Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

01.04.2025 Товариство обмеженою відповідальністю «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (далі ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп») через систему «Електронний суд» звернулося із зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором до Самарського районного суду міста Дніпропетровська, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №30276-06/2024 від 27.06.2024 в загальній сумі 33600,00 грн., а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 9422,40 грн. Позов мотивує тим, що 27.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Стар Файненс Груп» (далі ТОВ «Стар Файненс Груп») та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №30276-06/2024, який підписаний електронним підписом відповідача, відтвореним шляхом використання нею одноразового ідентифікатора. Відповідно до умов вказаного договору ТОВ «Стар Файненс Груп» надало відповідачці [PERSON] кредит шляхом перерахування коштів у розмірі 7000,00 грн. на її картковий рахунок № [NUMBER] хх-хххх-1043, строком на 120 днів (дата погашення кредиту 25.10.2024), із зобов`язанням повернення та сплати процентів за користування кредитом, процентна ставка 1,5% в день. 30.10.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» укладено договір факторингу №30102024, відповідно до умов якого право вимоги за кредитним договором №30276-06/2024 від 27.06.2024 перейшло до ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп». В порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов`язання за кредитним договором не виконала, не повернула своєчасно суму кредиту та нараховані проценти, у зв`язку з чим загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 33600,00 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 7000,00 грн; заборгованості за нарахованими процентами в розмірі 12600,00 грн.; заборгованості за пенею (штрафами) у розмірі 14000,00 грн. Ухвалою Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 07.04.2025 матеріали позовної заяви передано на розгляд до Дніпровського (Ленінського) районного суду міста Запоріжжя за підсудністю. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Запоріжжя від 21.07.2025 матеріали позовної заяви передано на розгляд до Хортицького районного суду міста Запоріжжя за підсудністю. 14.08.2025 матеріали позовної заяви надійшли до Хортицького районного суду міста Запоріжжя. Ухвалою Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 15.08.2025 за вказаним позовом у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання з викликом сторін. 01.09.2025\~до суду\~через систему\~«Електронний суд»\~(сформовано\~в системі\~31.08.2025)\~від представника\~відповідача [PERSON] \~-\~адвоката Калініна\~С.К.\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву,\~в якому\~він заперечив\~проти позову\~та зазначив,\~що відповідь\~ТОВ «Універсальні\~платіжні рішення»\~№3426_250226171958\~від 26-02-2025,\~на яку\~посилається позивач\~як на\~доказ зарахування\~кредитних коштів\~на рахунок\~позичальника,\~не є\~достатнім доказом\~отримання відповідачем\~кредитних коштів,\~оскільки зазначена\~відповідь містить\~номер картки\~лише частково\~без зазначення\~банківської установи.\~Платіжне доручення,\~за яким\~здійснено переказ\~для зарахування\~на платіжну\~картку,\~само по\~собі не\~свідчить про\~отримання відповідачем\~кредиту в\~сумі 7000,00\~грн.\~без інформації\~від банківської\~установи про\~рух коштів\~по картці\~відповідача.\~В матеріалах\~справи відсутні\~докази укладання\~кредитного договору\~в електронному\~вигляді,\~оскільки позивач\~не надав\~суду докази\~про отримання\~ [PERSON] \~листа на\~адресу електронної\~пошти та\~смс-повідомлення\~про здійснення\~входу останньою\~на сайт\~Товариства за\~допомогою логіна\~особистого кабінету\~і пароля\~особистого кабінету.\~Позивачем не\~долучено до\~матеріалів справи\~будь-яких\~доказів,\~які прямо\~чи опосередковано\~свідчать,\~що електронний\~підпис (або\~ідентифікатор)\~належить саме\~відповідачу.\~Також в\~матеріалах справи\~відсутні докази\~на підтвердження\~реєстрації відповідача\~в інформаційно-телекомунікаційній\~системі суб`єкта\~електронної комерції,\~отримання ним\~логіну та\~паролю в\~даній системі,\~подання заявки\~на отримання\~кредиту,\~а також\~ознайомлення з\~усіма істотними\~умовами договору.\~Розрахунок заборгованості\~не містить\~даних про\~осіб,\~повноважних на\~його видання\~із зазначенням\~прізвища та\~посади,\~відповідальних за\~здійснення бухгалтерської\~операції і\~правильність її\~оформлення.\~Нарахований позивачем\~розмір відсотків\~за користування\~кредитом не\~відповідає вимогам\~чинного законодавства\~про захист\~прав споживачів\~та є\~несправедливим.\~Нарахування неустойки,\~штрафів,\~пені у\~період дії\~воєнного стану\~на території\~України є\~незаконним.Просить відмовити позивачу у задоволенні позову та стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на професійну правничу (правову) допомогу в розмірі 6 000,00 грн В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК\~ «Ел.Ен.Груп»не прибув, про час та місце проведення судового засідання позивач був повідомлений належним чином. У позовній заяві позивач просить розгляд справи проводити без участі представника позивача. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Калінін С.К. в судове засідання не прибули, про час та місце проведення судового засідання повідомлялись належним чином. У відзиві на позов представник відповідача просить розглядати справу без участі сторони відповідача. Суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.15,\~16 ЦК України, ст.4,\~5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.3,\~6,\~627\~ЦК України\~в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтями\~638,\~640 ЦК України\~встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно з\~ст.629\~ЦК\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ст.525,\~526,\~530 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до\~ст.1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Крім того, згідно п.1 ч. 1\~ст.512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст.514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.516 ЦК України\~заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч.1 ст.1077 УК України,\~ за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ч.1-3\~ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. Порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем на даний час визначається\~Законом України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03.09.2015 (далі\~- Закон №675). Відповідно до ст.3\~цього Закону №675\~електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до\~ст.11 зазначеного Закону\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір відповіді пр. прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом пере направлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом пере направлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським\~кодексами України, а також іншими актами законодавства. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Ст.12 вказаного Закону,\~якщо відповідно\~до акта\~цивільного законодавства\~або за\~домовленістю сторін\~електронний правочин\~має бути\~підписаний сторонами,\~моментом його\~підписання є\~використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України\~"Про електронні документи та електронний документообіг"\~та\~"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги",\~за умови\~використання засобу\~електронного підпису\~усіма сторонами\~електронного правочину; електронного\~підпису одноразовим\~ідентифікатором,\~визначеним цим\~Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що 27.06.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання фінансового кредиту №30276-06/2024 (далі кредитний договір) (арк.11-15). Згідно з п. 1.1, п. 1.2 кредитного договору, сума кредиту, який надається на власні потреби клієнта [PERSON] , становить 7000,00 грн., які остання зобов`язалась повернути та сплатити проценти за користування кредитом. Строк кредиту 120 днів, дата надання кредиту 27.06.2024, дата погашення кредиту 24.10.2024. Пунктом 1.4 кредитного договору визначена денна процентна ставка, яка становить 1,50% та застосовується у межах строку кредитування. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі іменується Графік платежів), що є Додатком №1 до договору (п.1.5. кредитного договору). Відповідно до п. 1.6 кредитного договору, кредит надається у безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використанні платіжної картки № №5355-57хх-хххх-1043 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Відповідно до п. 2.1 - 2.5 договору, перед укладенням цього Договору Товариство здійснило ідентифікацію та верифікацію Клієнта з урахуванням вимог, визначених нормативно-правовим актом Національного банку України з питань здійснення установами фінансового моніторингу, одним із наступних способів: отримання через Систему BankID НБУ ідентифікаційних даних; отримання ідентифікаційних даних та фінансового номера телефону з бюро кредитних історій (за умови, що джерелом таких даних є банк) та коректного введення особою, верифікація якої здійснюється, оtp-пароля, надісланого установою на такий фінансовий номер телефону, та фотофіксації особи із використанням методу розпізнавання реальності особи та особи з власним ідентифікаційним документом, а саме сторінки/сторони, що містить фото власника, з подальшим накладенням КЕП уповноваженим працівником установи та кваліфікованої електронної позначки часу на отриманий електронний документ, що містить фото. Видача кредитів Клієнту-фізичній особі (надалі-Клієнт) Товариством здійснюється онлайн, використовуючи мережу «Інтернет», тобто через веб-сайт Товариства: https://starfin.com.ua. Для отримання кредиту Клієнт відвідує сайт Товариства та ознайомлюється з відповідною інформацією, а саме - Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту; кредитними продуктами Товариства, документами щодо взаємодії з споживачами, Примірним договором про надання кредиту, інформацією про істотні характеристики послуги з надання мікрокредиту/споживчого кредиту та іншою інформацією про фінансову послугу, яка розміщується Товариством на сайті Товариства, відповідно до вимог чинного законодавства України та нормативно-правових актів Національного Банку України (Інформація на сайті Товариства). За результатом ознайомлення з наведеною інформацією на сайті Товариства Клієнт на калькуляторі обирає необхідну суму кредиту та строк платежу за кредитом, який є розрахунковим періодом для побудування графіку платежів, після чого переходить до створення Особистого Кабінету. Для створення Особистого кабінету Клієнт на Сайті Товариства вводить свій особистий або фінансовий номер телефону та підтверджує його шляхом введення коду з смс-повідомлення, або приймає вхідний дзвінок від Товариства з одноразовим кодом та підтверджує відповідну дію. Після входу (авторизації) до Особистого кабінету, Клієнт, для отримання кредиту, заповнює Заявку-Анкету (надалі - Заявка). У Заявці Клієнт зобов`язаний вказати повні, точні і достовірні особисті дані відповідно до ідентифікаційних документів Клієнта, які необхідні для прийняття Товариством рішення про надання кредиту Клієнт. Заповнюючи Заявку, Клієнт дає свою згоду на передачу Товариству своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану і його здатності виконати зобов`язання за договором (п.2.6-2.8 Договору). Пунктами 5.1 - 5.3 договору визначено, що сторони несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов Договору відповідно до чинного законодавства України та Договору. У разі порушення умов цього Договору, винна Сторона відшкодовує іншій Стороні всі понесені збитки в повному обсязі, в тому числі витрати на юридичну допомогу для відновлення порушеного права. У випадку прострочення Клієнтом сплати процентів відповідно до термінів, встановлених в Графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу: в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості - на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим чинним законодавством України. У випадку прострочення Клієнтом сплати тіла кредиту відповідно до терміну, встановленого в Графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу: в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежу, з урахуванням обмежень, встановленим чинним законодавством України. Вказаний договір\~підписаний сторонамиза допомогою електронних цифрових підписів. Для підписання кредитного договору [PERSON] використано електронний підпис одноразовим ідентифікатором W3141, відповідно до вимог частини 6 та 8 статті\~11\~і статті\~12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Крім того, договір про надання фінансового кредиту №30276-06/2024 від 27.06.2024 містить паспортні дані [PERSON] , її РНОКПП, адресу та інформацію про картку № [NUMBER] хх-хххх-1043. Також, під час укладення кредитного договору, відповідачем [PERSON] 27.06.2024 підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором W3141 Додаток №1 до договору про надання фінансового кредиту графік платежів, який містить графік платежів та згідно з яким станом на 24.10.2024 загальна вартість кредиту становить 19600,00 грн. (арк.20), а також заявку-анкету на отримання фінансового кредиту (арк.18) та паспорт споживчого кредиту (арк.24-26). Заявка-анкета на отримання фінансового кредиту містить паспортні дані [PERSON] , її РНОКПП, адресу, електронну пошту, номер картки отримувача № [NUMBER] хх-хххх-1043. Згідно паспорту споживчого кредиту, [PERSON] погодилася на умови надання кредиту в сумі 7000 грн, строком на 120 календарних днів. Процентна ставка 1,50% в день, що становить 547,50% річних. Загальні витрати за кредитом 12600 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом 19600 грн. Реальна річна процентна ставка 9671,38% річних. З квитанції про зарахування №436549200 від 27.06.2024 вбачається, що 27.06.2024 на картку отримувача [NUMBER] зараховано грошові кошти в сумі 7000 грн. (арк.21). Відповідно до інформаційного листа ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3426_250226171958 від 26.02.2025, між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «УПР» було укладено договір про переказ коштів ФК-П-2022/02-3 від 22.02.2022 та відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано на платіжну картку клієнта 27.06.2024 суму 7000,00 грн. на картку [NUMBER] (арк.22). Також судом встановлено, що 30.10.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» укладено Договір факторингу №30102024, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» (клієнт) відступає ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» (фактор) за плату належні йому права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (портфель заборгованості) (арк.33-41). 30.10.2024 клієнт ТОВ «Стар Файненс Груп» та фактор ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» склали акт приймання-передачі письмового та електронного Реєстру боржників від 30.10.2024 до договору факторингу № 30102024 від 30.10.2024, підписаний сторонами та скріплений їх печатками, відповідно до якого клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників клієнта від 30.10.2024, у тому числі за кредитним договором № 30276-06/2024 до боржника [PERSON] (порядковий номер 933, ІПН [NUMBER] , заборгованість за основною сумою боргу 7000,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками 12600,00 грн., заборгованість за пенею 14000,00 грн., всього 33600,00 грн (арк. 9, 31). Аналогічні дані щодо сум заборгованості наведені у розрахунку заборгованості за кредитним договором № 30276-06/2024 від 27.06.2024 станом на 30.10.2024, який підписаний директором ТОВ «Стар Файненс Груп» та скріплений печаткою Товариства, відповідно до якого заборгованість [PERSON] складається з: 7000,00 прострочене тіло кредиту, 12600,00 грн. прострочені відсотки, 14000,00 грн. штрафи (арк.27-28). 31.10.2024 ТОВ «Стар Файненс Груп» складено повідомлення за вих. №30276-06/2024-01 на ім`я [PERSON] про відступлення прав вимоги заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №30276-06/2024 від 27.06.2024 на користь ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» (арк.10). 06.03.2025 представником ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» складено вимогу до [PERSON] про необхідність сплати заборгованості за договором №30276-06/2024 від 27.06.2024 в загальному розмірі 33600,00 грн (арк.8). Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Приписами ч. 2\~ст. 43 ЦПК України\~встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно приписів ст.\~12, ч. 1,\~5-7\~ст.\~81, ч. 1 ст.\~89 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд прийшов до висновку, що позов ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» підлягає частковому задоволенню через наступне. Так, суд виходить з того, що сторони є вільними в укладанні договору та визначенні його умов. Кредитний договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов такого виду договорів, що підтверджується їх підписами у відповідному письмовому документі. При цьому, кредитний договір, укладений в інформаційно-телекомунікаційній системі шляхом обміну електронними повідомленнями, з підписанням електронним цифровим підписом, електронним підписом з одноразовим ідентифікатором або іншим аналогом власноручного підпису, відповідно до ст.207 ЦК України, а також\~Закону України «Про електронну комерцію»\~вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. В даній справі судом встановлено, що договір про надання фінансового кредиту №30276-06/2024 від 27.06.2024 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та [PERSON] укладено в електронному вигляді із застосуванням відповідачем електронного підпису одноразовим ідентифікатором «W3141» відповідно до вимог частини 6 та 8 статті\~11\~і статті\~12 Закону України «Про електронну комерцію», що свідчить про те, що сторони досягли усіх істотних умов та уклали кредитний договір. Зокрема, у вказаному договорі сторонами погоджено суму і строк кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, розмір і тип процентної ставки, порядок та умови надання кредиту, порядок обчислення (нарахування) процентів тощо. Договір №30276-06/2024 від 27.06.2024 є дійсними, у судовому порядку не оскаржувався. Доводи представника відповідача про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження укладення договору №30276-06/2024 від 27.06.2024, не можуть бути взяті до уваги, оскільки за нормами Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Без проходження реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, без здійснення входу відповідача на веб-сайт за допомогою логіна і пароля особистого кабінету укладання договору між сторонами є технічно неможливим. Належних і документальних доказів на спростування тверджень позивача щодо наявності на договорі електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором відповідачем не надано. Крім того, відповідачем не надано суду доказів того, що її персональні дані (зокрема, особисті дані, паспортні дані, РНОКПП, номер телефону тощо) були використані Товариством для укладення договору про надання споживчого кредиту від її імені. У матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення відповідача до правоохоронних органів із відповідною заявою щодо вчинення відносно неї шахрайських дій. Посилання представника відповідача на недоведеність укладання договору з посиланням на позицію, яка зазначена у постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, суд не приймає до уваги, виходячи з наступного. Згідно з постановою Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ в таких формах: 1) оригінал; 2) електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; 3) паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 ГПК України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 ГПК України). Таким чином подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Відповідно до положень ч. ч. 1 - 3 ст. 100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених у порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до\~Закону України\~"Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Із наведених норм права вбачається, що процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина 3 статті 100 ЦПК України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини 2 статті 76 ЦПК України). З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК\~«Ел.Ен.Груп»\~на підтвердження своїх вимог надало суду електронні докази в паперовому вигляді, завіривши їх належним чином (шляхом накладення електронного підпису, оскільки позов та додані до нього додатки подані до суду через систему «Електронний суд»), відповідність їх оригіналу у суду не викликає сумнівів. Правомірність укладеного кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обов`язковим для виконання. Твердження представника відповідача у відзиві на позов про те, що позивачем не надано суду належних, допустимих та достатніх документів на підтвердження надання кредиту, суд відхиляє з огляду на наступне. Як вже зазначалось, кредитні кошти у розмірі 7000 грн були надані відповідачу [PERSON] 27.06.2024 шляхом їх перерахування на її картковий рахунок (картка позичальника № [NUMBER] хх-хххх-1043, яка зазначений нею у договорі та у заявці від 27.06.2024), що підтверджується квитанцією про зарахування №436549200 від 27.06.2024 та листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №3426_250226171958 від 26.02.2025, які містяться в матеріалах справи та які суд вважає належними та допустимими доказами. Водночас, суд звертає увагу, що відповідачем не надано і не представлено суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кредитні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить. Так, відповідачка мала можливість в якості доказу надати суду довідку з банку про неналежність їй вищезгаданої картки, або, маючи доступ до свого карткового рахунку, надати виписку на підтвердження ненадходження коштів від кредитора на виконання умов вищевказаного договору. Тобто [PERSON] не була позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких. Натомість, відповідачка не надала суду таких доказів, у т.ч. виписки по зазначеному картковому рахунку за спірні періоди на підтвердження факту незарахування кредитних коштів, враховуючи, що ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» не є первісним кредитором та не є банківською установою. Таким чином, суд вважає доведеною обставину отримання відповідачкою грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором і взяті на себе зобов`язання остання не виконала, у передбачені в договорі строки грошові кошти та нараховані проценти не повернула, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Розрахунок заборгованості, проведений первісним кредитором до відступлення прав вимоги, відповідачем не спростований, будь-яких нових нарахувань кредитної заборгованості позивач не проводив. Так, згідно кредитного договору,\~строк кредитування\~становив 120 днів. Наданий розрахунок заборгованості відображає всі факти руху грошових коштів за кредитним договором протягом строку його дії (до 24.10.2024). Так, заборгованість за тілом кредиту становить різницю між фактично отриманою відповідачем сумою кредиту (7000,00 грн.) та сумами платежів по тілу (0 грн.); заборгованість по нарахованим та несплаченим процентам складається із суми процентів, які нараховувались щоденно на суму кредиту та виходячи із розміру процентної ставки, визначеної у кредитному договорі, до закінчення терміну договору (24.10.2024) з урахуванням оплати по відсоткам (0 грн.). Таким чином, заборгованість за тілом становить 7000,00 грн., заборгованість за відсотками становить 12600,00грн. Після 24.10.2024 нарахування відсотків за користування кредитом не здійснювалось. Нарахування штрафу почалось 27.07.2024, та за розрахунком становить14000,00 грн.. Також суд звертає увагу на те, що стороною відповідача не надано власного розрахунку заборгованості на спростування розрахунку позивача. Щодо доводів представника відповідача на те, що розмір процентів є несправедливим у розумінні ст. 18 ЗУ\~«Про захист прав споживачів», суперечить принципам розумності та добросовісності та є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, суд зазначає наступне. Статтею 18 ЗУ\~«Про захист прав споживачів» встановлено підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. Так, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами встановлений ч.3 ст.18 зазначеного Закону, проте він не є вичерпним. У постанові Верховного Суду від 05.09.2019 у справі № 638/2304/17, зроблено висновок, що недійсність договору, як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. Однак, при розгляді даної справи в суді, сторона відповідача не заявляла зустрічних вимог про визнання недійсним кредитного договору в частині визначення розміру процентів за користування кредитними коштами у зв`язку з його невідповідністю вимогам ЗУ\~«Про захист прав споживачів». Таким чином, суд відхиляє посилання сторони відповідача на порушення ст. 18 ЗУ\~«Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Також суд враховує, що відбулась заміна кредитора, до позивача перейшли права ТОВ «Стар Файненс Груп», і позивач має право вимагати від [PERSON] сплати заборгованості за кредитним договором. Отже, враховуючи, що фактично отримані грошові кошти в добровільному порядку відповідачем неповернуті та нараховані проценти за користування кредитом не сплачені, що останньою не спростовано, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості по тілу кредиту в розмірі\~7000,00 грн, процентам в розмірі 12600,00 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача пені (штрафу) у розмірі 14000,00 грн., то суд враховує, що кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, який діяв і на час звернення до суду з вказаним позовом і дії на час розгляду справи, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України Так, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 № 183/7850/22 (61-14740св23) зазначив, що тлумачення п. 18\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2\~ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування неустойки (штрафу) в сумі 14000,00 грн за невиконання грошового зобов`язання у даному випадку є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково. Розподіляючи судові витрати суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч.3 \~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ст.\~141\~ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» понесені ним витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становить 1\~412,98 грн, виходячи з розрахунку: 19600,00 грн (загальна сума задоволених вимог) х 100% : 33600,00 грн (загальна сума заявлених вимог) = 58,33%; 58,33% х 2422,40 грн. : 100 % = 1\~412,99 грн. У позові ТОВ «ФК «Ел.Ен.Груп» заявлено про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 7 000 грн, у відзиві відповідача [PERSON] про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн. Згідно з ч.1-5\~ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч.6\~ст.137 ЦПК України). Відповідно до п.3 ч.2\~ст.141 ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.3\~ст.141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст.\~137, ч.8 ст.141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постановах: від 02.12.2020 у справі № 317/1209/19, від 12.02.2020 у справі № 648/1102/19, від 03.02.2021 у справі № 554/2586/16-ц, від 17.02.2021 у справі № 753/1203/18, від 15.06.2021 року у справі № 159/5837/19, від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18. Указана судова практика є незмінною. В п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950\~року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року, заява №19336/04, § 268). На підтвердження надання правничої допомоги позивачем суду надані: копія договору про надання правової допомоги № 010-25 від 26.02.2025, який укладений між позивачем ТОВ «ФК\~«Ел.Ен.Груп»та адвокатом Колесніковою І.О.; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Колесніковою І.О.; ордер про надання правничої допомоги адвокатом; копію акту прийому-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 26.02.2025, який у п.54 містить таку послугу, як підготовка позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] на суму 7000,00 грн з витратою на це часу 4 години; детальний розрахунок робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом на виконання умов договору про надання правової допомоги від 26.02.2025. Водночас, представником відповідача - адвокатом Калініним С.К. у відзиві викладені заперечення щодо розміру витрат на правову допомогу з посиланням на те, що такий розмір не є співмірним із складністю справи, не відповідає критеріям реальності та розумності, є занадто завищеним. Оцінивши повідомлені представником відповідача обґрунтування, які суд знаходить їх частково доречними. В даному випадку суд враховує, що складена адвокатом позовна заява здебільшого містить цитування норм чинного матеріального та процесуального законодавства, є типовою та шаблонною. До суду подано позовну заяву з додатками, інших процесуальних документів в межах цієї справи адвокатом не складалось та не подавалось. Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката, який надає правову допомогу позивачу за одним договором у непоодиноких спорах з боржниками за кредитними договорами, зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, беручи до уваги рівень складності юридичної кваліфікації спірних правовідносин, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, враховуючи критерій реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, принципи верховенства права, справедливості та пропорційності, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на правничу допомогу 7000,00 грн. є завищеним та неспівмірними зі складністю справи, яка стосується стягнення кредитної заборгованості, законодавство та судова практика щодо якої є усталеною, з обсягом наданих адвокатом послуг та витраченим на це часом. Суд в даному випадку вважає, що рівень складності справи не вимагав такого обсягу правничої допомоги з витрачанням вказаного часу та визначеної вартості. В даному випадку позивач не довів, що визначений ним розмір правової допомоги повною мірою відповідає принципам розумності та співмірності. Отже, враховуючи складність справи, а також виходячи з предмету спору, ціни позову, значення справи для сторін, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, критеріїв реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, суд

Outcome: partial