Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

У червні 2024 року позивач Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (АТ «СГ «ТАС» (приватне)) звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що АТ «СГ «ТАС» (приватне) було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №9779020. Забезпеченим ТЗ за Полісом є Kia д.н.з. [NUMBER] . 04 червня 2021 року о 22 годині 00 хвилин по вул. Київській, 6ж в місті Вишневе Бучанського району Київської області, відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю Забезпеченого T3 Kia д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та ТЗ Audi 100 д.н.з. [NUMBER] . В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено ТЗ Audi 100 д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2021 року справа №\~369/4352/21, а також було визнано винним у вчиненні зазначеного ДТП відповідача. Враховуючи наявність Полісу, власник пошкодженого ТЗ Audi 100 д.н.з. [NUMBER] звернувся до АТ «СГ «ТАС» (приватне) з повідомленням про ДТП. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого ТЗ Audi 100 д.н.з. [NUMBER] , було проведено його огляд, про що складено акт огляду ТЗ (дефектна відомість) та ремонтну калькуляцію №\~15855_40 від 23 червня 2021 року, відповідно до якого вартість ремонту Audi 100 д.н.з. [NUMBER] склала 38\~326,50 грн. Внаслідок цього Позивачем, на підставі отриманих документів та заяви про страхове відшкодування від власника, затверджено страховий акт №\~18728/40/921 від 05 липня 2021 року на суму 28\~161,00 грн., яку було виплачено, що підтверджується платіжною інструкцією №195478 від 07 липня 2021 року. У зв`язку із вищевказаним, позивач Приватне акціонерне товариства «Страхова група «ТАС» (АТ «СГ «ТАС» (приватне)) просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача 28\~161,00 грн. матеріальної шкоди в порядку регресу та 3\~028 грн. судового збору. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 липня 2024 року цивільну справу прийнято до провадження та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання відповідач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Правом надати відзив відповідач не скористався, причини неявки суду не відомі. Будь-яких заяв, клопотань станом на час прийняття рішення суду не надходило. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 04 червня 2021 року о 22 год. 00 хв. [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП, а саме: керуючи автомобілем Kia Magentis, державний номерний знак [NUMBER] , по вулиці Київській, 6ж в м. Вишневе Бучанського району Київської області, перед поворотом ліворуч, не врахував дорожньої обстановки, не зайняв відповідне крайнє положення на проїзній частині та здійснив зіткнення з транспортним засобом Audi 100, державний номерний знак [NUMBER] , який рухався в попутному напрямку, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги пункту 10.4 Правил дорожнього руху, чим вчинив адміністративне правопорушення, за що статтею 124 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 12 липня 2021 року по справі № 369/4352/21, відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 130, статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 51\~000 гривень 00 копійок з позбавленням права керування транспортними засобами строком на десять років без конфіскації транспортного засобу. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6\~ст. 82 ЦПК України). На момент настання страхового випадку транспортний засіб Kia Magentis д.н.з. [NUMBER] був забезпечений Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Поліс №9779020. [PERSON] , власник пошкодженого транспортного засобу Audi 100 д.н.з. [NUMBER] , 08 червня 2021 року звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (АТ «СГ «ТАС» (приватне)) із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду. З метою визначення вартості відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу Audi 100 д.н.з. [NUMBER] було проведено його огляд, про що складено протокол огляду колісного транспортного засобу від 16 червня 2021 року та ремонтну калькуляцію №\~15855_40 від 23 червня 2021 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку власнику пошкодженого транспортного засобу Audi 100 д.н.з. [NUMBER] складає 38\~326,50 грн. 25 червня 2021 року [PERSON] звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (АТ «СГ «ТАС» (приватне)) із заявою про страхове відшкодування. На підставі вказаної заяви власника Audi 100 д.н.з. [NUMBER] та зібраних документів складено Страховий акт №\~18728/40/921 від 05 липня 2021 року на суму 28\~161,00 грн., та здійснено виплату, що підтверджується платіжною інструкцією №\~195478 від 07 липня 2021 року. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1ст. 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил ст. 22 ЦК України, оскільки ч.1 визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Відповідно до ч. 3 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, що визначено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України» та від 28.10. 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії»). Враховуючи, що вина відповідача [PERSON] , у вчиненні ДТП встановлена, на нього покладається обов`язок відшкодування заподіяної потерпілому матеріальної шкоди. Таким чином, [PERSON] має сплатити на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» (АТ «СГ «ТАС» (приватне)) матеріальну шкоду у розмірі 28\~161,00 грн.. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved