Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

У липні 2025 року [PERSON] , в інтересах якої діє представниця -адвокатка Гренджа В. Ю., звернулася до суду з позовом до Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] померла її матір [PERSON] , [INFO] , що стверджується повторно виданим 21.05.2025 свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [INFO] помер її батько [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] . Також [INFO] помер її рідний брат по матері [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00051344643 від 21.05.2025. Зазначала, що після смерті її брата [PERSON] відкрилася спадщина на нерухоме майно померлого, зокрема на житловий будинок із господарськими спорудами та будівлями за адресою: [ADDRESS] , який за життя [PERSON] успадкував після смерті батьків [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , шляхом постійного проживання на час смерті батьків, що підтверджується довідками виконкому Міжгірської селищної ради від 30.05.2025 за № 16-08/428, № 16-08/427. Указувала і на те, що за життя її батьки заповітного розпорядження не складали. Спадкові справи до майна померлих батьків нотаріусом не заводилися та вона залишилася єдиною найближчою родичкою [PERSON] як єдина сестра, оскільки той не був одружений і дітей не мав. Стверджувала, що після смерті батьків у спадковому житловому будинку [ADDRESS] я брат проживав один, а вона допомагала йому по господарству та доглядала в період його хвороби, здійснила організацію його поховання та взяла на себе всі фінансові витрати пов`язані з його похованням. Згідно з довідки виконавчого комітету Міжгірської селищної ради від 30.05.2025 № 16-08/426 у будинку [ADDRESS] проживав [PERSON] , 1964 р. н., який був постійним мешканцем за цією адресою і на день його смерті в зазначеному будинку ніхто не проживав. Звертала увагу, що будь-яких інших спадкоємців по заповіту або за законом першої черги, другої черги до майна померлого [INFO] [PERSON] немає. З огляду на це та з метою оформлення своїх спадкових прав до майна померлого брата [PERSON] , вона звернулася до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу, який їй роз`яснив, що у зв`язку з тим, що вона протягом шести місяців із дня відкриття спадщини після смерті брата [PERSON] не звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, місце реєстрації проживання на час смерті спадкодавця було відмінним від її місця реєстрації та проживання, то за цих підстав вона як спадкоємець за законом має право на звернення до суду з позовом про продовження строку для прийняття спадщини або встановлення факту прийняття спадщини. Наголошувала на тому, що вона відкрито та безперешкодно понад два роки, як спадкоємець другої черги, користується спадковим житловим будинком, який за життя побудували її батьки, а тому вона вважала себе такою, що прийняла спадщину до майна померлого брата шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Також вона своєчасно протягом шести місяців не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини з тих підстав, що після смерті брата помер і її чоловік [PERSON] , який до смерті важко хворів, був особою з інвалідністю першої групи і потребував її постійного догляду. Відтак вона вимушена була доглядати свого чоловіка, а потім у зв`язку з утратою двох найрідніших для неї людей сама потребувала психологічної підтримки через що не мала можливості подати заяву про прийняття спадщини за законом до майна померлого брата нотаріусу. Посилаючись на наведені вище обставини просила суд визначити їй як спадкоємиці за законом додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] строком у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18 липня 2025 року відкрито провадження у справі за цим позовом [PERSON] в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання (а.с.38,39). Своїм правом подати відзив на позовну заяву [PERSON] відповідач Міжгірська селищна рада Хустського району Закарпатської області не скористалася. У підготовче засідання позивачка [PERSON] та її представниця - адвокатка Гренджа В. Ю. не з`явилися, хоча про дату, час та місце проведення підготовчого засідання були належним чином повідомлені. Водночас представниця позивачки [PERSON] адвокатка Гренджа В.Ю. подала до суду 15.09.2025 заяву, в якій просила розглянути цю справу без участі сторони позивача, позовні вимоги підтримала повністю та просила їх задовольнити (а.с.47). Представниця відповідача Міжігірської селищної ради Хустського району Закарпатської області Бонкало В. В. у підготовче засідання також не з`явилася, хоча про дату, час та місце його проведення була належним чином повідомлена, проте подала до суду 09.09.2025 заяву, в якій зазначила, що Міжгірська селищна рада позовні вимоги [PERSON] визнає і не заперечує щодо їх задоволення, а також просила суд розглянути дану справу за відсутності представника цієї селищної ради за наявними у справі матеріалами (а.с.43,44). За положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Як кореспондує ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності сторін за наявними матеріалами. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК\~України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини у даній справі та об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке. Судом установлено, що [INFO] помер [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] (а.с.7). Як слідує з витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) за № 81880878 від 16.07.2025, виданого приватним нотаріусом Дунаєвим Ю. М., то у Спадковому реєстрі інформація щодо спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтва про право на спадщину до майна померлого [INFO] [PERSON] є відсутня (а.с.8). Матір позивачки [PERSON] померла [INFO] , що стверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] , повторно виданим відділом реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21.05.2025, актовий запис про смерть № 05 (а.с.10). Батько позивачки - [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить свідоцтво про його смерть серії [NUMBER] , виданим Міжгірським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області від 20.07.2018, актовий запис про смерть № 97 (а.с.11). Зі свідоцтва про народження [PERSON] /позивачки/ серії [NUMBER] , виданим повторно від 21.05.2025 видно, що її матір`ю є [PERSON] (а.с.12). Як слідує зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.05.1978, то між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, унаслідок чого дружина змінила своє дошлюбне прізвище з « [PERSON] » на прізвище « [PERSON] » (а.с.13). Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу за № 00051344355 від 21.05.2025 вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] було 21.09.1961 зареєстровано шлюб за актовим записом № 53 (а.с.14). Із витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження за № 00051344643 від 21.05.2025 видно, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15). Із довідки,\~виданої виконкомом\~Міжгірської селищної\~ради\~Хустського району\~Закарпатської області\~від 30.05.2025\~за №16-08/428\~вбачається,\~що\~в будинку\~ [ADDRESS] проживала\~ [PERSON] ,\~1939\~р.\~н.,\~яка була\~постійною мешканкою\~ [ADDRESS] .\~На день\~смерті матері\~позивачки -\~ [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] в\~будинку [ADDRESS] проживали:\~ [PERSON] ,\~1932\~р.\~н.,\~який помер\~ [INFO] \~-\~чоловік померлої,\~ [PERSON] ,\~1964\~р.\~н.,\~який помер\~ [INFO] ,\~та син\~померлої,\~ніхто інший\~не проживав. (а.с.16). Відповідно до\~довідки,\~виданої виконкомом\~Міжгірської селищної\~ради\~Хустського району\~Закарпатської області\~від 30.05.2025\~за №16-08/427,\~то\~в будинку\~ [ADDRESS] проживав\~-\~ [PERSON] ,\~1932\~р.\~н.,\~який був\~постійним мешканцем\~ [ADDRESS] .\~На день\~смерті батька\~позивачки -\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~в будинку\~ [ADDRESS] проживали:\~ [PERSON] ,\~1964\~р.\~н.,\~який помер\~ [INFO] \~-\~син померлого,\~ніхто інший\~не проживав. (а.с.17). Із довідки,\~виданої виконкомом\~Міжгірської селищної\~ради\~Хустського району\~Закарпатської області\~від 30.05.2025\~за №16-08/426\~вбачається,\~що\~в будинку\~ [ADDRESS] проживав\~-\~ [PERSON] ,\~1964\~р.\~н.,\~який був\~постійним мешканцем\~ [ADDRESS] .\~На день\~смерті брата\~позивачки -\~ [PERSON] ,\~який помер\~ [INFO] ,\~у будинку\~ [ADDRESS] ніхто\~не проживав (а.с.18). Із довідки КП «Міжгірське бюро технічної інвентаризації» за № 19 від 30.05.2025 видно, що до 01.01.2013 право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.20). З технічного паспорту від 22.05.2025 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] видно, що цей будинок має загальну площу 75,65 кв. м (а.с.25-29). Чоловік позивачки [PERSON] помер [INFO] , що стверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Міжгірської селищної ради від 27.08.2024, актовий запис про смерть № 4 (а.с.30). Із довідки\~про причину\~смерті [PERSON] \~за №\~35\~вбачається,\~що такий\~помер [INFO] ,\~у віці\~72\~роки (а.с.31). Відповідно до\~довідки МСЕК\~серії 7-66\~ВЛ,\~ [PERSON] \~за життя\~був особою\~із першою\~групою інвалідності,\~виданої безстроково (а.с.32). Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Подання заяви про прийняття спадщини є дією, що її повинен вчинити спадкоємець, який бажає прийняти спадщину у разі, коли він не проживав на час відкриття спадщини постійно зі спадкодавцем. Для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є такі, що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть застосовуватися, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду із позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Головною ознакою поважних причин такого пропуску є те, що вони унеможливлюють своєчасне звернення із заявою про прийняття спадщини. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, першорядно, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Важливим під час вирішення питання про надання особі додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини також є факт прийняття спадщини іншими спадкоємцями, оскільки в такому разі може відбутися втручання у право власності інших осіб, порушення принципу правової визначеності стосовно особи, яка добросовісно реалізувала власні цивільні права. Частиною першою\~ст. 15 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як кореспондують частини перші\~ст. 16 ЦК України,\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, установленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд установлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст. 129 Конституції України). Відповідно до частини 3 ст. 12, частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, окрім випадків установлених Законом, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland\~v.\~the\~United\~Kingdom). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини» (Salman v. Turkey, заява № 21986/93, п. 100, ECHR 2000-VII). Отже, суд доходить висновку про поважність причин пропуску позивачкою строку для прийняття спадщини, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України\~є підставою для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Заразом суд не встановив обставин, які б свідчили, що визначення позивачці додаткового строку для прийняття спадщини за законом до майна померлого [PERSON] порушує права чи законні інтереси інших осіб або відповідача. До того ж останнім до суду подано заяву про визнання позову. З огляду на наведене вище суд доходить висновку, що позивачка довела поза розумним сумнівом належними, допустимими, достовірними, а в їх сукупності та взаємозв`язку між собою достатніми доказами свою вимогу, а відтак позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved