Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Вимоги позивача та доводи на їх обґрунтування Звернувшись до суду із вказаним позовом, представник позивача посилався на те, що 27 грудня 2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73956188, шляхом обміну електронними повідомленнями та прийняття (акцепту) умов, який підписано в порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.п. 2.2 договору кредиту, сторони встановили наступні параметри та умови кредиту: сума кредиту 2000 грн.; строк кредитування/строк договору 30 днів; процентна ставка/день 0,500%; комісія за надання кредиту 15% від суми наданого кредиту, що еквівалентно 300 грн.; процентна ставка за понадстрокове користування позикою (пеня) 4% в день. Позикодавець на виконання умов договору кредиту надав позичальнику грошові кошти в сумі 2000 грн. шляхом перерахування на картковий рахунок, наданий позичальником та міститься в реквізитах договору позики. 31 грудня 2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 13882906 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73956188 від 27 грудня 2024 року. Відповідно о п. 1 додаткової угоди, на підставі звернення позичальника, кредитодавець збільшив суму наданого позичальнику кредиту на 8000 грн. Таким чином, загальний розмір наданого кредиту становить 10000 грн. Пунктом 1.2 додаткової угоди сторони домовились, що починаючи з дня збільшення суми кредиту до дати повернення кредиту, що визначені п. 2.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом (його частиною) здійснюється за ставкою 1,000%. Проценти за вказаною ставкою нараховуються в тому числі на частину суми кредиту, яка була надана до укладення додаткової угоди за умовами договору, починаючи з дати укладення додатково угоди до дати повернення кредиту. В свою чергу, позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з неповерненням заборгованості, заборгованість відповідача становить 17740 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом - 10000 грн.; заборгованості по процентам за користування - 2640 грн.; заборгованість по відсоткам за понадстрокове користування - 4800 грн.; заборгованість за комісією - 300 грн. Посилаючись на те, що відповідач жодних дій щодо повернення кредитних коштів не вживає, позивач через свого представника просив суд стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 17740 грн., судовий збір у розмірі 3028 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7100,00 грн. Процесуальні дії у справі Спрощене провадження за цими вимогами було відкрите ухвалою судді Арбузинського районного суду Миколаївської області від 26 червня 2025 року після отримання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування відповідача - фізичної особи. Позиції сторін Представник позивача в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місце повідомлявся належно кожного разу, згідно позовної заяви просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач до суду не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась шляхом направлення судових повісток за адресою зареєстрованого місця проживання та публікації оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, причин свого неприбуття не повідомляла, будь-яких заяв чи то клопотань не направляла. При цьому, відповідач причин своєї неявки до суду не вказувала, будь-яких заяв, у тому числі й заяв по суті справи, не направляла, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена належно в силу положень ч. 9 ст. 10, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, у зв`язку із чим суд вважає наявними одночасно існування усіх передумов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, і необхідних для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки відповідач двічі повідомлений про дату, час і місце судового засідання, проте, на розгляд справи свого представника не направила, причин його неявки не вказала, відзив на позов не подала, у той час, як позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. За такого, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, позаяк, жоден із учасників справи у судовому засіданні присутнім не був. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин з посиланням на докази, а також оцінка аргументів, наведених учасникам справи У свою чергу, суд, дослідивши надані позивачем докази, оцінивши їх з точки зору належності і допустимості, а також достатності та взаємозв`язку, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні доказів, виходив із такого. Зокрема, суд установив, що 27 грудня 2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено договір про надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73956188. За умовами вказаного договору кредитодавець зобов`язався передати позичальнику у власність грошові кошти (кредит), на погоджений умовами договору строк (строк кредиту), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту (п. 2.1 договору). Підпунктами 2.2.1-2.2.4 пункту 2 договору визначено параметри та умови кредиту, а саме: сума кредиту - 2000 грн.; строк кредитування/строк договору 30 днів; процентна ставка/день 0,500% (фіксована); комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 300 грн.). Крім того, п.п. 2.2.4 п. 2 договору зазначено наступні характеристики кредиту: дата надання кредиту - 27 грудня 2024 року; дата повернення кредиту (останній день) - 25 січня 2025 року; денна процентна ставка/день - 1,000%; проценти за понадстрокове користування кредитом (його частиною), %/ день - 4,00%; пеня, %/день - 4,00%, орієнтовна реальна річна процентна ставка, % - 2617,16%; орієнтовна загальна вартість кредиту у грн. - 2600,00. Відповідно до п. 11.1 договору позичальник засвідчив, що ознайомився на сайті кредитодавця з повною інформацією щодо кредитодавця та його послуги, в тому числі інформацією, що передбачена ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України; позичальник до моменту підписання договору вручив умови договору та правила надання коштів та банківських металів у кредит, що розміщені на веб-сайті, його зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Позичальник підтвердив, що договір укладався без нав`язування, відповідає його вільному вибору, намірам та інтересам, а інформація, надана кредитодавцем є зрозумілою та достатньою для прийняття усвідомленого рішення. Вказаний договір про надання коштів у кредит підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 86836. Додаток № 1 до договору про надання коштів у кредит (з комісію за надання кредиту) № 73956188 від 27 грудня 2024 року містить таблицю обчислення загально вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит. Вказаний додаток до договору також підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 86836. Основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформацію щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти викладено у паспорті споживчого кредиту. Паспорт споживчого кредиту підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 48708. Крім того, суд встановив, що 31 грудня 2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] укладено додаткову угоду № 13882906 до договору надання коштів у кредит (з комісією за надання кредиту) № 73956188 від 27 грудня 2024 року. Як вбачається з умов п. 1 додатково угоди, на підставі звернення позичальника, здійсненого за допомогою засобів інформаційно-комунікаційної системи, кредитодавець збільшив суму наданого позичальнику кредиту 2000 грн. на 8000 грн. та таким чином, загальний розмір наданого кредиту становить 10000 грн., в зв`язку з чим було внесено зміни до п.п. 2.2.1 п. 2.2 договору та викладено у новій редакції «Сума кредиту 10000 грн.» Сторони також домовились, що починаючи з дня збільшення суми кредиту до дати повернення кредиту, що визначена п. 2.2 договору, нарахування процентів за користування кредитом (його частиною) здійснюється за ставкою 1,000% (пункт 1.2 додаткової угоди). Також сторони погодили, що проценти за вказаною ставкою нараховуються в тому числі на частину суми кредиту, яка була надана до укладення додаткової угоди за умовами договору, починаючи з дати укладення додаткової угоди до дати повернення кредиту. Вказану додаткову угоду та додаток № 1 до неї «Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит» підписано [PERSON] електронним підписом одноразовим ідентифікатором 30805. Судом також досліджено Правила надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів», затвердженні наказом директора товариства № 10/10/2024 від 10 жовтня 2024 року. Згідно повідомлень АТ «Таскомбанк» від 16 червня 2025 року, останнє підтвердило здійснення переказів грошових коштів на рахунки одержувачів для яких емітовані електронні платіжні засоби, а саме: на платіжну картку [NUMBER] [PERSON] 27 грудня 2024 року в сумі 2000 грн. та 31 грудня 2024 року в сумі 8000 грн. Проте, як слідує із матеріалів справи, відповідач умов укладеного договору про надання коштів у кредит не виконала, зокрема, жодного платежу за ним з метою погашення кредитної заборгованості не здійснила, внаслідок чого, відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 09 травня 2025 року має заборгованість в розмірі 17740 грн. із яких: 10000 грн. - тіло кредиту, 2640 грн. - відсотки, 4800 грн. - відсотки за понаднормове користування, 300 грн. - комісія. Тож, вирішуючи справу по суті, суд ураховував наступне. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому, згідно ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно статті 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Отже, між позивачем та [PERSON] та [PERSON] існували зобов`язальні правовідносини, які виникли із кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України та загальними нормами Цивільного кодексу щодо зобов`язань. Боржник зобов`язаний, як це передбачено ч. 1 ст. 527 ЦК України, виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 1049\~ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі статтею 1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три процентирічних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договоромабо законом. Однак, згідно підпункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, у ракурсі установлених фактичних обставин щодо неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, ураховуючи наведені вище правові норми, які регулюють відносини, що виникли між сторонами, суд вважає правомірними вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості, яка складається з заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за відсотками, комісії та відхиляє вимоги позивача щодо стягнення з відповідача відсотків за понадстрокове користування, оскільки такі відсотки охоплюються диспозицією норми ч.. 2 ст. 625 ЦК України, від сплати яких відповідач звільняється відповідно до вимог підпункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України. При цьому, суд перевірив правильність нарахування позивачем складових заборгованості, як то, щодо заборгованості за тілом, відсотками за користування кредитом та комісією, нарахованими згідно умов договору на дійсну заборгованість відповідача і вважає ці розрахунки в цій частині вірними, позаяк, вони відповідають вимогам закону. Отже, суд робить висновок, що права позивача порушені відповідачем через неналежне виконання нею умов укладеного договору про надання коштів у кредит та непогашення дійсної заборгованості, а тому вони підлягають захисту шляхом стягнення на його користь установленої судом заборгованості, яка складається з заборгованості за тілом кредиту, заборгованості за відсотками за користування кредитом та комісією, яка у цій справі є підтвердженою належними, допустимим і достовірними доказами, у тому числі й їх сукупністю. В частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача відсотків за понадстрокове користування кредитом, суд вважає, що такі не підлягають задоволенню, оскільки у відповідності до підпункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування, позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення, а неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Як наслідок, цей позов підлягає частковому задоволенню. Щодо питання розподілу судових витрат За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збірпокладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача належить стягнути 2157 грн. 45 коп. судового збору, що становить 71.25 відсотків задоволених вимог. Що стосується вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, то суд керується правилами ст. 137 ЦПК України і вважає, що розмір цих витрат належно доведений і обґрунтований, оскільки в матеріалах справи наявний договір про надання правничої допомоги № 03-08/2023 від 03 серпня 2023 року, додаткова угода № 4 від 06 травня 2025 року до договору про надання правничої допомоги № 03-08/2023 від 03 серпня 2023 року, реєстр ; 4 від 06 травня 2025 року до договору про надання правничої допомоги, акт приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги № 03-08/2023 від 03 серпня 2023 року, платіжна інструкція від 19 травня 2025 року № 168325, документи, що підтверджують надання професійної правової допомоги адвокатом; відсутність клопотання відповідача про зменшення розміру цих витрат та недоведеність їх не співмірності, в зв`язку з чим не виходячи за межі позовних вимог, суд вважає, що ця вимога позивача підлягає повному задоволенню у розмірі, що ним визначений і доведений, а саме - у розмірі 7100 грн. Крім цього, суд не убачає підстав для відхилення тих правових норм, на які представник позивача посилався в позовній заяві, оскільки всі вони визначені правильно і підлягають застосуванню до спірних правовідносин. З цих підстав,

Outcome: partial