Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача До Соборного районного суду міста Дніпра 12 травня 2025 року надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з [PERSON] , на користь позивача заборгованість за Договорами № 2111823661669 від 28 квітня 2021 року, № 2111823648230 від 28 квітня 2021 року у розмірі 126 491,21 грн., а також судові витрати. В обґрунтування своїх вимог, представник позивача у позовній заяві посилався на те, що 28 квітня 2021 році між Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба Миттєвого Кредитування" та [PERSON] укладено Договір № 2111823661669. 28 квітня 2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба Миттєвого Кредитування" та [PERSON] укладено Договір № 2111823648230. 01 грудня 2021 року було укладено договір №1-12 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба Миттєвого Кредитування" відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2111823661669 та №2111823648230. 10 січня 2023 було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2111823661669 та №2111823648230. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №2111823661669 та №2111823648230. Загальний розмір заборгованості за Договором №2111823661669 від 28 квітня 2021 р., що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 63 147,04 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4 400,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 58 747,04 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 54 035,08 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4 400,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 49 635,08 грн. Загальний розмір заборгованості за Договором №2111823648230 від 28 квітня 2021 р., що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 84 674,44 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5 900,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 78 774,44 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 72 456,13 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5 900,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 66 556,13 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 126\~491,21 грн., з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10 300,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 11 6191,21 грн. Відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 12 травня 2025 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.72). Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до Єдиного державного демографічного реєстру щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.73-74). До суду 13 травня 2025 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.73-74). Ухвалою судді від 16 травня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до [PERSON] про стягнення заборгованості. (а.с.75-76). Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» надав до суду клопотання, у якому просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з`явилася про день та час повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Копія ухвали про відкриття провадження у справі, копія позовної заяви з додатками та судові повістки по справі направлялися відповідачу на адресу його місця реєстрації, проте поверталися до суду без вручення адресату, з відмітками "адресат відсутній за вказаною адресою". Відповідно до пункту 4 частини восьмої\~статті 128 ЦПК України\~днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 23 січня 2023 року у справі № 496/4633/18 листи, що повернулися з відміткою довідкою поштового відділення про причину повернення - «за закінченням терміну зберігання» або «інші причини», є належно врученими. Звісно ж, за умови, що їх було направлено на адресу, вказану в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (щодо юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців) або на адресу місця реєстрації (щодо фізичних осіб) чи на адресу, самостійно зазначену стороною як адреса для листування. У відповідності до статей\~174,\~178 ЦПК України\~відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини встановленні судом 28 квітня 2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба Миттєвого Кредитування" та [PERSON] укладено Договір № 2111823661669. (а.с.19-26). Умови: -сума 4\~400 грн.; -строк 16 днів; -процентна ставка 2%. Фактичне отримання грошових коштів підтверджується листом ТОВ «Фінансова компанія «Вей Фор Пей» (а.с.38). 28 квітня 2021 року між Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба Миттєвого Кредитування" та [PERSON] укладено Договір № 2111823648230. (а.с.27-34). Умови: -сума 5\~900 грн.; -строк 16 днів; -процентна ставка 2%. Фактичне отримання грошових коштів підтверджується листом ТОВ «Фінансова компанія «Вей Фор Пей» (а.с.41). 01 грудня 2021 року було укладено договір №1-12 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю "Служба Миттєвого Кредитування" відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2111823661669 та №2111823648230. (а.с.48-50). 10 січня 2023 року було укладено договір №10-01/2023 відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» відступило на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2111823661669 та №2111823648230. (а.с.8-9,55-61) Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №2111823661669 та №2111823648230. Загальний розмір заборгованості за Договором №2111823661669 від 28 квітня 2021 р., що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 63 147,04 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4 400,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 58 747,04 грн. (а.с.38-40,44,46). Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 54 035,08 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 4 400,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 49 635,08 грн. Загальний розмір заборгованості за Договором №2111823648230 від 28 квітня 2021 р., що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 84 674,44 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5 900,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 78 774,44 грн. (а.с.41-43,45,47) Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 72 456,13 грн, з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5 900,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 66 556,13 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вищевказаними Договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 126\~491,21 грн., з яких: - Заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10 300,00 грн. - Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 11 6191,21 грн. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним(стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633\~ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно зі статтею 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У частинах першій, третій статті 509\~ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Тобто, не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Досліджені судом докази підтверджують, що ТОВ «Коллект Центр» за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а тому договір відступлення права вимоги на підставі статті 204 ЦК України є обов`язковими для виконання. Таким чином наявними у матеріалах справи доказами підтверджується та сторонами не оспорюється факт переходу права грошової вимоги від первісного кредитора до ТОВ «Коллект Центр» за Кредитним договором №2111823661669 та №2111823648230 від 28 квітня 2021 року, укладеним між первісним кредитором та відповідачем. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Як передбачено Договорами, строк кредиту 16 днів. Встановлено стандартну процентну ставку 2,00 % в день. Отже, строк дії за Кредитним договором №2111823661669 та №2111823648230 від 28 квітня 2021 року року закінчився через 16 днів після його укладення. Натомість, всупереч вищевикладеному, заборгованість нарахована відповідачу за період, який перевищує період, встановлений договором. Суд бере до уваги строки кредитування, розміри відсотків, визначені в кредитному договорі №2111823661669 та №2111823648230 від 28 квітня 2021 року та провівши розрахунок розміру відсотків за користування кредитними коштами, дійшов висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість за відсотками: за Кредитним договором №2111823661669 від 28 квітня 2021 року в сумі\~1\~408\~грн.\~(4\~400\~:\~100%\~*\~2,00\~%\~*\~16\~днів); №2111823648230 від 28 квітня 2021 року в сумі 1 888 грн. (5 900 : 100% * 2,00 % * 16 днів). Натомість, всупереч вищевикладеному, заборгованість нарахована відповідачу за період, який перевищує період, встановлений договором. Згідно матеріалів справи, відсотки за користування кредитними коштами, які нараховані за періоди, коли у кредиторів, якому відійшло право вимоги до позивача, не виникало права на нарахування відсотків за користування кредитними коштами. З огляду на вказане, позивачем було нараховано відсотки за користування кредитними коштами поза визначений Кредитними договорами термін, а отже сума нарахованих відсотків є значно меншою, ніж заявлена позивачем та складає 1\~408 грн. та 1\~888 грн. за кредитними договорами №2111823661669\~та №2111823648230\~від 28\~квітня 2021\~року, а отже в дану частину позовних вимог, суд задовольняє частково. Слід наголосити на тому, що жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з умовами надання кредитів під час укладення та підписання вищезазначених договорів відповідачем висловлено не було та як наслідок не було розірвано або оскаржено такі кредитні договори. Обставини укладення вищевказаних договорів відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами. Верховним Судом у постанові від 07.06.2023 по справі № 234/3840/15-ц (провадження № 61-3014св22), наголошено, що «заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву, оскільки за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти». Враховуючи, що фактично отримані позичальником кошти за кредитним договором №2111823661669\~та №2111823648230\~від 28\~квітня 2021\~року, в добровільному порядку ТОВ «Коллект Центр» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530\~ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач вправі вимагати від боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, у даному випадку непогашеної заборгованості. На підставі наведеного, виходячи із принципів об`єктивності, реальності і справедливості, суд вважає за необхідне стягненню з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором №2111823661669 від 28 квітня 2021 року в розмірі 4\~400 \~тіло кредиту\~та 1\~408\~ грн. відсотки за користування кредитними коштами, а разом 5\~808 грн. та №2111823648230\~від 28\~квітня 2021\~року в розмірі 5\~900 тіло кредиту та 1\~888 грн. відсотки за користування кредитними коштами, а разом 7\~788 грн. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 262,52 грн. (13\~596 грн. х 2442,40 грн. : 126\~491,21 грн. = 262,52 грн.). Крім того, позивач просив стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 25 000 грн., яку підтверджують \~договором про надання правничої допомоги №01-07/2024 від 01 липня 2024 року (а.с.14-15), прайс листом (а.с.15-16), актом №6 (а.с.18). Відповідно до ч.2\~ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Відповідно до п.2 ч.1\~ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За змістом норм\~ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»\~видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. При цьому згідно статті 30 згаданого Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат(встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (Рішення ЄСПЛ усправі «East/WestAllianceLimited»проти України»). Сума заявлених позивачем до відшкодування відповідачем судових витрат на правничу допомогу адвоката не співмірна із складністю справи, оскільки адвокат не з`являвся в судові засідання та подав заяву про розгляд справи без його участі, тому визначені представником позивача витрати на правничу допомогу в сумі 25 000 грн є неспівмірними зі складністю справи та фактично вчиненими послугами адвоката. Виходячи з принципу розумності, суд приходить до висновку про доцільність стягнення з\~\~відповідача\~витрати на правничу допомогу в розмірі 3 500\~грн. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). На підставі викладеного,

Outcome: partial