Сенс Банку» для заперечення вимог, викладених в зустрічній позовній заяві, стала правова позиція Верховного Суду від 18.01.2022 по справі №910/17048/17, яка наголошує на тому, що у випадку забезпечення виконання основного зобов`язання декількома способами, основне зобов`язання не припиняється у разі, якщо реалізація іпотекодержателем своїх прав на звернення стягнення на предмет іпотеки не потягла повного задоволення його вимог. Проте, застосовуючи дану позицію відповідач за зустрічним позовом вводить суд в оману, адже висновки Верховного суду викладені в даній постанові не є застосовними до справи, що розглядається, оскільки обставини справи істотно відрізняються. Так, зокрема, в справі №910/17048/17, що була на розгляді Верховного суду, зобов`язання було забезпечено декількома іпотеками, заставами, а також майновими правами та порукою. В справі розглядається (№335/1262/15-ц), між [PERSON] та ПАТ «Укрсоцбанком» кожен з кредитних договорів був забезпечений лише одним способом забезпечення іпотекою. Відповідно, застосовуючи позасудове звернення на предмет іпотеки шляхом реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, відповідач повинен був керуватися положеннями ч. 6 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», відповідно до якої після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання є недійсними. Стосовно тверджень відповідача щодо задоволення вимог шляхом позасудового стягнення тільки за кредитним договором № 08-322П054-К від 24.06.2008 року зазначає, що оскільки Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» є одночасно і попереднім, і наступним іпотекодержателем, до даних правовідносин застосовні норми ст. 13 Закону України «Про іпотеку». Тобто задоволення вимог наступним іпотекодержателем можливе лише за умови задоволення вимог первісного іпотекодержателя, оскільки такі вимоги мають пріоритет. А відтак, звернувшись до нотаріуса з відповідним заявами про державну реєстрацію припинення обтяження з нерухомого майна на підставі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання за договором №08-322П054-І від 24.06.2008 р (на виконання Договору кредиту №08-322П054-І від 24.06.2008 р), банк підтвердив задоволення вимог первісного (попереднього) кредитора, тобто задоволення вимог АТ «Альфа-Банку» за договором кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007 р. Про задоволення вимог кредитора за договором кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007 р. також свідчать інші обставини. Як наголошувалося в зустрічній позовній заяві, та з аналізу змісту Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження від 11.02.2022 р., наявних в матеріалах справи, іпотекодержатель АТ «Альфа-Банк» (правонаступник «УКРСОЦБАНКА»), звернувся із заявами від 11.02.2022 р. про державну реєстрацію припинення іпотеки за двома кредитними договорами, в зв`язку із чим 11.02.2022 р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] було зареєстровано припинення обтяження. Відтак, враховуючи законодавчі положення зазначені вище та фактично відому інформацію по справі, АТ «Сенс Банк», як правонаступник АТ «АльфаБанку» звертаючись до нотаріуса про державну реєстрацію припинення обтяження з нерухомого майна, а саме з трикімнатної квартири загальною площею 73,24 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , у відповідних заявах надавав відомості про погашення як договору кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007 р., так і договору кредиту №08-322П054-К від 24.06.2008 р. В інакшому випадку у нотаріуса не було б повноважень повністю зняти обтяження з квартири. До того ж перед перепродажем нерухомого майна [PERSON] , все це в усному порядку оговорювалося з позивачем. 30 квітня 2025 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26.02.2025 № 4273-ІХ, назва Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя була змінена на Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя. У судовому засіданні 07.05.2025 заявником було уточнено клопотання про витребування доказів, просив витребувати належним чином завірені копії зазначених заяв. Ухвалою суду\~від 07.05.2025\~клопотання представника позивача за зустрічним позовом адвоката Працевитого Г.О. задоволено та витребувано у приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Туріченко Оксани Миколаївни належним чином завірені копії вищезазначених заяв. 26.05.2025 на адресу суду надійшли витребувані у приватного нотаріуса документи. 30.05.2025 через систему «Електронний суд» від Банку надійшли додаткові пояснення у справі, в яких зазначає, що 23.08.2019 АТ «Укрсоцбанк» направив повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки № 677, відповідно до якого повідомляв, що має право вимоги звернення заборгованості по кредитному договору № 08-322П054-К від 24.06.2008 та має намір звернути стягнення на предмет іпотеки на квартиру, що є предметом договору іпотеки, яким забезпечено виконання зобов`язання по кредитному договору № 08-322П054-К від 24.06.2008. В подальшому, Банк, зареєстрував право власності на предмет іпотеки на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 49708356 від 16.11.2019. В подальшому Банком було направлено повідомлення про прощення боргу по КД №08-322П054-К. Зауважує, що повідомлення про прощення боргу по КД №322-26п07к Банком не направлялось. 22.11.2021 [PERSON] звернулась з заявою до АТ «Альфа-Банк» з заявою про викуп квартири, та внаслідок чого в подальшому було укладено договір купівлі-продажу квартири 11.02.2022. Також, як вбачається з самого договору, майно належить Продавцю (АТ «Альфа-Банк») на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень 49708356 від 16.11.2019. Таким чином, Банк звернув стягнення в позасудовому порядку та тим самим задовольнив свої вимоги виключно за кредитним договором № 08-322П054-К від 24.06.2008, що підтверджується витягом з єдиного державного реєстру речових прав від 2019 року, а також копією повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки. Матеріали справи не містять жодного доказу, що звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку відбувалось за двома договорами. Банк, після отримання заяви [PERSON] про намір викупу квартири прийняв розпорядження 1022/ОРК від 26.11.2021, відповідно до якого дозволив реалізацію спірної квартири, погодив укладання попереднього договору та в разі необхідності погодив зняти обтяження з квартири. Зауважує, що рішення про припинення кредитного договору №322-26п07к Банком не приймалось, відтак представник Банку, який підписав відповідну заяву до приватного нотаріуса про припинення іпотечного договору №322-26п07к діяв з перевищенням власних повноважень та відповідних установчих рішень Банком не приймалось. 30.05.2025 через систему «Електронний суд» від представника [PERSON] надійшли додаткові пояснення у справі, в яких зазначає, що з позиції банку вбачається що [PERSON] купила квартиру маючи непогашений перед банком кредит від 2007 року на 24000 доларів. Тобто [PERSON] купляє квартиру на яку моментально банк може накласти арешти за рішенням суду від 09.06.2015 р. Зрозуміло, що таких умов сторони не обговорювали. На етапі угоди з банком, юристи банку а також представники з реалізації майна пред`являли [PERSON] та її чоловіку рішення кредитного комітету про повну відсутність будь-яких претензій зі сторони банку в разі купівлі квартири. Лише з цих підстав [PERSON] і була надана згода на викуп квартири по ціні що була запропонована банком. [PERSON] особисто брав участь на етапі переговорів та на посвідченні угоди у нотаріуса, перевіряв подані банком заяви про припинення обох іпотеки від 11.02.2022 р., та роз`яснював клієнтам наслідки укладання такої угоди - що банк не буде мати жодних претензій до сторін в майбутньому за будь-якими договорами. Також щодо пояснень Банку про перевищення його представником повноважень на подання заяв про припинення обтяження вказує про те, що представником Банку не надано жодних доказів щодо обмеження або обсягу вказаного представника в своїх повноваженнях. Також не надаються судові рішення або вироки суду про притягнення такого представника до відповідальності за перевищення повноважень. Натомість надається єдиний доказ про погодження реалізації об`єктів нерухомого майна, що відповідає укладеному між сторонами договору купівлі-продажу. В пункті 4 розпорядження зазначається про "внести відповідні зміни (зняти обтяження)", що і було зроблено представником банку Мойсеєнко Є.О. Якщо б вказане рішення кредитного комітету передбачало подальшу дію кредитного договору від 12.09.2007 р., було б зазначено про "розірвання договору іпотеки" - оскільки розірвання договору іпотеки є єдиним законним варіантом зняття обтяжень у вигляді іпотеки та заборони - без припинення основного зобов`язання. Щодо посилань представника банку на те, що в документах на підставі яких було здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки є посилення лише на договір іпотеки від 2008 р., а не від 2007 р. є намаганням представника банку ввести суд в оману щодо реальних обставин справи, оскільки представник банку надає суду лише ті докази, які обґрунтовують його позицію. Таким чином, враховуючи що банком було подано заяви про припинення обох договорів іпотеки від 2007 та 2008 років - це відповідно свідчить про припинення і кредитних договорів від 2007 та 2008 років. Ухвалою суду від 02.06.2025 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 30.06.2025. У судовому засіданні 02.09.2025 представник Банку підтримав первісні позовні вимоги та просив, задовольнити їх в повному обсязі, також просив відмовити в задоволенні зустрічного позову. Представник позивача за зустрічним позовом адвокат Працевий Г.О. просиві відмовити в задоволенні первісного позову, підтримав позовні вимоги за зустрічним позовом та просив їх задовольнити. У судовому засіданні 02.09.2025 судом завершено розгляд справи по суті, суд перейшов на стадію ухвалення судового рішення, в судовому засіданні оголошено перерву до 12.09.2025. У судове засідання 12.09.2025 представники сторін не з`явилися. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, заслухавши пояснення представників сторін, суд доходить до висновку про наступне. Судом встановлено, що 12.09.2007 між [PERSON] позичальник та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» - кредитор укладено договір кредиту №322-26п07к, за умовами п.1.1. якого кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 25000, 00 доларів США, зі сплатою 13,5 процентів річних та зазначеним у вказаному пункті договору порядком погашення суми заборгованості за кредитом та процентів за його використання. Відповідно до п.1.1.1 договору кредиту, починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання кредиту, позичальник щомісяця не пізніше 12 числа кожного місяця рівними частинами сплачує кредитору суму грошових коштів, яка включає суму заборгованості за кредитом і проценти за користування кредитом у розмірі 327,85 доларів США (ануїтетний платіж) з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 11.09.2022. Додатковою угодою №2 від 10.10.2008 сторони погодили з 12.11.2008 встановити процентну ставку на користування кредитом на рівні 15,0 процентів річних, та, відповідно зазначити по тексту Договору процентну ставку в розмірі 15,0 процентів річних. Також вказаною додатковою угодою викладено в новій редакції п. 1.1.1. договору. Додатковою угодою №3 від 17.07.2009 сторони погодили викласти, зокрема, п. 1.1. договору в наступній редакції: «1.1. Кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання в сумі 25013,73 (двадцять п`ять тисяч тринадцять) доларів США 73 центи, зі сплатою 15 (п`ятнадцять) процентів річних, надалі за текстом «Кредит» та з кінцевим терміном погашення суми основної заборгованості до 11.09.2027 (одинадцятого вересня дві тисячі двадцять сьомого) року (включно), на умовах визначених цим договором. 1.1.1. \~ \~ \~ \~Погашення кредиту здійснюється в наступному порядку до 20 числа (включно) кожного місяця, починаючи з 12.09.2007 року (останній платіж 11.09.2027 року) згідно з наступним графіком…». Відповідно до пункту 1.2 договору кредиту в редакції додаткової угоди №3 від 17.07.2009, кредит надається позичальнику на наступні цілі та в наступному порядку: частина кредиту в розмірі 25000 доларів США на споживчі потреби; частина кредиту в розмірі 13,73 доларів США на поточні потреби. В п. 1.3. договору кредиту сторонами обумовлено, що в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпечення іпотекою вимоги, кредитор укладає: в день укладання цього договору з [PERSON] (майновий поручитель), іпотечний договір, за умовами якого майновий поручитель передає кредитору в іпотеку трьохкімнатну квартиру, загальною площею 73,24 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , заставною вартістю 242485 грн, що в еквіваленті складає 