Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (далі ТОВ «Коллект Центр», позивач) звернувся до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка виникла на підставі Договору про надання фінансових послуг №2106881277250 від 10.03.2021 року. В ході розгляду справи позивачу стало відомо, що банківська карта № [NUMBER] , на яку були перераховані грошові кошти за договором №2106881277250 належить не [PERSON] , а іншій особі [PERSON] . У заяві про зміну підстав позову вказано, що [PERSON] отримав від Товариства з\~обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» (правонаступником прав та обов`язків якого є ТОВ «Коллект Центр») грошові кошти без правової підстави (відсутність укладеного договору про надання коштів у позику) за рахунок іншої особи (потерпілої), у зв`язку з чим у позивача існують всі правові підстави для стягнення з відповідача грошових коштів на підставі ст. 1212 ЦК України. Просять стягнути безпідставно набуті кошти в розмірі 3000,00 гривень та стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3028,00 гривень та 13000,00 гривень витрат на правничу допомогу. Ухвалою суду від 27 травня 2025 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Роз`яснено учасникам справи щодо строків подання письмових заяв по суті справи. В подальшому розгляд справи відкладався через неявку відповідача. Розгляд справи проводиться за правилами підсудності. Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити на підставі поданої заяви про зміну підстав позову, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлявся у встановленому порядку про дату, час та місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності до суду не надав, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. На підставі ч. 1 ст.\~280 ЦПК України\~суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Суд встановив, що 10.03.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» та [PERSON] був укладений електронний Договір про надання фінансових послуг №2106881277250, підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України. Відповідно до умов цього Договору, позичальнику надано кредит в сумі 3000,00 гривень, строк користування кредитом 16 днів, відсоткова ставка 2% за один день користування кредитом. Судом встановлено, що грошові кошти за даним договором перераховані на банківську карту Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» № [NUMBER] яка емітована на ім`я [PERSON] . З вищевикладених фактичних обставин справи та наявних доказів слід дійти висновку, що [PERSON] набув (отримав) грошові кошти за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Аналіз статті 1212 ЦК України вказує на те, що правова природа інституту безпідставного отримання чи збереження майна (предмет регулювання) це відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. У даному випадку договір між сторонами не був укладений, тобто правова підстава передачі коштів у момент їх передачі відсутня, до правовідносин застосовується стаття 1212 ЦК України. Аналогічна правова позиція повною мірою відповідає позиції, викладеній у постанові КЦС ВС від 20 березня 2019 року у справі №607/5422/16-ц. 01.12.2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений Договір факторингу №1-12, відповідно до якого ТОВ «Служба миттєвого кредитування» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників за Договорами позики. У відповідності до п. 6.1.1. Договору факторингу, клієнт (ТОВ «Служба миттєвого кредитування») відступає, а фактор (ТОВ «Вердикт Капітал») приймає право вимоги. Пунктом 6.2. Договору факторингу встановлено, що з моменту переходу до фактора права вимоги відповідно до умов п. 6.1. цього договору, всі гарантії, надані боржниками щодо погашення їх грошових зобов`язань перед клієнтом (у разі наявності), стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Тобто, ТОВ «Служба миттєвого кредитування» повністю втратило своє право вимоги до боржників, перелік яких міститься в Реєстрі боржників до Договору факторингу, у тому числі за Договором про надання фінансових послуг №2106881277250 від 10.03.2021 року, що укладений між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та позичальником, яким є [PERSON] , а ТОВ «Вердикт Капітал» такі права набуло. У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10.03.2023 року. Згідно з пунктом 2.1. Договору відступлення, первісний кредитор (ТОВ «Вердикт Капітал») відступає шляхом продажу новому кредитору (ТОВ «Коллект Центр») належні первісному кредитору права вимоги, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за договорами позики. Відповідно до п. 5.2. Договору відступлення, права вимоги вважаються відступленими (переданими) первісним кредитором та набутими (прийнятими) новим кредитором в день належного підписання сторонами акту приймання-передачі реєстру боржників в друкованому (підписаному) вигляді. Зважаючи на те, що фактично грошові кошти було отримані від ТОВ «Служба миттєвого кредитування» не [PERSON] , а [PERSON] , ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги в частині повернення безпідставно набутих коштів з відповідача, з урахуванням чого позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо розподілу судових витрат суд вказує. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати. За правилами ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу. Згідно ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На виконання вказаних вимог закону позивачем надано: Договір № 07-06/2024 про надання правової допомоги від 07 червня 2024 року з переліком видів послуг, Заявку на надання юридичної допомоги № 111 від 01 липня 2024 року та Витяг з Акту № 2 про надання юридичної допомоги від 05.07.2024 року з описом та вартістю наданих послуг. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, склад та розміру витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи, а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи, суд вважає, що сума, заявлена до відшкодування у розмірі 13000,00 гривень є співмірною з фактичним обсягом наданих послуг. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 гривень, сплачений відповідно до платіжної інструкції. Загалом судові витрати складають 16028,00 гривень.

Outcome: approved