Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

28 квітня 2025 року заявник [PERSON] через свого представника адвоката Герасимчука Сергія Сергійовича звернулась до суду із заявою про оголошення фізичної особи померлою, яку обґрунтувала тим, що вона є матір`ю [PERSON] , який загинув при виконанні бойового завдання, пов`язаного із захистом Батьківщини, [INFO] поблизу н.п. Андріївка Донецької області. Дружини та дітей за життя останній не мав. Заявниця вказує, що подання даної заяви зумовлене необхідністю реалізації нею прав та обов`язків, пов`язаних зі смертю сина, зокрема, спадкування, отримання відповідної допомоги (виплати) тощо, а тому вона просить оголосити її сина [PERSON] померлим. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 01 травня 2025 року було відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду на 28 травня 2025 року о 10 год. 00 хв.. 07 травня 2025 року від представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Літвіна С. М. надійшли письмові з приводу заяви про оголошення фізичної особи померлою, в яких він поставив перед судом клопотання про витребування з Центрального відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відомостей про наявність актових записів щодо батьків, дружини та дітей [PERSON] , [INFO] , та у випадку їх наявності залучити їх до участі у справі у якості заінтересованих осіб. Крім того, представник заінтересованої особи просив залучити до участі у даній справі в якості заінтересованих осіб військову частину [NUMBER] та [INFO] . 27 травня 2025 року від представника заявника [PERSON] до суду надійшло клопотання про витребування у Міністерства оборони України та військової частини [NUMBER] належним чином завірених копій матеріалів службового розслідування, за результатами якого було визнано статус військовослужбовця навідника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 6 мотопіхотної роти [NUMBER] мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] , солдата [PERSON] , [INFO] , як зниклого безвісти під час ведення бойових дій поблизу н.п. Андріївка Донецької області, виконуючи бойове завдання, пов`язане із захистом Батьківщини. 27 травня 2025 року від представника заявника [PERSON] до суду надійшла заява, у якій останній просить розглядати прохальну частину заяви від 25.04.2025 про оголошення фізичної особи померлою у справі № 206/2244/25 (провадження № 2-о/206/145/25) у зазначеній у ній редакції. 28 травня 2025 року від представника заявника [PERSON] до канцелярії суду надійшло клопотання про проведення судового засідання, призначеного на 28 травня 2025 року, за її відсутності, в якому вона погоджується з клопотанням представника заінтересованої особи щодо витребування доказів та залучення до розгляду справи заінтересованих осіб, а також просить суд задовольнити подане раніше клопотання представника заявника [PERSON] щодо витребування доказів. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 28 травня 2025 року було задоволено клопотання представника заявника [PERSON] та представника заінтересованої особи Міністерства оборони України Літвіна С.М., залучено до участі у справі в якості заінтересованих осіб військову частину [NUMBER] (ЄДРПОУ [NUMBER] ) та [INFO] (ЄДРПОУ [NUMBER] ); витребувано з\~Центрально-міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином завірених відомостей про наявність актових записів щодо батьків, дружини та дітей [PERSON] , [INFO] ; витребувано у Міністерства оборони\~України та військової частини [NUMBER] належним чином завірені копії матеріалів службового розслідування, за результатами якого було визнано статус військовослужбовця навідника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 6 мотопіхотної роти [NUMBER] мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] , солдата\~ [PERSON] , [INFO] , як зниклого безвісти під час ведення бойових дій поблизу н.п. Андріївка Донецької області, виконуючи бойове завдання, пов`язане із захистом Батьківщини. 30 травня 2025 року від заінтересованої особи Центрально-міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшли відомості на виконання вимог ухвали суду від 28 травня 2025 року про витребування доказів. 03 червня 2025 року від заінтересованої особи Міністерства оборони України на виконання вимог ухвали суду від 28 травня 2025 року про витребування доказів до суду надано лист про неможливість надання запитуваної інформації через її відсутність у їх розпорядженні. 30 червня 2025 року від представника заявника [PERSON] до суду надійшло клопотання про допит свідків [PERSON] та [PERSON] у режимі відеоконференції з приміщення іншого суду. 01 липня 2025 року від представника заявника [PERSON] до суду надійшло клопотання про допит свідка [PERSON] у режимі відеоконференції з приміщення іншого суду. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 02 липня 2025 року було задоволено клопотання представника заявника [PERSON] про допит свідків у режимі відеоконференції з приміщення інших судів та вирішено провести судове засідання 09 липня 2025 року о 10 годині 30 хвилин у режимі відеоконференції у приміщенні Яворівського районного суду Львівської області, за участю свідка\~ [PERSON] , [INFO] ; Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області, за участю свідка\~ [PERSON] , [INFO] ; Фортечного районного суду міста Кропивницького, за участю свідка\~ [PERSON] , [INFO] . 08 липня 2025 року від представника заявника [PERSON] до суду надійшло клопотання про витребування у [INFO] належним чином завірених копій матеріалів службового розслідування, за результатами якого було визнано статус військовослужбовця навідника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 6 мотопіхотної роти [NUMBER] мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] , солдата [PERSON] , [INFO] , як зниклого безвісти під час ведення бойових дій поблизу н.п. Андріївка Донецької області, виконуючи бойове завдання, пов`язане із захистом Батьківщини. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпра від 09 липня 2025 року було задоволено клопотання представника заявника [PERSON] та витребувано із [INFO] належним чином завірені копії матеріалів службового розслідування, за результатами якого було визнано статус військовослужбовця навідника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 6 мотопіхотної роти [NUMBER] мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] , солдата\~ [PERSON] , [INFO] , як зниклого безвісти під час ведення бойових дій поблизу н.п. Андріївка Донецької області, виконуючи бойове завдання, пов`язане із захистом Батьківщини. 01 вересня 2025 року представником заявниці [PERSON] було подано до суду клопотання про долучення доказів, у якому остання просить долучити їх до матеріалів справи та врахувати під час судового розгляду отримані актуальні відповіді щодо відсутності інформації про перебування [PERSON] у полоні, перебування його в статусі особи, яка зникла безвісти за особливих обставин та продовження здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 1202304170000570 від 20.09.2023 за фактом його зникнення безвісти. 02 вересня 2025 року представником заявниці [PERSON] було подано до суду клопотання про долучення доказів, у якому остання просить долучити до матеріалів справи та врахувати під час судового розгляду отримані матеріали щодо службового розслідування за фактом зникнення безвісти [PERSON] , [INFO] . Заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали подану заяву та просили її задовольнити з наведених у ній підстав, з урахуванням заяви про уточнення вимог від 27.05.2025 року. Представники заінтересованих осіб у судове засідання не з`явилися, були належним чином повідомлені про розгляд заяви, причини неявки до суду не повідомили, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від останніх не надходило, а неявка сторін не перешкоджає розгляду даної заяви по суті за наявними матеріалами. Суд, вислухавши заявницю, її представників, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 лютого 1985 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на « [PERSON] », про що Василівською сільською радою Снігурівського району Миколаївської області зроблено актовий запис № 3 та видано свідоцтво про укладення шлюбу (а.с.16). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , про що відділом актів громадянського стану виконавчого комітету Самарської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська 31 липня 1987 року було зроблено актовий запис № 581 (а.с. 12). [INFO] [PERSON] помер, про що Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено 09 березня 2010 року зроблено актовий запис № 198 (а.с.17). 24 лютого 2022 року, у зв`язку із повномасштабним вторгненням російських збройних сил, Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»», в Україні було введено воєнний стан строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався. 18 квітня 2023 року син заявниці [PERSON] був призваний на військову службу по мобілізації [INFO] , про що свідчить копія військового квитка (а.с. 18-23). 18 вересня 2023 року [PERSON] отримала сповіщення № 18117 від ТВО начальника [INFO] за вих. № 7233 про те, що її син [PERSON] , [INFO] , який був призваний на військову службу 18.04.2023 [INFO] , навідник 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 6 мотопіхотної роти [NUMBER] мотопіхотного батальйону Військової частини [NUMBER] , солдат, 14.09.2023 зник безвісти під час ведення бойових дій поблизу н.п. Андріївка Донецької області, виконуючи бойове завдання, пов`язане із захистом Батьківщини (а.с. 24). Згідно з наданою Центрально-міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) інформацією актові записи про шлюб [PERSON] , [INFO] , про народження дітей, де [PERSON] записаний батьком дитини відсутні (а.с. 109). Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи, або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Згідно з частиною другою статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про визнання фізичної особи безвісти відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Заявниця зазначає, що необхідність оголошення її сина [PERSON] . Померлим, необхідне для реалізації нею прав та обов`язків, пов`язаних зі смертю сина, зокрема, спадкування, отримання відповідної допомоги (виплати). Відповідно до частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Оголошення фізичної особи померлою (смерть in absentia) це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку. У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України). Судом встановлено, що з 18 квітня 2023 року солдата за призовом по мобілізації [PERSON] було призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника 3 мотопіхотного відділення 1 мотопіхотного взводу 6 мотопіхотної роти [NUMBER] мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] , про що свідчить витяг з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 18.04.2023 № 257. Факти збройної (військової) агресії російської федерації відносно України, окупації частини території України, зокрема з 24 лютого 2022 року, є загальновідомими, а тому не підлягають доказуванню згідно з приписами ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Правовий режим воєнного стану триває по теперішній час. З 24.02.2022 підрозділи військової частини [NUMBER] виконують бойові завдання, пов`язані із відбиттям військової агресії російської федерації проти України на територіях, де ведуться (велись) бойові дії (Сумська область, Харківська область, Донецька область). Під час захисту територіальної цілісності України від російських окупаційних військ, а саме, при безпосередній участі в заходах національної безпеки і оборони [INFO] , приблизно з 03:50 11:40 годин поблизу населеного пункту Андріївка Донецької області під час проведення штурмових дій 6 мотопіхотної роти [NUMBER] мотопіхотного батальйону зник солдат [PERSON] , у зв`язку з чим наказом командира військової частини [NUMBER] від 18.09.2023 № 18343 було призначено службове розслідування. Згідно з даними наказу командира військової частини [NUMBER] від 26.10.2023 № 20497 «Про результати службового розслідування» під час захисту територіальної цілісності України від російських окупаційних військ, а саме, при безпосередній участі в заходах національної безпеки і оборони [INFO] , приблизно з 03:50 11:40 годин поблизу населеного пункту Андріївка Донецької області під час проведення штурмових дій 6 мотопіхотної роти [NUMBER] мотопіхотного батальйону зник солдат [PERSON] . Пошукові заходи результату не дали, тіло військовослужбовця солдата [PERSON] знайти не вдалось. Військовослужбовець перебував у засобах індивідуального захисту. На підставі викладеного доцільно вважати його безвісти зниклим. Викладене вище підтверджується поясненнями офіцера штабу [NUMBER] мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] старшого лейтенанта [PERSON] , штаб сержанта 3 категорії [NUMBER] мотопіхотного батальйону військової частини [NUMBER] сержанта [PERSON] ; витягом з журналу бойових дій № 34/окп/т за 14.09.2023 про зникнення безвісти військовослужбовця. До матеріалів справи долучено також копію акту службового розслідування від 26.10.2023 року. Крім досліджених письмових доказів, у судовому засіданні 09 липня 2025 року за клопотанням представника заявниці [PERSON] було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Свідок [PERSON] пояснив, що особисто знав [PERSON] та [INFO] разом із ним виконував бойове завдання штурм ворожих позицій у посадках поблизу населеного пункту Андріївка Донецької області. Під час виконання завдання їхній підрозділ, командиром якого він був, потрапив під інтенсивний мінометний обстріл, у зв`язку з чим було віддано наказ відійти на іншу позицію. Під час відходу на його очах, [PERSON] смертельно вразила міна, внаслідок чого він упав на землю. Після закінчення обстрілу свідок підійшов до нього та переконався у його загибелі, з огляду на відсутність дихання та інші несумісні із життям ознаки. Про зазначені обставини він доповів керівництву. Також пояснив, що можливості евакуювати тіло не було у зв`язку з повторними мінометними обстрілами та значними втратами особового складу, оскільки основні зусилля зосереджувалися на евакуації та порятунку поранених. У тому, що на момент їхнього відходу з позиції [PERSON] загинув, він упевнений та як командир беззаперечно підтверджує дані обставини. Свідок [PERSON] підтвердив, що [INFO] , вдень, під час виконання бойового завдання зі штурму ворожих позицій поблизу Андріївки Донецької області, він став безпосереднім свідком загибелі [PERSON] . З його показань вбачається, що підрозділ потрапив під мінометний обстріл, у зв`язку з чим їм було віддано наказ відходити на іншу позицію. Після закінчення обстрілу він підійшов до місця події та побачив тіло [PERSON] , про що також доповів командирові. Свідок зазначив, що під час відходу зробив фотографію тіла [PERSON] (14.09.2023 о 15:16), яку в подальшому передав адвокату Герасимчуку С. С.. Зазначений фотознімок було долучено до матеріалів справи (а.с. 123), який було досліджено судом, який зроблений свідком [PERSON] 14 вересня 2023 року о 15 годині 16 хвилин, на якому зафіксовано тіло [PERSON] . Факт того, що на даному знімку зафіксовано тіло [PERSON] підтвердила у судовому засіданні і сама заявниця. Свідок [PERSON] показав, що вранці та до обіду 14 вересня 2023 року він перебував разом з [PERSON] під час виконання бойового завдання, у ході якого сам отримав поранення. За його словами, від свого побратима з позивним «Кіт» він дізнався про загибель [PERSON] , оскільки під час переміщення на іншу позицію поруч з останнім розірвалася міна, внаслідок чого він отримав смертельні поранення. Побратими пересвідчилися у його загибелі та передали свідкові фотографію тіла без ознак життя. Також свідку було відомо, що через постійні мінометні обстріли тіло [PERSON] та інших загиблих не вдалося евакуювати, хоча спроби здійснювалися неодноразово. Наведені показання свідків є послідовними, узгоджуються між собою та з наявними письмовими доказами. 17 жовтня 2023 року інформацію про зникнення безвісти [PERSON] було внесено до Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, про що свідчить долучений до матеріалів справи витяг. Наразі триває досудове розслідування кримінального правопорушення, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 1202304170000570 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, порушеного у зв`язку із зникненням безвісти при виконанні бойового завдання [PERSON] , у межах якого здійснюються відповідні розшукові дії. Остаточного рішення за фактом здійснення досудового розслідування до суду не надано. На запит адвоката ДП «Український національний центр розбудови миру» було надано виписку з реєстру оборонців України, які перебувають у полоні держави-агресора, згідно з якою станом на 25.08.2025 інформація щодо перебування [PERSON] у полоні відсутня. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 11 грудня 2024 року в справі № 755/11021/22 вирішила виключну правову проблему щодо початку відліку строку, передбаченого частиною другої статті 46 ЦК України, для оголошення судом фізичної особи померлою. Велика Палата Верховного Суду наголосила, що в частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на всій території України. З урахуванням конкретних обставин справи, суд може оголосити фізичну особу померлою не раніше спливу шести місяців від дня закінчення активних бойових дій на місці ймовірної загибелі фізичної особи або від дня настання події, за якої відбулася загибель фізичної особи, якщо така подія хоча і є наслідком воєнних дій, проте сталася не на території ведення активних дій. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (далі Наказ № 376). У цьому Наказі зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території. Отже суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 376, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності» (пункти 8185). «Велика Палата Верховного Суду наголошує, що під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди. Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що у частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України. За правилами доказування, визначеними статтями12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, суд враховує, що шість місяців, визначені у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, підлягають відрахуванню від дня закінчення активних бойових дій на території ймовірної загибелі фізичної особи. При цьому офіційним джерелом інформації про територіальні та часові межі ведення бойових дій є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які є тимчасово окупованими російською федерацією, затверджений наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376. У Постанові КЦС ВС від 26 лютого 2024 року у справі № 686/9938/23, звернуто увагу на те, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Оголошення судом громадянина померлим усуває невизначеність у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Залишаючи без змін рішення судів попередніх інстанцій про задоволення заяви про оголошення військовослужбовця померлим, Верховний Суд виходив із того, що існують достатні підстави, підтверджені належними доказами, для оголошення особи загиблою під час виконання військового обов`язку по захисту держави України у російсько-українській війні від дня вірогідної смерті [INFO] . Крім того, Верховний Суд зазначив, що з урахуванням конкретних обставин справи, оголошення особи померлою можливе і після спливу шести місяців з дня настання відповідної події. У цій справі апеляційний суд відхилив доводи апеляційної скарги про порушення судом вимог частини другої статті 46 ЦК України, вказавши, що шестимісячний строк, передбачений цією нормою, слід обраховувати з моменту настання події, а не з моменту закінчення дії воєнного стану на території держави. Водночас у даній справі встановлено, що військовослужбовець [PERSON] зник безвісти та з достатнім ступенем вірогідності, загинув [INFO] під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Андріївка Бахмутського району Донецької області. Зазначена дата є моментом його ймовірної смерті. Таким чином, у даній конкретній справі суд бере до уваги, що з моменту події 14.09.2023 дня вірогідної загибелі [PERSON] на момент розгляду справи судом минуло більше шести місяців, що відповідає вимогам частини другої статті 46 ЦК України та надає підстави для вирішення питання про оголошення його померлим. Виходячи з установлених у справі фактичних обставин, досліджених доказів та вимог ст. 46 ЦК України, суд дійшов висновку, що наведені докази з достатнім ступенем вірогідності підтверджують загибель військовослужбовця [PERSON] [INFO] у районі ведення бойових дій поблизу населеного пункту Андріївка Донецької області під час проведення штурмових дій, причому наявні матеріали не містять суперечностей щодо обставин його загибелі та дають підстави для вірогідного припущення про його смерть у проміжку часу з 03:50 до 11:40 години внаслідок безпосередньої участі у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони. Частиною 1 статті 47 ЦК України визначено, що правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Оголошення громадянина померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася у правовідносинах за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою може бути прийняте судом за наявністю таких підстав: відсутність особи в місці її постійного проживання; відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припустити її загибель від певного нещасного випадку протягом шести місяців; неможливість одержання відомостей про місце перебування особи, незважаючи на вжиті заходи. Особливістю цієї категорії справ, є те, що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущенні смерті особи. У відповідності до пункту 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» громадян може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина. Згідно з ч. 1 ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припустити її загибель від певного нещасного випадку. З урахуванням вищевикладеного, оцінивши встановлені в цій справі обставини, враховуючи мету звернення заявниці з цією заявою, яка полягає в реалізації права на здійснення державної реєстрації смерті її сина, від якої залежить вирішення соціально-побутових питань, зокрема, отримання пільг як члену родини загиблого та вчинення інших дій, пов`язаних із оформленням встановлених законодавством пільг та гарантій соціального захисту, суд приходить до висновку про достатність у цій справі доказів, які дають підстави вважати, що солдат [PERSON] , [INFO] , загинув [INFO] поблизу с. Андріївка Бахмутського району Донецької області. Крім того, Верховний Суд у постанові від 11.04.2019 у справі № 490/342/17 зазначив, що якщо особа пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, в такому випадку вона може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. При цьому суду надано право оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Ухвалюючи рішення, суд також виходить з того, що відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Отже, держава повинна захищати та сприяти реалізації