Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

21.08.2025\~року позивач\~звернулась до\~суду з\~позовною заявою\~до відповідача\~про стягнення\~аліментів на\~утримання неповнолітньої\~дитини.\~Свої вимоги\~позивач мотивує\~тим,\~що сторони\~уклали шлюб\~09\~вересня 2011\~року. Від шлюбу\~мають сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Вона з\~дитиною зареєстровані\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Фактично проживає\~разом із\~сином [PERSON] \~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Даний факт\~підтверджується актом\~№883\~обстеження матеріально-побутових\~умов сім`ї\~від 24\~липня 2025\~року. За цією\~адресою знаходиться\~квартира,\~1/3\~якої належить\~їй на\~праві приватної\~спільної часткової\~власності.\~Інші 2/3\~квартири належить\~її донькам\~ [PERSON] та\~ [PERSON] у\~рівних частках.\~Доньки у\~вказаній квартирі\~не проживають. Син [PERSON] \~навчається у\~9\~класі Гадяцького\~профільного ліцею\~імені Т.Г.\~Шевченка Полтавської\~обласної ради,\~який знаходиться\~у м.\~Гадяч. Після розірвання шлюбу син знаходиться на її утриманні. [PERSON] належної матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина у добровільному порядку не надає, хоча і має постійне місце роботи. Тому вона вимушена поставити питання про стягнення аліментів в судовому порядку. Домовленості щодо способу виконання відповідачем свого обов`язку утримувати сина - нами не визначалось. Відповідач має\~можливість надавати\~матеріальну допомогу,\~у зв`язку\~із чим\~позивач просить\~стягнути з\~нього аліменти\~на утримання\~дитини в\~розмірі \~частини від\~усіх видів\~доходу,\~до її\~повноліття,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця. Ухвалою суду від 25.08.2025 р. відкрите спрощене позовне провадження із викликом сторін. 12.09.2025\~р.\~від відповідача\~ [PERSON] \~надійшов відзив\~у якому\~той зазначає\~про повне\~не визнання\~заявлених вимог.\~У відзиві\~вказує про\~те,\~що дійсно\~між ним\~та позивачем\~09.09.2011\~р.\~був офіційно\~зареєстрований шлюб,\~в період\~перебування в\~якому у\~них народився\~син \~ [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Рішенням Гадяцького\~районного суду\~Полтавської області\~від 14.03.2025\~у справі\~526/4270/24\~шлюб між\~нами було\~розірвано. З моменту укладення шлюбу і по сьогоднішній день він проживав і продовжує проживати в квартирі за адресою: [ADDRESS] , на що має на даний момент дозвіл, від співвласника на 1/3 частини даної квартири, а саме - повнолітньої доньки позивача [PERSON] ( [PERSON] ), у відповідь на відповідний дозвіл для неї на проживання в квартирі, яка належить йому на праві приватної власності і знаходиться в [ADDRESS] . В судовому процесі по розлученню (копія рішення Гадяцького районного суду по справі № 526/4270/24 наявна в матеріалах наданих позивачем) позивач відмовилася від позовної вимоги у визначенні місця проживання сина з матір`ю, про що нею була направлена відповідна заява до Гадяцького районного суду. Проживає разом зі своїм сином, [PERSON] , приймав, приймає і в подальшому буде приймати дієву участь в його вихованні, утриманні та матеріальному забезпеченні про що надає відповідні докази. Позивач у судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому. Визнала ту обставину, що відповідач наразі мешкає разом із нею та сином у вказаній квартирі, хоча там також мешкає одна із її доньок разом із своєю сімє`ю. З приводу утримання сина у неї до відповідача на протязі деякого часу претензій не було, однак наразі матеріальна допомога є недостатньою. Підтверджує, що батько перераховує кошти синові на кишенькові витрати, що на її думку не є раціональним; купує продукти харчування, якими ж у тому числі сам і харчується, та сплачує частину комунальних витрат. Інші ж витрати, одяг, взуття, речі до школи та ін. несе вона самостійно. Визнає ту обставину, що батько поніс витрати на стоматолога, однак вважає значну частину із вказаних витрат нераціональною. Дійсно між сторонами була домовленість про проживання відповідача у квартирі до завершення процесу розлучення, і одна із її доньок надала вітчиму дозвіл на мешкання в квартирі. Проте наразі така згода відсутня. Так, у Гадяцькому суді наразі вирішується спір про виселення відповідача із квартири, де донька підтримує позицію матері. Ії дохід за основним офіційним місцем роботи становить близько 16000 грн. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав з підстав викладених у відзиві. Зазначив, що він офіційно працює, має стабільний дохід отримуючи на руки 16000 18000 грн. щомісяця. Інших утриманців не має. Постійно надає дитині матеріальну допомогу і не відмовляється від цього. Оскільки він мешкає разом з дитиною та фактично утримує її, то позов матері вважає безпідставним. Він проти, того щоб коштами на утримання сина розпоряджалась мати. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Спірні правовідносини підлягають врегулюванню відповідно до норм сімейного законодавства. Сторони не оспорюють, що уклали шлюб, що був зареєстрований 09 вересня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стані Гадяцького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №179, про що було видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 16.09.2011 р. Від шлюбу сторони мають спільну дитину, неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 14.03.2025 у справі 526/4270/24 шлюб між нами було розірвано. Як на доказ окремого проживання сторін позивач посилається на акт обстеження матеріально-побутових умов за № 883 виданий виконкомом Гадяцької міської ради 24.07.2025 р. відповідно до якого за адресою: [ADDRESS] , проживає позивач [PERSON] та її син [PERSON] . [PERSON] , [INFO] навчається у 9 класі Гадяцького профільного ліцею імені Т.Г. Шевченка Полтавської обласної ради, який знаходиться у м. Гадяч, що підтверджується копією довідки виданої зазначеним навчальним закладом. Квартира за адресою: [ADDRESS] 1/3 якої належить на праві приватної спільної часткової власності позивачу [PERSON] та її донькам [PERSON] та [PERSON] у рівних частках. Заперечуючи факт окремого проживання сторін відповідач [PERSON] надав акт обстеження матеріально-побутових умов за № 985 виданий виконкомом Гадяцької міської ради 24.07.2025 р. відповідно до якого за адресою: [ADDRESS] , проживає позивач [PERSON] та її син [PERSON] , а також відповідач [PERSON] підставою для мешкання відповідача за вказаною адресою є письмовий дозвіл співвласника [PERSON] ( [PERSON] ). Також відповідач [PERSON] надав письмові докази на підтвердження систематичної оплати мобільного зв?язку сина, переказу йому коштів на картковий рахунок, оплату комунальних послуг за житло, на придбання продуктів харчування, оплату послуг стоматолога синові, а також оплату витрат на ремонт у школі за місцем його навчання. 13.08.2025 ухвалою Гадяцького районного суду Полтавської області справа №526/2502/25, було відкрите провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення та усунення перешкод у користуванні майном, треті особи [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Суд відхиляє доводи відповідача про безпідставність позову з огляду на те, що сторони фактично мешкають за однією адресою. Так, як встановлено в судовому засіданні і про це не заперечують сторони, шлюб між ними був розірваний і сторони мають окремий побут, про що свідчить у тому числі окрема сплата сторонами витрат на утримання квартири та ін. комунальні послуги. Наразі позивачем ініційований спір про виселення відповідача із належної їй та донькам від першого шлюбу на праві власності квартири. Основний тягар витрат на утримання дитини несе позивачка. Витрати, які на утримання дитини несе відповідач, на думку суду є непропорційними до потреб дитини. Витрати батька на стоматолога для дитини хоча й заслуговують на увагу, проте носять разовий характер. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, враховуючи матеріальний стан сторін, їхній стан здоров`я, наявність обов`язку у відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача, тому є підстави відповідно до вимог ст. 183 СК України, для задоволення позову в частині визначення аліментів в частковому відношенні до заробітку відповідачки. Крім того, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати на підставі положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України. На підставі викладеного,

Outcome: approved