Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. В своїх позовних вимогах позивач посилається на те, що [INFO] помер його син [PERSON] . Після його смерті залишилось спадкове майно, яке позивач має намір успадкувати. У встановлений 6-місячний строк [PERSON] не звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки смерть сина відбулася в умовах воєнного конфлікту, що саме по собі є надзвичайно травматичною подією. Позивач отримав сповіщення про загибель [INFO] через майже два тижні після фактичної дати смерті ( [INFO] ). Ця затримка в отриманні інформації, зумовлена специфікою воєнних дій (складнощі з ідентифікацією, транспортуванням тіла та бюрократичними процедурами в зоні бойових дій), призвела до того, що позивач не відразу усвідомив юридичні наслідки смерті включаючи відкриття спадщини. В момент отримання сповіщення позивач перебував у стані шоку: раптова втрата єдиного сина, який був не тільки близькою людиною, але й опорою в похилому віці (позивачу на той момент виповнилося 68 років), спричинила гостру емоційну кризу. Позивач, будучи пенсіонером і проживаючи самотньо, не мав підтримки від інших родичів - син був єдиним близьким родичем, що залишився в живих після смерті дружини, що підтверджується доданими до справи документами. Це призвело до відчуття повної ізоляції та безпорадності. Трагедія спричинила глибоку депресію, яка тривала місяці й унеможливила активні дії. Загальновідомо, що втрата дитини, особливо внаслідок війни, найважчих психологічних ударів для батьків, що часто призводить до клінічної депресії, одним з посттравматичного стресового розладу (ПТСР) та інших психічних станів. У позивача проявилися класичні симптоми: хронічна апатія, безсоння, втрата апетиту, зниження когнітивних функцій (пам`яті, концентрації уваги), емоційна нестабільність і соціальна ізоляція. Ці стани не потребують додаткового доказування в контексті загальнолюдських норм, оскільки вони є типовими реакціями на горе, особливо в похилому віці, коли організм менш стійкий до стресів. Позивач, маючи вік понад 69 років на момент пропуску строку, перебував у групі ризику: літні люди частіше переживають затяжні депресивні епізоди через знижену адаптивність і відсутність соціальної мережі підтримки. У цей період позивач практично не виходив з дому, уникав контактів з людьми, включаючи сусідів чи не міг зосередитися на бюрократичних процедурах, таких як звернення до нотаріуса. Лише після часткового відновлення (приблизно в липні 2025 року) позивач звернувся до нотаріуса, але вже після закінчення строку. Позивач не мав обізнаності про необхідність подати заяву про прийняття спадщини в шестимісячний строк, оскільки не проживав разом зі спадкодавцем і не був залучений до його повсякденного життя. Син служив у Збройних Силах України з початку повномасштабного вторгнення, і контакт з ним був обмеженим через умови воєнної служби. Позивач, будучи пенсіонером без юридичної освіти, не усвідомлював, що спадщина не переходить автоматично, особливо коли йдеться про частку будинку, де він не зареєстрований. Ця необізнаність посилювалася психоемоційним станом; у стані депресії людина втрачає ініціативу та мотивацію до дій, навіть якщо вони життєво важливі. Крім того, воєнний контекст додав ускладнень увага суспільства та самого позивача була зосереджена на горі та підтримці армії, а не на майнових питаннях. Відсутність родини та підтримки загострила ситуацію. Після смерті сина позивач залишився абсолютно самотнім: без дружини, інших дітей чи близьких родичів, які могли б нагадати про юридичні строки чи допомогти з оформленням. Це призвело до соціальної ізоляції, коли позивач не мав когось, хто міг би надати пораду чи супровід до нотаріуса. За таких обставин позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Представник позивача\~ [PERSON] \~в судове засідання подав заяву в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та справу слухати у його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явились однак подали заяву, в якій просять справу слухати у їх відсутності та не заперечують проти задоволення позову. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає, що перешкод для здійснення розгляду справи та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні, відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, немає. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. 21 серпня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено розгляд справи за правилами загального провадження. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 29.08.2024 року. Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21.10.1982 та свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.05.2018, слідує, що батьками [PERSON] , [INFO] , є батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Нормами\~статті 1217 ЦК України\~передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до приписів частини 1\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з положеннями частин 1 та 2\~статті 1169 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Вимогами частини 1\~статті 1270 ЦК України\~визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до приписів частини 1\~статті 1272 ЦК України\~якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з положеннями частини 3\~статті 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Крім цього, суд бере до уваги роз`яснення, викладені у пункті 24\~Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до яких особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи вищевикладене, суд вважає наведені позивачем причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини є поважними, тому позов [PERSON] слід задовольнити повністю. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК). В поданому позові позивач не просить стягнути із відповідача судові витрати по справі. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, зважаючи на відсутність вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат, а тому суд вважає можливим залишити судові витрати за сторонами. На підставі вищесказаного та

Outcome: approved