50000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору. Іпотечний договір підлягає нотаріальному посвідченню, обтяження нерухомого майна іпотекою реєстрації в державному реєстрі іпотек у встановленому порядку, а на відчуження нерухомого майна нотаріусом накладається заборона (п. 1.3.1 в редакції додаткової угоди № 1 від 24.06.2008); в день укладання цього договору з позичальником та [PERSON] (поручитель), договір поруки, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником своїх обов`язків за цим договором у повному обсязі і відповідає перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник (п. 1.3.2). Відповідно до\~п.3.3.8\~договору кредиту в редакції додаткової угоди №3 від 17.07.2009, позичальник зобов`язався протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання повідомлення кредитора згідно з п.3.2.3. цього договору про невиконання вимог п. 3.2.3.1. цього договору, повернути в повному обсязі кредит, нараховані проценти з можливою неустойкою. Згідно умов\~п.4.1\~договору кредиту в редакції додаткової угоди №3 від 17.07.2009, у разі допущення позичальником прострочення строків сплати процентів, визначених п. 2.4. цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1. цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення. Відповідно до п. 8 Додаткової угоди №3 від 17.07.2009, сторони домовилися, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4.1. цього договору, та/або кредиту як в повному обсязі, так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій в повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник в свою чергу, зобов`язається достроково погасити в повному обсязі кредит, нараховані проценти та можливі штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дня одержання вищезазначеного письмового повідомлення кредитора. Відповідно до 7.3 договору кредиту, цей договір набирає чинності з дати його укладання та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов`язань. Крім того, 12.09.2007 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» - кредитор, [PERSON] позичальник та [PERSON] - поручитель укладено договір поруки №322-26п07п, за умовами п. 1.1. якого поручитель зобов`язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007. Відповідно до п. 2.1. договору поруки, зміст забезпеченого порукою зобов`язання: 2.1.1. повернення кредиту в сумі 25000 доларів США з наступником графіком погашення (графік) з кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 11.09.2022, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором кредиту; 2.1.2. сплата процентів за користування кредитом в розмірі 13,5 процентів річних та комісій, визначених договором кредиту; 2.1.3. сплата можливих штрафних санкцій, визначених договором кредиту; 2.1.4. інші витрати, пов`язані зі здійсненням забезпеченої порукою вимоги. В п. 3.1.2. договору поруки визначено обов`язок поручителя у разі невиконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобов`язання, відповідати перед кредитором як солідарні боржники всім своїм майном, на яке згідно з чинним законодавством України може бути звернено стягнення. За умовами п. 3.3.1. договору поруки кредитор зобов`язався до моменту виконання забезпеченого порукою зобов`язання, не змінювати умов договору кредиту без попереднього письмового погодження поручителя. 17.07.2009 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» - кредитор, [PERSON] позичальник та [PERSON] поручитель укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору поруки №322-26п-07п від 12.09.2007, за умовами п. 1 якої викладено в новій редакції, зокрема, перший абзац та п.п. 2.1.1. договору: «2.1.1. повернення кредиту в сумі 25013,73 (двадцять п`ять тисяч тринадцять) доларів США 73 центи з наступним графіком погашення (викладено графіки) з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 11.09.2027 (першого лютого дві тисячі сімнадцятого) року, надалі за текстом Кредит, на умовах, визначених договором кредиту. Крім того, 12.09.2007 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» - іпотекодержатель та [PERSON] іпотекодавець, що є майновим поручителем за зобов`язаннями [PERSON] за договором кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007, укладено іпотечний договір №322-26п-07і, за умовами п. 1.1. якого іпотекодавець передав у іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником Основного зобов`язання, наступне нерухоме майно: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 73,24 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору куплі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Сохою О.Б. 21.10.2006 за реєстром №2611. Вказаний іпотечний договір посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Туріченко О.М. 12.09.2007 нотаріусом накладено заборону відчуження зазначеного в договору об`єкту нерухомості, що належить [PERSON] , надалі до припинення чи розірвання договору. Зареєстровано в реєстрі для реєстрації заборон за №306. Вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 252500 грн, що в еквівалентні складає 50000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору (п. 1.2. іпотечного договору). Відповідно до п. 1.4. іпотечного договору зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання: 1.4.1. повернення суми основної заборгованості за кредитом у сумі 25000 доларів США та процентів за його використання здійснюється щомісячно згідно з графіком (викладено графік) з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 11.09.2022, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, яким обумовлене основне зобов`язання; 1.4.2. сплата процентів за користування кредитом у розмірі 13,5 процентів річних та комісій у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене основне зобов`язання тощо. Відповідно до абз. 2 п. 4.4. іпотечного договору, відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» цей договір є договором про задоволення вимог іпотекодержателя. В разі вжиття заходів до реалізації предмета іпотеки іпотекодержателем, цей договір є одночасно договором доручення для представництва в усіх установах, підприємствах, організаціях. За умовами п. 4.5. іпотечного договору, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку»; шляхом організації іпотекодержателем продажу предмету іпотеки через укладання договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». 17.07.2009 між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» - іпотекодержатель та [PERSON] іпотекодавець укладено додаткову угоду №3 про внесення змін до іпотечного договору №322-26п-07і від 12.09.2007, якою п. 1.4.1. іпотечного договору викладено в наступній редакції: «повернення кредиту в сумі 25013,73 (двадцять п`ять тисяч тринадцять) доларів США 73 центи здійснюється щомісячно згідно з наступним графіком (викладено графіки) з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 11.09.2027 (одинадцяте вересня дві тисячі двадцять сьомого) року, а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, яким обумовлене основне зобов`язання. Також вказаною додатковою угодою викладено п. 1.4.2. в наступній редакції: «сплата процентів за користування кредитом у розмірі 15 (п`ятнадцять) процентів річних , та комісій у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене основне зобов`язання. Видача кредиту підтверджується заявою на видачу кредиту №1 від 12.09.2007 Як вбачається з Вимоги про усунення порушення за вих. №08.706-297/96-11724 від 22.08.2014, направленої Банком на адресу [PERSON] та [PERSON] , 12.09.2007 між Банком та [PERSON] було укладено договір кредиту №322-26п-07к (кредит 1) та 24.06.2008 між Банком та [PERSON] було укладено договір кредиту №08-322П054-К (кредит 2). У зв`язку з невиконання зобов`язань за вказаними кредитними договорами станом на 22.08.2014 утворилася заборгованість: -по кредиту 1 40\~999,71 дол. США, що складається з заборгованості по кредиту 24206,45 дол. США; заборгованості по процентам 16\~793,26 дол. США; -по кредиту 2 22\~605,84 дол. США, що складається з заборгованості по кредиту 13\~346,48 дол. США, заборгованості по процентам 16\~793,26 дол. США. У вимогі зазначено також, що у зв`язку з численними порушеннями виконання зобов`язань за договором кредиту, Банк вимагає у 30-ти денний термін з дня одержання цього повідомлення погасити заборгованість за кредитними договорами. Як свідчать повідомлення про отримання поштового відправлення, вказану вимогу відповідачами отримано 28.08.2014. У зв`язку з невиконанням відповідачами вимоги Банку та непогашенням заборгованості, Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно борг за кредитом 24206,45 доларів США, борг за відсотками 18\~467,53 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення кредиту 1\~272,85 доларів США, пеня за несвоєчасне повернення відсотків 3\~316,59 доларів США, а всього 47\~263,42 доларів США, по курсу НБУ (16,2414 грн за 1 долар США) на дату виконання розрахунку заборгованості ціна позову становить 767\~626,48 грн. При цьому, ухвалою суду від 03.10.2024 замінено сторону стягувача ПАТ «Укрсоцбанк» його правонаступником АТ «Сенс Банк». Здійснюючи заміну сторони її правонаступником, суд виходив з того, що 10.09.2019 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» було затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «АЛЬФА-БАНК» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року. Крім того, 30.11.2022 було змінено найменування з АТ «Альфа Банк» на АТ «Сенс Банк». У зв`язку з чим, АТ «Сенс Банк» є правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», зокрема, що виникли на підставі боргу за кредитом [PERSON] та [PERSON] . Вирішуючи питання щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №322-26п-07к від 12.09.2007 суд виходить з наступного. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з частинами першою та другою статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Отже, порука є спеціальним додатковим майновим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника. Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша та друга статті 553 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України (у редакції, чинній для спірних правовідносин) порука припиняється, зокрема у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зміна договору - це трансформація будь-якої або декількох умов, які складають зміст договору. Згідно з частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України). Відповідно до статті 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (частина друга статті 207 ЦК України). До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов`язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов`язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення, розстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов`язаннях, у яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки та періоду її нарахування, навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або за відсутності відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань перед банком. Висновок про припинення поруки на підставі частини першої статті 559 ЦК України залежить від установлених судом обставин щодо обсягу зобов`язання, на виконання якого надано поруку, та збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок зміни без його згоди забезпеченого зобов`язання. Для цього судам необхідно дослідити відповідні умови кредитного договору та договору поруки щодо порядку погодження поручителем змін до основного зобов`язання. Такі правові висновки щодо застосування статті 559 ЦК України наведені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 755/18438/16-ц (провадження № 14-275цс19). Закон пов`язує припинення договору поруки зі зміною основного зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови, що така зміна призведе до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а не зі зміною будь-яких інших умов основного договору. Згода поручителя може бути висловлена у будь-якій формі, зокрема, й письмового повідомлення, додаткової угоди тощо. У разі, якщо в договорі поруки передбачена, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов`язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору є результатом досягнення певної домовленості між сторонами (банком і поручителем), а отже, поручитель дав згоду на зміну у майбутньому основного зобов`язання. Вказаний висновок узгоджується з висновками Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеними у постанові від 17 лютого 2020 року у справі № 757/4111/13-ц (провадження № 61-37688сво18). Як свідчать матеріали справи та встановлено судом, 10.10.2008 між [PERSON] позичальник та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», укладено додаткову угоду №2 про внесення змін до договору кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007, якою збільшено річну процентну ставку з 13,5 процентів до 15 процентів з 12.11.2008 року. В подальшому, 17.07.2009 між [PERSON] позичальник та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», укладено додаткову угоду №3 про внесення змін до договору кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007, якою викладено п. 1.1. кредитного договору в новій редакції вже з врахуванням збільшеної процентної ставки, а саме 15 процентів річних. Також 17.07.2009 між [PERSON] поручителем та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» укладено додаткову угоду №1 про внесення змін до договору поруки №322-26п-07, якою викладено п.п. 2.1.1. договору поруки в новій редакції, якою передбачено повернення кредиту в сумі 25013,73 доларів США у строк до 11.09.2027 (першого лютого дві тисячі сімнадцятого) року відповідно до викладених графіків. При цьому, розмір процентів не зазначено, в той же час графіки погашення та суми, які зазначені в цих графіках, відповідають графікам погашення, викладених у додатковій угоді №3 від 17.07.2009 про внесення змін до договору кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007. На думку представника Банку, підписання додаткової угоди до договору поруки свідчить про те, що поручитель була повідомлена про зміну умов кредитування, збільшення обсягу відповідальності поручителя не відбулося, відтак відсутні вважати поруку припиненою. В той же час, як вже зазначалося, за умовами п. 3.3.1. договору поруки кредитор зобов`язався до моменту виконання забезпеченого порукою зобов`язання, не змінювати умов договору кредиту без попереднього письмового погодження поручителя. Тобто, умовами договору поруки визнана обов`язковою письмова згода поручителя на зміну умов договору кредиту. Додатковою угодою від 10.10.2008 до договору кредиту збільшено річну процентну ставку до 15% починаючи з 12.11.2008, при цьому доказів укладання додаткової угоди з поручителем Банком не надано. Відповідні зміни внесені до договору поруки та іпотечного договору лише 17.07.2009. Згідно з правовим висновком, викладеним в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 523/3082/14-ц (провадження № 14-243цс19), порука припиняється за наявності факту зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому для припинення поруки достатнім є встановлення таких змін в основному зобов`язанні. При цьому подальше фактичне виконання зобов`язання, в тому числі фактичний строк його виконання, відмова кредитора від вимоги щодо виконання зобов`язання в зміненому обсязі, не свідчать про збереження поруки, оскільки відбулися після настання правоприпиняючого факту (збільшення обсягу відповідальності). Збільшення вказаної відповідальності може відбутися внаслідок змін забезпеченого порукою зобов`язання, які безпосередньо спрямовані на підвищення суми кредиту, процентної ставки за користування кредитом, пені тощо або на включення опосередковано обтяжливих умов відповідальності поручителя, зокрема, шляхом скорочення строку повернення кредиту (пункти 84, 85). Таким чином, суд доходить висновку про те, що з 10.10.2008 порука [PERSON] припинилася внаслідок збільшення відповідальності [PERSON] за основним зобов`язанням без обов`язкового погодження з поручителем. Як вбачається з розрахунку заявлених до стягнення сум, нарахування процентів здійснювалися з 12.09.2007 по 03.02.2015; розрахунок пені за несвоєчасне погашення кредиту здійснено за період з 03.02.2014 по 03.02.2015; нарахування пені за несвоєчасне погашення відсотків здійснено за період з 03.02.2014 по 03.02.2015. Відтак, враховуючи, що судом встановлено припинення поруки [PERSON] з 10.10.2008, відповідати як солідарний боржник вона може лише за період з 12.09.2007 по 09.10.2008 включно. В той же час, як свідчить розрахунок Банку (таблиця погашення нарахованих відсотків) у зазначений період відбувалося погашення нарахованих відсотків. Частиною 1 статті 549 Цивільного кодексу України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Статтею ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України, при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки, установлені договором або законом. В силу ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України унормовано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів, якщо позичальник затримує повернення чергової частини позики. Згідно умов п.4.1 договору кредиту в редакції додаткової угоди №3 від 17.07.2009, у разі допущення позичальником прострочення строків сплати процентів, визначених п. 2.4. цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1. цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, що діє у період прострочення. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами за первісним позовом не надано суду доказів повного або часткового виконання зобов`язань за договором кредиту №322-26п-07к, як і не спростовано розрахунку банку заявлених до стягнення сум (не надано контррозрахунку). З врахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за договором кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007 лише з [PERSON] . Щодо зустрічних позовних вимог про визнання договору кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007 припиненим суд виходить з наступного. 24.06.2008 між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» - кредитор та [PERSON] позичальник укладено договір кредиту №08-322П054-К, за умовами п. 1.1. якого кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 13000,00 доларів США, зі сплатою 14 процентів річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначених в Додатку №1 до цього договору, що є його невід`ємною частиною, та з кінцевим терміном повернення заборгованості по кредиту до 23.06.2022 включно на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п. 1.3. договору кредиту, в якості забезпечення позичальником виконання своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісій, можливої неустойки (штрафу пені), а також інших витрат щодо задоволення вимог кредитора за договором кредиту, кредитор укладає: 1.3.1. в день укладення цього договору з [PERSON] , надалі за текстом майновий поручитель, іпотечний договір, за умовами якого майновий поручитель передає кредитору в іпотеку трьохкімнатну квартиру, загальною площею 73,24 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить майновому поручителю на праві приватної власності, заставною вартістю 242485,00 грн, що за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору еквівалентно сумі 50000 доларів США. 24.06.2008 між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» - іпотекодержатель та [PERSON] - іпотекодавець, що є майновим поручителем за зобов`язаннями [PERSON] - позичальник за договором кредиту №08-322П054-К (основне зобов`язання), укладено іпотечний договір №08-322П054-І (посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО Туріченко О.М. та зареєстрований в реєстрі за №1829), за умовами п. 1.1. якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником основного зобов`язання, наступне нерухоме майно: трьохкімнатну квартиру, загальною площею 73,24 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить майновому поручителю на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Соха О.Б. 21.10.2006 року за реєстром №2611. Відповідно до п. 1.2. договору, вартість предмету іпотеки за згодою сторін становить 242485,00 грн, що за офіційним курсом НБУ на дату укладання цього договору еквівалентно сумі 50000 доларів США. Пунктом 1.4. договору визначено зміст та розмір основного зобов`язання, строк і порядок його виконання: 1.4.1. повернення кредиту в сумі 13000 доларів США здійснюється наступним чином: починаючи з місяця, що слідує за місяцем надання кредиту, позичальник щомісячно 24 числа кожного місяця рівними частина сплачує кредитору суму грошових коштів, яка включає заборгованість за кредитом і проценти за користування кредитом у розмірі 178,61 доларів США, з кінцевим терміном погашення заборгованості за кредитом до 23.06.2022 року (включно), а також дострокового погашення у випадках, передбачених договором, яким обумовлено основне зобов`язання; 1.4.2. сплата процентів за користування кредитом у розмірі 14 процентів річних, та комісій у розмірі, в строки та в порядку, що визначені договором, яким обумовлене основне зобов`язання; 1.4.3. сплата можливої неустойки (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку, щи визначені договором, яким обумовлене основне зобов`язання; 1.4.4. відшкодування витрат, пов`язаних з пред`явленням вимоги за основним зобов`язанням, збитків, завданих порушенням основного зобов`язання. В п. 1.6. іпотечного договору зазначено, що предмет іпотеки, зазначений в п. 1.1., знаходиться в іпотеці АКБ Укрсоцбанк за договором іпотеки №322-26п-07і від 12.09.2007, та виступає забезпеченням також по договору кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007, що укладений між сторонами. За умовами п. 1.7. іпотечного договору, за наявності прав чи вимог інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі підтверджених виконавчими документами, іпотекодержатель має переважне право отримати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Пунктом 2.4. договору визначено права Іпотекодержателя, зокрема, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (п. 2.4.3.); за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, відповідно до чинного законодавства України задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги (п. 2.4.6.); у разі виникнення права звернення стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до приписів чинного законодавства України, зокрема, Законів України Про іпотеку, Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати тощо (п. 2.4.7.). Відповідно до абз. 2 п. 4.4. іпотечного договору, відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» цей договір є договором про задоволення вимог іпотекодержателя. В разі вжиття заходів до реалізації предмета іпотеки іпотекодержателем, цей договір є одночасно договором доручення для представництва в усіх установах, підприємствах, організаціях. За умовами п. 4.5. іпотечного договору, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку»; шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку»; шляхом організації іпотекодержателем продажу предмету іпотеки через укладання договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому ст. 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Відповідно до п. 6.3. іпотечного договору, цей договір набирає чинності з моменту його нотаріального посвідчення і діє до припинення основного зобов`язання. Дія цього договору також припиняється з інших підстав, передбачених чинним законодавством України, зокрема, Законом України Про іпотеку. 24.06.2008 приватним нотаріусом Туріченко О.М. у зв`язку з посвідченням цього договору на підставі ст. 73 Закону України Про нотаріат накладено заборону відчуження зазначеної в договорі квартири, що належить [PERSON] , надалі до припинення чи розірвання договору. Зареєстровано в реєстрі для реєстрації заборон за №197. Відповідно до Повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням за вих. №677 від 23.08.2019, направленого Банком на адресу відповідачів [PERSON] та [PERSON] , Банк зазначив, що має право вимоги заборгованості по кредитному договору №08-322П054-К від 24.06.2008 та вимагав сплатити борг за кредитним договором, розмір якого станом на 20.08.2019 становив 32 749,18 доларів США. В повідомленні вказано, що в порядку ст.ст. 35, 36 Закону України Про іпотеку в разі невиконання цієї вимоги протягом тридцятиденного строку Банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України Про іпотеку. Також повідомлено, що у випадку задоволення вимог іпотекодержателя в порядку, передбаченому ст. 37 Закону України Про іпотеку, відповідачам буде прощено (анульовано) залишок непогашеної заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим вони будуть зобов`язані сплатити 18% податку на доходи фізичних осіб та 1,5% військового збору з доходу у вигляді основної суми боргу, анульованого кредитором. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №189031969 від 16.11.2019, 12.11.2019 державним реєстратором Міюц С.О. на підставі повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням №677 від 23.08.2019, видавник АТ Укрсоцбанк, іпотечний договір № 1289 від 24.06.2008, видавник приватний нотаріус ЗМНО Туріченко О.М., здійснено реєстрацію права власності на квартиру загальною площею 73,24 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] за АТ Альфа-Банк (який є правонаступником ПАТ Укрсоцбанк, про що зазначено в тексті цього рішення). Відповідно до довідки про отриманий дохід у вигляді прощеного боргу за вих. №108 від 16.04.2020, надісланої АТ Альфа-Банк на адресу [PERSON] , згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ринкова вартість предмета іпотеки (за договором №08-322П054-І) визначена на рівні 416000,00 грн. Таким чином, після здобуття Банком права власності на предмет іпотеки, залишок заборгованості за кредитним договором №08-322П054-К від 24.06.2008 (за основною сумою, процентами, пенею та штрафними санкціями) за офіційним курсом НБУ станом на 12.11.2019 склав 1381199,30 грн. У зв`язку із задоволенням вимог іпотекодержателя в порядку ст 37 Закону України Про іпотеку на дату державної реєстрації банком права власності на нерухомість [PERSON] прощено (анульовано) залишок заборгованості за кредитним договором №08-322П054-К від 24.06.2008 у розмірі 327 135,81 грн. Як свідчить розпорядження №1022/ОРК в рамках делегованих комітетом з управління непрацюючими активами роздрібного бізнесу АТ Альфа-Банк повноважень (протокол №7 від 20.01.2021) від 26.11.2021, прийнято рішення: 1. \~ \~ \~ \~Дозволити реалізацію об`єктів нерухомого майна, що належить АТ «Альфа-Банк», а саме: квартири, загальною площею 73,24 кв.м., за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1962518523101) за ціною не менше ніж 16 500 доларів США по курсу НБУ на дату внесення коштів, з повним розрахунком в день укладання ДКП. 2. \~ \~ \~ \~Погодити укладання Попереднього договору з зарахуванням платежу в розмірі не менше ніж 10 000 дол. США за курсом НБУ на дату укладання договору. Перехід права власності за фактом 100% оплати згідно Договору купівлі-продажу. 3. \~ \~ \~ \~Витрати, які виникають при відчуженні об`єктів нерухомості: збір до Пенсійного фонду, державне мито, нотаріальні та інші витрати, оплачуються покупцем самостійно. 4. \~ \~ \~ \~В разі необхідності внести відповідні зміни (зняти обтяження) до Державного Реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на об`єкти нерухомого майна, а саме: квартири, загальною 73,24 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . 5. \~ \~ \~ \~Доручити одному із представників по довіреності, здійснити продаж зазначених Об`єктів нерухомості на у мовах, шо визначені в п. 1 цього рішення. 11.02.2022 між АТ «Альфа-Банк» (в особі представника Мойсеєнка Є.О.) продавець та [PERSON] покупець укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами п. 1.1. якого продавець передає у власність (продає), а покупець приймає у власність (купує), нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , і сплачує за нього ціну, визнакчену цим Договором. Опис майна квартира трикімнатна, загальною площею 73,24 кв.м., житловою площею 50,93 кв.м., розташована на першому поверсі чотирьох поверхового житлового будинку. Відповідно до п. 2.1. договору купівлі-продажу, за домовленістю сторін зазначене в п. 1.1. цього договору майно продається за ціною 452\~932,00 грн, без ПДВ, вказана сума сплачена покупцем на рахунок продавця із зазначенням платежу «Оплата від [PERSON] за придбання квартири за адресою: [ADDRESS] , без ПДВ» до моменту підписання цього договору. В п. 8.7. договору купівлі-продажу сторони обумовили, що цей договір є правовою підставою для припинення запису про іпотеку щодо вищевказаного об`єкта нерухомого майна. Представником АТ Альфа-Банк Мойсеєнко Є.О. було надіслано приватному нотаріусу ЗМНО Туріченко О.М. заяви: -вих. № id 8260560 від 11.02.2022, якою повідомлено при припинення іпотечного договору №322-26п-07і від 12.09.2007, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Туріченко О.М. за реєстровим №1829, у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, у зв`язку з чим просить припинити інше речове право на нерухоме майно іпотеку і зняти заборону відчуження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з квартири, загальною площею 73,24 кв.м., житловою площею 50,93 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -вих. № id 8261091 від 11.02.2022, якою повідомлено при припинення іпотечного договору №08-322П054-І від 24.06.2008, посвідченого приватним нотаріусом ЗМНО Туріченко О.М. за реєстровим №1829, у зв`язку з набуттям іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, у зв`язку з чим просить припинити інше речове право на нерухоме майно іпотеку і зняти заборону відчуження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно з квартири, загальною площею 73,24 кв.м., житловою площею 50,93 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Як свідчать Витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №299148189 від 11.02.2022 та №299145444 від 11.02.2022 на підставі заяв за \~ \~ \~ \~вих. № id 8260560 від 11.02.2022 та за вих. № id 8261091 від 11.02.2022 припинено обтяження на квартиру загальною площею 73,24 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №299206598 від 11.02.2022 вбачається, що на підставі зазначеного договору купівлі-продажу право власності на вищевказану квартиру 11.02.2022 зареєстровано за [PERSON] . Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно ч. 1 ст. 13 Закону України «Про іпотеку», предмет іпотеки може бути переданий в наступну іпотеку за згодою попередніх іпотекодержателів, якщо інше не встановлено попереднім іпотечним договором або цим Законом. Попередня іпотека має вищий пріоритет над наступними іпотеками. Наступна іпотека, предметом якої є декілька об`єктів, що належать різним особам і є предметом попередньої іпотеки, допускається за згодою власників (власників спеціального майнового права) усіх об`єктів нерухомого майна, об`єктів незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, переданих у спільну іпотеку. Частиною 2 вказаної статті Закону визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки наступним іпотекодержателем попередній іпотекодержатель також має право звернути стягнення на предмет іпотеки, навіть якщо строк виконання основного зобов`язання перед попереднім іпотекодержателем ще не настав. Якщо попередній іпотекодержатель не скористався цим правом, попередня іпотека є дійсною до повного задоволення вимоги попереднього іпотекодержателя за основним зобов`язанням, а право власності на предмет іпотеки переходить до нового власника разом з обтяженням цього майна попередньою іпотекою. При цьому, частиною 5 статті 13 Закону України «Про іпотеку» унормовано, що при зверненні стягнення на нерухоме майно, що є предметом декількох іпотек, вимоги кожного наступного іпотекодержателя задовольняються після повного задоволення вимог кожного попереднього іпотекодержателя згідно з пріоритетом та розміром цих вимог. Як свідчать матеріали справи та встановлено судом, іпотекодержателем за двома іпотечними договорами №322-26п-07і від 12.09.2007 та №08-322П054-І від 24.06.2008 є одна і та сама особа АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк»), тобто Банк є попереднім і наступним іпотекодержателем предмету іпотеки. Іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку (стаття 17 Закону про іпотеку). Відповідне регулювання наведено також у статті 593 ЦК України. Відповідно до статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. За приписами ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Частиною 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» визначено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. За приписами ч. 1-4 статті 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на дату направлення повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки від 23.08.2019), іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Як вбачається з матеріалів справи, Банк, враховуючи те, що він є і попереднім і наступним іпотекодержателем, направив відповідачам повідомлення від 23.08.2019 про звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку ст. 37 Закону України «Про іпотеку», що є предметом іпотеки за договором №08-322П054-І, в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору №08-322П054-К від 24.06.2008. На підставі рішення про державну реєстрацію прав і їх обтяжень №49708356 від 16.11.2019 право власності на спірну квартиру зареєстровано за Банком. В подальшому Банком було направлено [PERSON] повідомлення про прощення боргу саме за договором кредиту №08-322П054-К від 24.06.2008. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Отже, належність доказів це спроможність фактичних даних містити інформацію щодо обставин, які входять до предмету доказування, слугувати аргументами у процесі встановлення об`єктивної істини. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1\~ст.\~80 ЦПК України). Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині\~першій\~статті\~89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Доказів оскарження рішення про реєстрацію права власності в рахунок погашення заборгованості саме за договором №08-322П054-К від 24.06.2008 (який укладено пізніше, і за яким іпотеку відповідно оформлено пізніше) відповідачами не надано. В додаткових поясненнях, що надійшли до суду 30.05.2025, представник [PERSON] посилався на те, що на етапі угоди з банком, юристи банку та представники з реалізації майна пред`являли [PERSON] та її чоловіку рішення кредитного комітету про повну відсутність будь-яких претензій зі сторони банку в разі купівлі квартири. Лише за цих підстав [PERSON] була надана згода на викуп квартири по ціні, що була запропонована банком. В той же час, матеріали справи не містять доказів наявності рішення Банку про припинення зобов`язань за договором кредиту №322-26п-07і від 12.09.2007 внаслідок їх виконання, прощення боргу тощо. Також відсутні відповідні застереження і в договорі купівлі-продажу квартири від 11.02.2022. [PERSON] та [PERSON] також не надано доказів виконання такого зобов`язання шляхом сплати суми заборгованості за договором кредиту №322-26п-07і від 12.09.2007. При цьому судом враховано, що в заявах про припинення іпотеки, які направлені представником банку нотаріусу, зазначено про припинення іпотек внаслідок набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язання за кредитними договорами №322-26п-07к від 12.09.2007 та №08-322П054-К від 24.06.2008. В той же час, матеріали справи свідчать, що право власності на предмет іпотеки банком набуто лише на підставі повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості за основним зобов`язанням №677 від 23.08.2019 (щодо договору кредиту №08-322П054-К від 24.06.2008). Також судом взято до уваги, що посилання представника банку на те, що представник банку при надсиланні заяв про припинення іпотек діяв з перевищенням повноважень, не підтверджені належними та допустимими доказами. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, надсилання таких заяв про припинення іпотек обумовлено виконанням п. 4 розпорядження №1022/ОРК в рамках делегованих комітетом з управління непрацюючими активами роздрібного бізнесу АТ «Альфа-Банк» повноважень від 26.11.2021, відповідно до якого вирішено в разі необхідності внести відповідні зміни (зняти обмеження) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Крім того, представником позивача за зустрічним позовом у додаткових поясненнях, які надійшли 30.05.2025, зазначається щодо посилань представника банку на те, що в документах, на підставі яких було здійснено звернення стягнення на предмет іпотеки, є посилання лише на договір іпотеки від 2008 року, а не від 2007 року, є намаганням представника банку ввести суд в оману щодо реальних обставин справи, оскільки представник банку надає суду лише ті докази, які обґрунтовують його позицію. За приписами ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 1 ст. 84 ЦПК України закріплено право учасників справи, у разі неможливості самостійно надати докази, подати клопотання про витребування доказів судом. Як свідчать матеріали справи, представником позивача за зустрічним позовом клопотання про витребування доказів, які на його думку не надані Банком та підтверджують виконання зобов`язань за кредитним договором 2007 року, не подавалося. Крім того, суд вважає за необхідне звернути увагу, що посилання позивача за зустрічним позовом на правові висновки щодо положень ч. 6 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання зобов`язання боржником основного зобов`язання є недійсними), які викладені в постанові Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №761/36873/18, не є релевантними до правовідносин, що виникли у даній справі №335/1262/15-ц, оскільки Верховним Судом переглядалася справа щодо визнання припиненим одного зобов`язання, натомість у справі №335/1262/15-ц між Банком та [PERSON] існує (існувало) два окремих зобов`язання два окремих кредитних договори, відтак, на думку суду, відсутні підстави для застосування положень ч. 6 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» до даних правовідносин. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного позову про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007 та про відмову в задоволенні зустрічного позову про визнання припиненим договору кредиту №322-26п-07к від 12.09.2007. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3\~654,00 грн грн, сплачений позивачем при подачі позову. Судові витрати за зустрічним позовом покладаються на позивача за зустрічним позовом.

Outcome: partial