Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулось до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 28.05.2021 року між АТ «ТАСКОМБАНК», як первісним кредитором, та [PERSON] було укладено Договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб №002/10328881-SP, підписанням якого відповідач акцептував Публічну пропозицію АТ «ТАСКОМБАНК», яка розміщена на веб-сайті банку. В подальшому 28.02.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №НІ/11/15-Ф, у відповідності до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимог. Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача останній не здійснив жодного платежу на погашення кредитної заборгованості ні на рахунки первісного кредитора, ні на рахунки позивача. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме з 28.02.2024 року, позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором в розмірі 40\~880,12 грн, яка складається із загальної заборгованості по тілу кредиту у розмірі 19\~997,41 грн та загальної заборгованості по відсоткам у розмірі 20\~882,71 грн, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь. 05.06.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у позовній заяві позивач зазначив про розгляд справи за відсутності його представника та у разі неявки відповідача просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судові засідання, призначені на 08.07.2025 та 18.09.2025, не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу місця його проживання, зареєстровану у встановленому порядку При цьому, судові повістки повернулись на адресу суду з відміткою про невручення у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідач будь-яких заяв та клопотань не подав, відзив на позов від нього на адресу суду не надходив. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини 8 статті178 ЦПК України. За таких обставин, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 28.05.2021 року [PERSON] підписано заяву №387158 про приєднання до частини 1 Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проекту «Sportbank». Згідно з п. 1 заяви відповідач просить АТ «ТАСКОМБАНК» надати йому електронні довірчі послуги, що включають створення удосконаленого електронного підпису на будь-яких правочинах та документах, що адресовані банку або третім особам та доступні з використанням мобільного додатку. У п. 2 заяви відповідач підтвердив, що створений удосконалений електронний підпис є аналогом його власноручного підпису та його накладення, що ініційоване ним в мобільному додатку буде мати рівнозначні юридичні наслідки з накладенням його власноручного підпису на правочини та документи складені на паперових носіях. Втім позивач, не долучив до позовної заяви зазначену Публічну пропозицію у чинній редакції на час підписання заяви про приєднання до Публічної пропозиції АТ «ТАСКОМБАНК» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг у межах проєкту «Sportbank». У зв`язку з цим суд позбавлений можливості встановити істотні умови укладеного договору, строк його дії та відповідно встановити коло та характер обов`язків сторін за договором. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). У ст. 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За змістом ч.ч. 3, 4, 6 ст. 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Однак, позивачем не надано до матеріалів справи доказів укладання договору позики, відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до довідки АТ «ТАСКОМБАНК» [PERSON] з 28.05.2021 є власником поточного рахунку у гривні № [NUMBER] , який відкритий до заяви-анкети №387158 з номером кредитного договору №002/10328881-SP від 28.05.2021, № картки [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що в заяві №387158 від 28.05.2021 відсутні будь-які умови щодо отримання кредитної картки, її виду, розміру наданого кредиту, процентів, відповідальності за порушення зобов`язання. 28.02.2024 між АТ «ТАСКОМБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір факторингу №НІ/11/15-Ф, у відповідності до умов якого АТ «ТАСКОМБАНК» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за оплату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі прав вимог. Відступлення прав вимоги від АТ «ТАСКОМБАНК» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» підтверджується актом прийому-передачі реєстру прав вимоги від 28.02.2024. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги до Договору факторингу №НІ/11/15-Ф від 28.02.2024 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до [PERSON] саме за кредитним договором №002/10328881-SP від 28.05.2021, в загальному розмірі 40\~880,12 грн, з яких: 19\~997,41,00 грн. -\~\~загальна заборгованість по тілу кредиту та 20\~882,71 грн. - загальна заборгованість за відсотками. Позивач стверджує, що прийняв належні права вимоги до відповідача за вказаним договором та з моменту отримання такого права вимоги ним не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Згідно зі\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Однак, матеріали справи не містять доказів укладення між відповідачем та первісним кредитором кредитного договору №002/10328881-SP від 28.05.2021 та, відповідно, підтвердження про те, що грошові кошти в розмірі тіла кредиту, а саме 19\~997,41 грн, були перераховані первісним кредитором на картковий рахунок [PERSON] , відповідно до вимог ст.ст.\~638, 641,\~1054 ЦК України. Відтак, позивачем не доведено, що позичальнику надано грошові кошти у зазначеному розмірі. У постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі № 334/3056/15 зазначено, що у справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання ним своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором. На підтвердження суми заборгованості позивачем до позову долучено виписку по особовим рахункам та розрахунок заборгованості, відповідно до якого відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором №002/10328881-SP від 28.05.2021, яка утворилась за період з 31.05.2021 до 01.02.2024, в розмірі 40\~880,12 грн., з яких: 19\~997,41 грн. -\~\~загальна заборгованість по тілу кредиту та 20\~882,71 грн. - загальна заборгованість за відсотками. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України\~доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Не доведення позивачем умов кредитування, а саме розміру наданого кредиту/встановленого кредитного ліміту, відсоткову ставку, строку кредитування, відповідальності за порушення зобов`язання, позбавляє суд можливість перевірити наявність та розмір заборгованості, як по тілу кредиту так і відсотках, що свідчить про відсутність підстав для покладення на [PERSON] обов`язку з повернення, як кредиту у розмірі 19\~997,41 грн, так і нарахованих відсотків за користування цим кредитом в розмірі 20 882,71 грн. За таких обставин, враховуючи не доведення позивачем обставин щодо надання первісним кредитором відповідачу кредитних коштів, структуру та розмір заборгованості, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про стягнення заборгованості. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: dismissed