Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 08.06.2024 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та [PERSON] уклали договір позики № 2698619, зобов`язання за яким позичальник не виконував. 14.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу №\~14/06/21, за умовами якого ТОВ\~«1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників №\~37 від 26.11.2024 до договору факторингу №\~14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №\~2698619 в сумі 25\~185,00 грн, з яких: 7\~300,00\~грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3\~285,00\~грн сума заборгованості за відсотками; 14\~600,00 грн - сума заборгованості за пенею. У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача суму заборгованості та понесені судові витрати. Ухвалою Гайсинського районного суду Вінницької області від 25.06.2025 зазначену цивільну справу було направлено до Олександрійського міськоайонного суду за підсудністю. Ухвалою суду від 24.07.2025 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. 05.09.2025 через електронну систему "Електронний суд" представник відповідача Безсмертний С.М. направив відзив на позовну заяву, просить відмовити у задоволенні позову повністю з таких підстав. Так, щодо нарахування сум пені зазначає, що нарахування пені є неправомірним, оскільки відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Стосовно доказів переходу права вимоги за договором позики № 2698619 від 08.06.2024 зазначив, що договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 було укладено сторонами до укладення договору позики з відповідачем, тобто, на момент укладення договору факторингу строк виконання за договором позики ще не настав, цей договір позики взагалі не було укладено на момент укладення договору факторингу, а тому вимоги про стягнення заборгованості за спірним договором позики недоведеними та не підлягають задоволенню. Посилається на висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 16.03.2021 у справі N 906/1174/18, від 24.04.2018 у справі N 914/868/17 від 04.12.2018 у справі N 31/160 (29/170 (6/77-5/100), від 15.09.2022 у справі N 910/12525/20, від 04.06.2020 у справі N 910/1755/19. Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. передача за правочином невизначених, позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й на майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізовано належним чином. При цьому, чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Також, до матеріалів справи не було надано жодних доказів, які підтверджують отримання [PERSON] кредитних коштів, доказів перерахування кредитних коштів, розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинним документом відповідно до ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже, не є належним доказом наявності заборгованості, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 30.01.2018 у справі N 161/16891-15 (провадження N 61-517св18). Позивач на підтвердження позову надав копії витягу з реєстру боржників до договорів факторингу, проте зазначений витяг не містить реквізитів, які повинні бути відображені в оригіналі документа, зокрема відсутні підписи клієнта та відтиски печаток. тобто позивач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження, що до позивача перейшло право вимоги до відповідача відповідно до договору факторингу. Крім того, Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 у справі №\~127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №\~732/670/19, від 23.03.2020 у справі №\~404/502/18, від 14.06.2022 у справі №\~757/40395/20. Так, позивач не надав суду докази про отримання [PERSON] листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, про здійснення входу останнім на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, а тому в матеріалах справи відсутні докази укладання кредитного договору в електронному вигляді, що відповідає вищевказаним висновкам Верховного Суду. Проте, позивачем не долучено до матеріалів справи будь-яких доказів, які прямо чи опосередковано свідчать, що електронний підпис (або ідентифікатор) належить саме відповідачу. В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження реєстрації відповідача в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, отримання ним логіну та паролю в цій системі, подання заявки на отримання кредиту, а також ознайомлення з усіма істотними умовами договору. Також зазначає, що проценти нараховувалися після закінчення терміну кредитування, що суперечить висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 (справа № 14- 10цс18) та від 04.07.2018 (справа № 14-154цс18), правовій позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 08.06.2016 у справі N\~6-330цс16. Позивач просить відмовити повністю у задоволенні позову та вирішити питання про розподіл судових витрат: стягнути із позивача на користь відповідача судові витрати, зокрема по оплаті послуг за надання правової допомоги у розмірі 7\~500,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні факти та правовідносини. 08.06.2024\~ТОВ «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО\~НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ»\~та [PERSON] \~уклали договір позики № 2698619, за умовами якого сума позики - 7300\~грн, строк позики - 30 днів, денна процентна ставка 1.50\~%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою - 2,70\~% за день, пеня - 2,70\~% за день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 9089,90\~%, орієнтовна загальна вартість позики 10585,00 грн, дата надання позики - 08.06.2024, дата повернення позики 08.07.2024. 14.06.2021 ТОВ «Фінансова компанія «1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу №\~14/06/21, за умовами якого ТОВ\~«1\~БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» передає (відступає) ТОВ\~«Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників №\~37 від 26.11.2024 до договору факторингу №\~14/06/21 від 14.06.2021, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором позики №\~2698619 в сумі 25 185,00 грн, з яких: 7300,00\~грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3\~285,00 грн сума заборгованості за відсотками; 14\~600,00 грн - сума заборгованості за пенею. Дослідивши матеріали справи, відзив на позовну заяву, надаючи оцінку фактичним обставинам справи, суд виходить з таких норм права. У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст.\~ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно якої договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлена письмова форма, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріальне посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч.\~1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Частиною 1 ст. 1082 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. При цьому відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Згідно з ч.\~ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом; особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Особа діє у цивільних відносинах вільно, здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, розумно, передбачаючи наслідки; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди, зловживання цивільними і процесуальними правами не допускається; цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються цивільними та процесуальними правами, реалізують право на судовий захист (ст.\~ст.\~3,\~12,\~13,\~20\~ЦК України, ст.\~ст.\~12,\~13,\~44 ЦПК України). Відповідач не надав суду доказів погашення заборгованості за договором позики від 10.12.2023 №\~76347737 перед ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» чи сплати сум кредитної заборгованості попереднім кредиторам. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивач, пред`являючи вимоги про стягнення кредитної заборгованості, просив стягнути за договором позики №\~2698619 від 08.06.2024 в сумі\~25\~185,00 грн, з яких: 7\~300,00\~грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3\~285,00 грн сума заборгованості за відсотками; 14\~600,00 грн - сума заборгованості за пенею. Згідно з таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача - додаток №\~1 до договору позики від 08.06.2024 №\~2698619, розмір процентів за користування кредитом нараховано за 30 днів (з 08.06.2024 до 08.07.2024) складає 3\~285,00 грн, тобто в межах строку кредитування. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача кредитної заборгованості за договорами позики від 08.06.2024 №\~2698619 підлягають частковому задоволенню, а саме слід відмовити в стягненні нарахованої пені Відповідно п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ст.\~625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Отже, частковість задоволення позовних вимог полягає у відмові в стягненні пені, оскільки остання була нарахована позивачем в період дії воєнного стану, що суперечить п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, а отже така пеня стягненню не підлягає. Суд не\~приймає до\~уваги доводи\~представника відповідача\~про те,\~що право\~грошової вимоги\~до відповідача\~за договором\~позики від\~08.06.2024\~№\~2698619\~не могло\~бути предметомдоговору факторингу від 14.06.2021 №\~14/06/21, який укладений раніше, ніж виникло право вимоги ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до [PERSON] за зазначеним договором позики, оскільки за умовами зазначеного договору факторингу він є рамковим, оскільки згідно з п. 1.2 договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги, підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників - підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього договору. Отже, право грошової вимоги до [PERSON] за договором позики від 08.06.2024 №\~2698619 було передано новому кредитору - ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» після виникнення у ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зазначеного права вимоги на підставі реєстру боржників № 37 від 26.11.2024 та акта прийому-передачі реєстру боржників від 26.11.2024 за договором факторингу від 14.06.2021 №\~14/06/21, що свідчить про дійсність зазначеного права вимоги на момент передачі 26.11.2024. При цьому і реєстр боржників, і акт прийому-передачі містять містять підпии та печатки сторін зазначеного договору факторингу. Підсумовуючи вищевикладене та враховуючи, що у судовому засіданні знайшов підтвердження факт користування кредитними коштами та невиконання відповідачем своїх зобов`язань за договором позики щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики від 08.06.2024 №\~2698619 - 10 585,00 грн, з яких: 7\~300,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 3 285,00 грн - сума заборгованості за відсотками. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову витрати, пов`язані з розглядомсправи, покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial