Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

28 травня 2025 року ТОВ «Свеа Фінанс», в інтересах якого діє представник за довіреністю Варшавський К.А., звернулося до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області із вказаною позовною заявою, в якій просить суд стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитними договорами у сумі 24369,58 грн та судові витрати. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 19.12.2018 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» (надалі «Банк», «Клієнт» «Первісний кредитор») та [PERSON] (надалі «Відповідач», «Позичальник», «Боржник») було укладено Угоду про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № С-300-008709-18-980. Ліміт Кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 3000 грн. Крім того, між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено 27.09.2017 Угоду С20.206.74590 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Ліміт Кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 5000 грн. Оскільки відповідач належним чином не виконувала грошові зобов`язання за кредитним договором, виникла заборгованість в сумі 24369,58 грн, з яких: за кредитним договором № С-300-008709-18-980 заборгованість за основним боргом 2990,29 грн; заборгованість за відсотками 4292,61 грн; за кредитним договором С20.206.74590 заборгованість за основним боргом 5957,89 грн; заборгованість за відсотками 11128,79 грн. 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Свеа Фінанс» (попередня назва - «Росвен Інвест Україна) (далі «Позивач», «Фактор») було укладено договір факторингу №01.02- 31/23. Відповідно до розділу 2 договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «Свеа Фінанс» набуло право вимоги за первинними договорами, в розмірі заборгованостей боржників перед АТ «Ідея Банк», визначеними в Реєстрі боржників. Зокрема, як стверджує позивач, згідно договору факторингу, ТОВ «Свеа Фінанс» було відступлене право вимоги за заборгованістю [PERSON] перед АТ «Ідея Банк» за договором № С-300-008709-18-980 від 19.12.2018 та № С20.206.74590 від 27.09.2017. Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 03.06.2025 справа передана до Миколаївського районного суду Миколаївської області за територіальною підсудністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25 червня 2025 року означеній позовній заяві присвоєно номер провадження 2/945/1347/25 та визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Павленко І.В. Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26.06.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «Свеа Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; визнано справу малозначною, а її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; призначено розгляд справи по суті. Представник позивача у судове засідання не з`явився, причин не прибуття у судове засідання суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки про виклик до суду до електронних кабінетів як безпосередньо позивача, так і його представника. Водночас представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував, а також позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, хоча про місце, день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв чи клопотань про проведення судового засідання без його участі до суду не подав, відзиву до суду не направив (відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами). За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо. Суд, прийнявши всі заходи по виклику відповідача, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, постановив розглянути справу заочно, згідно із статтями 223 та 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, врахувавши позицію сторони представника позивача, висловлену письмово, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 27.09.2017 між ПАТ «Ідея Банк» і [PERSON] була укладена Угода С20.206.74590 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки, яку [PERSON] підписала власноручно. Відповідно до умов Договору, найменування банківського продукту Кредитна картка (п. 1). Угодою визначено, що банк відкриває відповідачу поточний рахунок [NUMBER] , у валюті гривня; максимальний ліміт кредитної лінії становить 200 000 грн; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 24.0000 % річних. Ліміт Кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 5000 грн. Відповідно до виписки за даною угодою за період з 27.09.2017 до 25.07.2023 відповідач користувався кредитними коштами. Згідно із довідкою - розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором № С20.206.74590, заборгованість становить 17086,68 грн, з яких: 5957,89 грн - заборгованість за основним боргом; 11128,79 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками. 19.12.2018 між АТ «Ідея Банк» та відповідачем було укладено угоду № С-300-008709-18-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки, яка власноручно підписана відповідачем. Угодою визначено, що банк відкриває відповідачу поточний рахунок [NUMBER] , у гривнях; максимальний ліміт кредитної лінії становить 200 000 грн; процентна ставка за користування коштами кредитної лінії становить 48.00 % річних. Ліміт Кредитної лінії, доступний клієнту на момент укладення угоди становить 3000 грн. Відповідно до виписки за даною угодою за період з 19.12.2018 до 25.07.2023 відповідач користувався кредитними коштами. Згідно із довідкою - розрахунком заборгованості відповідача за кредитним договором № С-300-008709-18-980, заборгованість становить 7282,90 грн, з яких: 2990,29 грн - заборгованість за основним боргом; 4292,61 грн - заборгованість за відсотками. Таким чином, встановлені вище обставини, підтверджують факт укладання між первісним кредитором ПАТ «Ідея Банк» і [PERSON] кредитних договорів, умовами яких було визначено суму кредиту, розмір відсотків, порядок повернення грошових коштів, та строк дії. Водночас із договору факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023 (далі Договір факторингу) суд встановив, що АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» означеного дня уклали договір, предметом якого є передача (відступ) АТ «Ідея Банк» як клієнтом ТОВ «Росвен Інвест Україна» як фактору своїх прав вимоги в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, що визначені в Реєстрі боржників. Реєстр боржників після належного його підписання вважається невід`ємною частиною Договору факторингу (п.2.1). Як встановлено судом із дослідженої платіжної інструкції № 9217 від 26.07.2023, ТОВ «Росвен Інвест Україна» сплатило АТ «Ідея Банк» 11963508 грн як плату за відступлення прав вимоги згідно Договору факторингу. Із витягів з Реєстру боржників № 2, 3 до Договору факторингу суд встановив, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» набуло право вимоги до [PERSON] за Кредитним договором № С20.206.74590 від 27.09.2017 в розмірі 17086,68 грн, з яких: 5957,89 грн заборгованість за основним боргом, 11128,79 грн - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками; за кредитним договором № С-300-008709-18-980 7282,90 грн, з яких: 2990,29 грн - заборгованість за основним боргом; 4292,61 грн - заборгованість за відсотками. На підставі рішення Свеа Економі Кіпр Лімітед № 1 від 25.03.2024 як єдиного учасника ТОВ «Росвен Інвест Україна» суд встановив, що ТОВ «Росвен Інвест Україна» змінило назву на ТОВ «Свеа Фінанс». Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 448991177471 від 26.03.2024 суд встановив, що ТОВ «Свеа Фінанс» присвоєно ідентифікаційний код юридичної особи 37616221, що є ідентичним кодом юридичної особи, який був присвоєний ТОВ «Росвен Інвест Україна». Суд, безпосередньо дослідивши усі матеріали цивільної справи дійшов висновку, що заборгованість за кредитними договорами у заявленому розмірі підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України),підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 626 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. За встановлених обставин, на підставі досліджених матеріалів цивільної справи, враховуючи викладені вище норми матеріального права, суд дійшов висновку, що оскільки відповідач не у повній мірі виконував зобов`язання за Кредитним договором, не повернувши кредитодавцю основну суму боргу та, обумовлені цим правочином відсотки за користування кредитом, факт порушення умов договору зі сторони відповідача є доведеним стороною позивача. Згідно ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Проте всупереч положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України, відповідачем не надано суду жодних доказів як неотримання ним у кредит від АТ «Ідея Банк» грошових коштів за Кредитними договорами, так і доказів своєчасного та у повному обсязі виконання їх умов у строки, передбачені цими правочинами. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконала грошове зобов`язання як первинному кредитодавцю АТ «Ідеа Банк», так і його правонаступнику ТОВ «Свеа Фінанс», суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення із відповідача заборгованості в розмірі 24369,58 грн підлягають задоволенню. Із досліджених судом матеріалів цивільної справи вбачається, що судові витрати позивача складаються лише із витрат на оплату судового збору за подачу позовної заяви в розмірі 2422,40 грн (із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0.8), що підтверджується платіжною інструкцією. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved