Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

13 січня 2025 року до Піщанського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів. У вказаній позовній заяві позивач просить суд стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до повноліття дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2012 року [PERSON] , 1986 року народження позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Призначено [PERSON] опікуном [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на ст. 166, 180 СК України, зазначає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дітей. Зазначає, що відповідач інших утриманців немає, а тому вважає, що вона може сплачувати аліменти у розмірі 1/3 від з усіх видів заробітку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 січня 2025 року дану справу було передано для розгляду судді Гринишиній А.А. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, враховуючи, що відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, судом 14 січня 2025 року було здійснено запит до Піщанської селищної ради для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача [PERSON] , з метою визначення підсудності. 23 січня 2025 року до суду надійшла відповідь з Піщанської селищної ради за №132 від 21 січня 2025 року, відповідно до якої [PERSON] , яка зареєстрована в с. Рудницьке Тульчинського району Вінницької області, проживаючої по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 23 січня 2025 року постановлено відкрити провадження в цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , про стягнення аліментів.Розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін про дату, час та місце проведення судового засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте від неї на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі та про підтримання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте від неї на адресу суду надійшла заява, в якій вона повідомляє суд про зміну прізвища з [PERSON] на [PERSON] , додавши в обгрунтування цього копію паспорта на прізвище, ім`я, по батькові [PERSON] , № паспорта [NUMBER] на а.с.31., а також заявила про визнання позовних вимог. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані докази у їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття. За положеннями ч. 1 ст. 184 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі ст.ст. 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи виникає спір. Відповідно до ч.1. ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. В частині четвертій ст. 206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки, визнання відповідачем позову не суперечить закону, однак існують обставини, які можуть порушувати права, свободи чи інтереси інших осіб, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 21 листопада 2012 року [PERSON] , 1986 року народження позбавлено батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а [PERSON] призначено опікуном [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] - а.с.7-9. Однак, рішенням Піщанського районного суду Вінницької області від 13 червня 2025 року у справі з ЄУН 142/116/25, яке є загальнодоступним, ухвалено позов органу опіки та піклування в особі Піщанської селищної ради в інтересах неповнолітньої [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про звільнення піклувальника від виконання обов`язків та призначення нового піклувальника, - задовольнити частково. Звільнити [PERSON] , [INFO] , від виконання обов`язків піклувальника над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] . В задоволенні позовних вимог в частині передачі неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , на виховання рідному дядьку [PERSON] , [INFO] , та призначення його піклувальником дитини, відмовити. Передати неповнолітню [PERSON] , [INFO] , під опіку органу опіки та піклування Піщанської селищної ради до вирішення питання про призначення нового піклувальника в установленому законом порядку. Постановою Вінницького апеляційного суду від 20 серпня 2025 року, яке також наявне у Єдиному державному реєстрі судових рішень та є загальнодоступним, вищевказане рішення Піщанського районного суду Вінницької області залишено без змін, відтак воно набрало законної сили 20 серпня 2025 року. Зважаючи на встановлені обставини справи, а саме те, що від обов`язків опікуна неповнолітньої [PERSON] позивач [PERSON] була звільнена з 20 серпня 2025 року ( з набранням рішенням суду першої інстанції законної сили), дитина була передана під опіку органу опіки та піклування Піщанської селищної ради до вирішення питання про призначення нового піклувальника в установленому законом порядку, вимоги щодо стягнення аліментів на утримання підопічної [PERSON] підлягають задоволенню частково щодо періоду стягнення, починаючи з дня подання позову до суду до 20 серпня 2025 року включно, відтак розмір стягуваних аліментів на [PERSON] також підлягає коригуванню в частині їх розміру, починаючи з 20 серпня 2025 року та в подальшому до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2025 рік», прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2025 року встановлено в розмірі 3196 гривень. Згідно положень абз. 3 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини (ч.2 ст. 179 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Отже, враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання опікуном неповнолітніх дітей. При визначенні способу стягнення аліментів, суд вважає, що він повинен бути визначений в частковому розмірі від всіх доходів ( заробітків) відповідача за вибором позивача в силу вимог ч.3 ст.181 СК України, а саме в розмірі 1/3 частини на двох дітей з 13 січня 2025 рокупо 20 серпня 2025 року, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, та в розмірі 1/4 частини на одну дитину [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21 серпня 2025 року до досягнення дитиною повноліття, оскільки аліменти в даному розмірі будуть необхідними та достатніми для забезпечення потреб неповнолітніх дітей. При вирішенні питання про судові витрати суд бере до уваги норми ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, яка визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд, у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення закріпленні в ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір". У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволені частково, відповідач позовні вимоги визнав, проте відповідно до ст.4, 5 Закону України «Про судовий збір», позивач звільнена від сплати судового збору при подачі до суду позову про стягнення аліментів, а тому у порядку ст.141 ЦПК України, враховуючи, ціну позову, яка у позовах про стягнення аліментів визначається сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців, має підстави стягнути із відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 1211,20 грн. розмірі, який підлягав сплаті при зверненні з вказаним позовом до суду.

Outcome: partial