законних прав, свобод та інтересів всіх своїх громадян. Виконання цього обов`язку не може бути вибірковим. Судове рішення про оголошення фізичної особи померлою з моменту набрання ним законної сили є підставою для припинення правосуб`єктності такої фізичної особи. На підставі вказаного рішення суду органом державної реєстрації актів цивільного стану реєструється смерть особи та видається свідоцтво про смерть. Після оголошення фізичної особи померлою відкривається спадщина (ст. 1220 ЦК України), утриманцям призначається пенсія або інші виплати, передбачені законом, шлюб припиняється (ст. 104 СК України), припиняється представництво за довіреністю, яку видала особа, оголошена померлою, та/або представництво за довіреністю, виданою особі, яка оголошена померлою (ст. 248 ЦК України). Натомість, реалізація нею таких прав в позасудовому порядку наразі неможлива з об`єктивних причин відсутності документів, передбачених чинним законодавством України, які достовірно посвідчують факт смерті [PERSON] і дозволяють здійснити державну реєстрацію смерті відповідним територіальним органом ДРАЦС України. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вже зазначалось, син заявниці [PERSON] , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, зник безвісти 14.09.2023 за обставин, що загрожували йому смертю, - під час виконання бойового завдання та вогневого ураження противника в районі н.п. Андріївка Бахмутського району Донецької області, яке з 15.09.2023 по цей час є зоною активних бойових дій згідно із Переліком території, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженим наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025 (набув чинності 20.03.2025). Суд звертає увагу, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або які є тимчасово окупованими російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 № 376, який набрав чинності 20.03.2025, населений пункт Андріївка Бахмутського району Донецької області віднесено до територій, де активні бойові дії ведуться, починаючи з 15.09.2023. Разом з тим встановлено, що військовослужбовець [PERSON] зник безвісти 14.09.2023 під час виконання бойового завдання та вогневого ураження противника в районі зазначеного населеного пункту, тобто за один день до офіційної дати, з якої ця територія була включена до вказаного Переліку як зона активних бойових дій. Таким чином, на момент зникнення [PERSON] відповідна територія не значилася у Переліку територій, де ведуться бойові дії. Крім того, сам наказ Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, яким було затверджено відповідний Перелік, набув чинності лише 20.03.2025, тобто значно пізніше від часу зникнення військовослужбовця. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що в даному випадку відсутні підстави вважати, що станом на 14.09.2023 Андріївка Бахмутського району Донецької області мала статус території, віднесеної до зони активних бойових дій відповідно до зазначеного Переліку, оскільки на момент зникнення [PERSON] відповідний нормативний акт ще не набрав чинності, а віднесення вказаної території до зони активних бойових дій було визначено з 15.09.2023. Окрім цього, виходячи з принципів верховенства права, справедливості, розумності та пропорційності, соціального контексту цієї справи, враховуючи правові висновки Великої Палати Верховного Суду та уникаючи надмірного формалізму, за конкретних обставин зникнення безвісти [PERSON] , при відсутності протягом тривалого часу (понад два роки) відомостей про нього, а також наданих до суду доказів, у тому числі наданих свідками показань, суд вважає можливим оголосити [PERSON] померлим у межах встановленого ч. 2 ст. 46 ЦК України строку. Крім того, суд зауважує, що законом встановлений правовий запобіжник порушення будь-яких прав особи, оголошеної судом померлою, оскільки відповідно до ст. 48 ЦК України у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилась, або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи, або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. З`ясувавши всі обставини справи, заслухавши учасників справи, свідків та дослідивши в судовому засіданні письмові докази, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність підстав для оголошення [PERSON] померлим. При цьому враховуючи конкретні обставини зникнення безвісти [PERSON] , суд з урахуванням положень ч. 3 ст. 46 ЦК України вважає можливим оголосити його померлим від дня вірогідної загибелі [INFO] , місцем смерті [PERSON] , [INFO] , вважати с. Андріївка Бахмутського району Донецької області. Питання судових витрат по справі, суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved