Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача в її користь аліментів на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення старшою дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що 29 лютого 2020 року вона вдруге зареєструвала шлюб із відповідачем, оскільки перший шлюб було розірвано 18 квітня 2022 року рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області. У них народились троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З 01 травня 2025 року сторони припинили будь-які стосунки. Їх сім`я практично розпалась і шлюб існує лише формально. Крім того, відповідач не надає дітям належного матеріального утримання в добровільному порядку, дітьми не цікавиться, не приймає участі у їх вихованні, а тому позивачка звернулась до суду із даним позовом. Ухвалою від 26 серпня 2025 року по даній справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак від її представника на адресу суду надійшла заява в якій вона просить розгляд справи проводити без їх участі, позов підтримує та не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинах, хоча про день, час та місце розгляд справи йому було повідомлено належним чином за зареєстрованим місцем проживання. Про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов не подав. Ухвалою від 17 вересня 2025 року постановлено проводити заочний розгляд даної справи. Згідно свідоцтва про шлюб, шлюб між сторонами по справі зареєстровано 29 лютого 2020 року Збаразьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) за актовим записом № 10 (а.с.10). [PERSON] народилась [INFO] , [PERSON] народилась [INFO] , [PERSON] народилась [INFO] . Їх батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.11-13). Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони по справі одружились 29 лютого 2020 року. У них народились троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає дітям належного матеріального утримання в добровільному порядку. З 01 травня 2025 року сторони припинили будь-які стосунки. Їх сім`я практично розпалась і шлюб існує лише формально. Спільне життя даного подружжя і збереження їхнього шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вказана норма закону відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищенаведене, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в користь держави 1211,20 грн. судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів, оскільки позивачка звільнена від їх сплати.

Outcome: approved