Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту рішення - ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів») звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з останньої заборгованості за договором про надання фінансового кредиту в загальному розмірі 20039 грн. 25 коп.. Позов обгрунтовується тим, що 26 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Аванс Кредит» (далі по тексту рішення - ТОВ «Аванс Кредит»), як первісним кредитором, та відповідачем [PERSON] , як позичальником, був укладений кредитний договір №25546-08/2024, за умовами якого кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за наданими відповідачем реквізитами платіжної картки. Згідно з п.8 кредитного договору цей договір був підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Враховуючи невиконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, а також заміну в порядку укладення договору факторингу №24122024 від 24 грудня 2024 року сторони кредитора у договорі позики з ТОВ «Аванс Кредит» на ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», позивач прохав стягнути із [PERSON] на його користь заборгованість за основною сумою боргу 5500 грн. 00 коп., заборгованість за процентами - 4900 грн. 50 коп. та заборгованість за штрафними санкціями - 9638 грн. 75 коп., а всього 20039 грн. 25 коп.. З урахуванням понесених судових витрат, представник позивача прохав суд стягнути з відповідача по справі понесені судові витрати, в тому числі і сплачений при подачі позову до суду судовий збір в сумі 3028,00 грн.. Відповідач по справі [PERSON] відзиву на позовну заяву ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» разом з доданими до нього письмовими доказами на обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог та розміру судових витрат у встановлений судом строк не подала. ІІ. Заяви та клопотання. Представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» згідно письмових клопотань, викладених в прохальній частині позовної заяви, прохала розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у разі неявки відповідача в судове засідання (а.с.4 зворот). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Заяв та клопотань від відповідача по справі [PERSON] в порядку ст.ст.43, 84, 183 ЦПК України, в тому числі, про розгляд справи за її відсутності чи відкладення судового розгляду, витребування доказів, на дату проведення судового засідання не надходило. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 06 серпня 2025 року постановлено здійснювати розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (а.с.36-37). В зв`язку з тим, що в судове засідання відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про дату, час і місце його проведення в порядку\~ст.128 ЦПК України, не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила та не подала відзиву на позовну заяву, судом за наявності умов, передбачених ч.1\~ст.280 ЦПК України, відповідно до ч.1 ст.281 ЦПК України, 16 вересня 2025 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 26 серпня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит»», як товариством, та [PERSON] , як клієнтом, було укладено договір про надання фінансового кредиту №25546-08/2024 (далі - Договір, кредитний договір), який відповідно до положень ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію» був вчинений у формі електронного правочину шляхом його підписання відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора у вигляді коду - W3690, надісланого їй у виді смс-повідомлення (пункт 2.3, 2.5, 2.16, 2.17, розділ 8 Договору «Реквізити та підписи сторін») (а.с.6-8). Згідно умов укладеного Договору (пункти 1.1, 1.6) ТОВ «Аванс Кредит» надає відповідачу [PERSON] на умовах строковості, зворотності та платності фінансовий кредит в розмірі 5500,00 грн. в безготівковій формі на рахунок клієнта, включаючи використання реквізитів платіжної картки №4790-72хх-хххх-6916 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. За змістом пунктів 1.2, 1.4.1, 3.1 Договору: 1) кредит надається строком на 120 днів, тобто до 23 грудня 2024 року (дата погашення кредиту); 2) денна процентна ставка становить 0,99% та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п.1.2 цього Договору; 3) повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно з Графіком платежів, який є невід`ємною частиною цього Договору. Згідно з Додатком №1, який є невід`ємною частиною Договору (пункт 3.1), загальна вартість кредиту складає 12034,00 грн., з яких 5500,00 грн. - сума кредиту, а 6534,00 грн. - проценти за користування кредитом. Сума платежу за кожний розрахунковий період, починаючи з 19 вересня 2024 року, становить по 1361,25 грн.. Останній платіж 23 грудня 2024 року становить 6589,00 грн. та включає суму кредиту - 5500,00 грн. та проценти за користування кредитом - 1089,00 грн. (а.с.8 зворот-9). 26 серпня 2024 року відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора W3690 було підписано паспорт споживчого кредиту з викладеними в ньому умовами кредитування (а.с.10-11). 26 серпня 2024 року ТОВ «Аванс Кредит» на виконання умов Договору було здійснено переказ грошових коштів в сумі 5500 грн. 00 коп. на платіжну картку відповідача за № [NUMBER] , що відповідає сумі кредиту та номеру платіжної картки, зазначених в пунктах 1.1, 1.6 Договору (а.с.12). 24 грудня 2024 року між ТОВ «Аванс Кредит» (клієнт) та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) було укладено договір факторингу №24122024, за яким фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за управління кредитом, плату за процентною ставкою), пенею за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в Реєстрі боржників, який формується згідно Додатку №1 та є невід`ємною частиною Договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі реєстру боржників згідно Додатку №2 (пункти 1.1, 1.2) (а.с.13-15). Судом встановлено, що Акт прийому-передачі Реєстру боржників був підписаний сторонами договору факторингу 24 грудня 2024 року (а.с.16). Як вбачається із витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №24122024 від 24 грудня 2024 року, ТОВ «Аванс Кредит» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до боржника [PERSON] за договором №25546-08/2024 на суму заборгованості 20039,25 грн., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу складає 5500,00 грн., заборгованість за процентами - 4900,50 грн., заборгованість за штрафними санкціями - 10400,50 грн. (а.с.16). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №25546-08/2024\~від 26\~серпня 2024\~року загальна сума заборгованості відповідача за період з 26 серпня 2024 року по 24 грудня 2024 року складає 20038,50 грн., з яких заборгованість за кредитом - 5500,00 грн. та заборгованість за відсотками - 14538,50 грн.. Сума внесених відповідачем 24 вересня 2024 року грошових коштів на оплату заборгованості за кредитом (відсотками) складає 1498,00 грн. (а.с.19). Під час судового розгляду справи відповідачем з урахуванням вимог ст.ст.77, 78 ЦПК України, не спростовані надані позивачем докази укладення нею 26 серпня 2024 року кредитного договору та отримання за ним грошових коштів (кредиту) у зазначеному вище розмірі. Доказів здійснення погашення заборгованості за наданим кредитом в повному обсязі відповідачем під час судового розгляду також надано не було. Належні та допустимі докази того, що вищезазначена сума заборгованості раніше стягувалась чи була стягнута з відповідача в матеріалах цивільної справи відсутні. \~ \~ \~ \~V. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Виконуючи приписи ст.264, ч.4 ст.265 ЦПК України та даючи оцінку аргументам, наведеним позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, в тому числі вирішуючи питання про те, чи було порушено право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, а також доказам, якими вони підтверджуються, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Відповідно до ст.ст.626, 628 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України)\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст.638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно приписів п.5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закону), який встановлює порядок вчинення електронних правочинів, електронним договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків та оформлена в електронній формі. За змістом ст.11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною та вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному ч.6 цієї статті, зокрема шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону. Відповідно до положень ст.12 Закону моментом підписання електронного правочину є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилається іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону). Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки букв, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом (постанова Верховного Суду від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Судом встановлено, що договір про надання фінансового кредиту №25546-08/2024 від 26 серпня 2024 року був підписаний відповідачем по справі після її ідентифікації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця ТОВ «Аванс Кредит»» за допомогою одноразового ідентифікатора W3690, надісланого їй ТОВ «Аванс Кредит» (пункти 2.5, 2.16, розділ 8 «Реквізити сторін» Договору), що підтверджує укладення даного договору саме як електронного правочину в порядку, передбаченому ст.ст.10-12 Закону України «Про електронну комерцію», та згоду відповідача з усіма його істотними умовами. В протилежному випадку - без здійснення входу відповідача на веб-сайт позикодавця за допомогою логіна та пароля особистого кабінету та без отримання нею одноразового ідентифікатора у виді електронного повідомлення, укладення договору позики було б технічно неможливим. Подібний висновок міститься в постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2020 року у справі №132/1006/19. Належних доказів на спростування тверджень позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» щодо здійснення саме відповідачем електронного підпису договору про надання фінансового кредиту №25546-08/2024 за допомогою одноразового ідентифікатора W3690 суду надано не було. Згідно положень ст.629\~ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та\~\~вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~ Згідно зі\~ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» н, якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору (ч.2 ст.1054 ЦК України). За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції, чинній на дату укладення договорів) загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. \~ \~ \~ \~За змістом ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, доходи кредитодавця у вигляді процентів. Відповідно до\~ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). З наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача за кредитним договором №25546-08/2024 від 26 серпня 2024 року, вбачається, що станом на 23 грудня 2024 року сума заборгованості за тілом кредиту складає 5500,00 грн., а заборгованість за процентами - 4900,50 грн.. Наведений позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» розрахунок заборгованості [PERSON] відповідає умовам кредитного договору щодо розміру та строку сплати відповідачем передбачених ним платежів, в тому числі і щодо нарахування процентів, та підтверджується наступними обчисленнями, проведеними судом: 1) сума кредиту - 5500 грн. 00 коп.; 2) проценти за один користування кредитом в сумі по 54,45 грн., нараховані за ставкою 0,99% від суми кредиту (0,99% від 5500,00 грн.) за 120 днів (визначений строк кредитування), що становить 6534,00 грн.; 3) внесені відповідачем грошові кошти на погашення процентів в сумі 1498,00 грн.; 4) сума списаних первісним кредитодавцем відсотків - 135,50 грн.; 5) сума відсотків до стягнення становить 4900,50 грн. (6534,00 грн. - 1498,00 грн. - 135,50 грн.)); 6) сума до стягнення: за тілом кредиту - 5500,00 грн., за процентами - 4900,50 грн., а всього: 10400,50 грн. (5500,00 грн. + 4900,50 грн.). При цьому суд, виходячи з положень ч.2\~ст.614 ЦК України, якою встановлено, що відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобовязання, приходить до висновку, що відповідачем по справі [PERSON] не надано жодного належного доказу на підтвердження належного виконання нею зобовязань за кредитним договором, в тому числі не спростовано наданого позивачем розрахунку заборгованості за тілом кредиту та процентами. У\~постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010\~зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обовязки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Судом встановлено, що матеріали цивільної справи не містять, а відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування презумпції правомірності кредитного договору, укладеного між первісним кредитором ТОВ «Аванс Кредит» та відповідачем, а також договору факторингу №24122024 від 24 грудня 2024 року, укладеного між ТОВ «Аванс Кредит» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Зазначені договори з огляду на відсутність доказів протилежного не визнавались судом недійсними. Отже, набуття позивачем ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги заборгованості за договором про надання фінансового кредиту №25546-08/2024 від 26 серпня 2024 року у передбаченому законом порядку та у визначеному згідно умов цього договору розмірі під час судового розгляду відповідачем спростована не була. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2020 року у справі №127/23910/14, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцією - є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. \~ \~ \~ \~ Судом враховується, що у даній справі відповідач здійснила часткове виконання умов кредитного договору шляхом внесення 24 вересня 2024 року грошових коштів у сумі 1498,00 грн. (на погашення відсотків за користування кредитом); укладений відповідачем договір у встановленому законом порядку нею не оспорювався та не визнавався недійсним, дії фінансових установ щодо виконання договору не оскаржені, власний розрахунок заборгованості відповідачем не наданий, клопотання про призначення судово-економічної експертизи не заявлялось, а позивачем при цьому доведено обставини, на які він посилався як на підтвердження своїх вимог, в частині наявності підстав для стягнення заборгованості та її розміру. На підставі викладеного, виходячи з презумпції правомірності правочину (ст.204 ЦК України) та презумпції обов`язковості договору (ст.629 ЦК України), суд вважає встановленим факт невиконання відповідачем по справі своїх зобовязань за договором про надання фінансового кредиту №25546-08/2024 від 26 серпня 2024 року щодо повернення суми кредиту та інших, передбачених ним платежів (зокрема, процентів за користування кредитом) у розмірах та строки, передбачені цим договором, та приходить до висновку про задоволення позову в частині стягнення із [PERSON] на користь позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості за: тілом кредиту в сумі 5500 грн. 00 коп. та процентами за користування кредитом в сумі 4900 грн. 50 коп., а всього в загальному розмірі 10400 грн. 50 коп.. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 9638 грн. 75 коп. суд приходить до наступного висновку. На обгрунтування підстав стягнення з відповідача штрафних санкцій представник позивача посилається на положення ч.1 ст.625 ЦК України, згідно з якими боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. \~ \~ \~ \~Відповідно до змісту п.5.3 Договору у випадку прострочення клієнтом сплати чергового платежу, визначеного в Графіку платежів, товариство у перший день прострочення нараховує штраф у розмірі 100,00% від суми несплаченого у встановлені Графіком платежів строки платежу. Як вбачається з наданого представником позивача розрахунку заборгованості за договором №25546-08/2024 від 26 серпня 2024 року загальний розмір заборгованості за штрафами становить 9639 грн. 00 коп. (а.с.19), що є математичним заокругленням з 9638,75 грн.. Разом з тим, відповідно до п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Крім того, установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). На час розгляду справи в суді положення п.18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України є чинними. Воєнний стан був введений в Україні Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, неодноразово був продовжений і діє на даний час. Зазначена обставина є загальновідомою та не потребує доказування (ч.3 ст.82 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦК України\~основу цивільного законодавства України становить\~Конституція України. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Основним актом цивільного законодавства є\~Цивільний кодекс України (ч.2 ст.4 ЦК України). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Отже, ч.2 ст.4 ЦК України\~закріплює пріоритет норм цього\~Кодексу над нормами інших законів. До того ж такий спосіб вирішення колізії норм\~ЦК України\~з нормами інших законів - з констатацією пріоритету норм цього\~Кодексу\~над нормами інших законів підтримувався як Конституційним Судом України (рішення від 13 березня 2012 року у справі № 5-рп/2012), так і Верховним Судом України (постанови від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13, від 16 грудня 2015 у справі № 6-2023цс15). Вказане узгоджується і з правовою позицією, висловленою у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі №334/3161/17 (пункт 17), від 18 січня 2022 року у справі №910/17048/17 (пункт 78), від 29 червня 2022 року у справі №477/874/19 (пункт 69)). Також Верховний Суд вже викладав висновки щодо застосування п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України до зобов`язань, які виникли на підставі окремих договорів. Зокрема, вказувалося, що на кредитний договір розповсюджується дія п.18 Прикінцеві та перехідні положення ЦК України\~(постанови Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі №706/68/23, від 12 лютого 2025 року №758/5318/23), згідно яких тлумачення п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: (1) в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; (2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; (3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч.2 ст.625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~З огляду на викладене, враховуючи дату укладення сторонами по справі договору про надання фінансового кредиту №25546-08/2024 - 26 серпня 2024 року, тобто під час дії в Україні воєнного стану, відповідач [PERSON] звільняється від сплати штрафу за даним договором, а нарахована заборгованість за штрафними санкціями, що передбачена відповідним договором, підлягає списанню кредитодавцем. Отже, правові підстави для нарахування та стягнення з відповідача заборгованості за штрафами (штрафними санкціями) в сумі 9638 грн. 75 коп., як складової частини заборгованості за кредитним договором, відсутні, а тому позов ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» в цій частині задоволенню не підлягає. VI. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом майнового характеру, за який ним було сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп. (а.с.1). З огляду на викладене, враховуючи часткове задоволення позову, з відповідача по справі [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача по справі ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» кошти по сплаті судового збору в розмірі 1571 грн. 55 коп. (3028 грн. 00 коп. (100%) - 1456 грн. 45 коп. (48,099355%), при цьому 48,099355% = 9638 грн. 75 коп. (сума штрафу, у стягненні якої судом відмовлено), що були сплачені позивачем при подачі ним позову до суду та підтверджені належним письмовим доказом по справі. Натомість вказані представником позивача в попередньому (орієнтовному) розрахунку суми судових витрат, крім судового збору, - витрати, пов`язані із витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів в сумі 1514,00 грн. (0,5 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, з огляду на ненадання позивачем належних письмових доказів на підтвердження понесення ним даних витрат у вказаному розмірі. Інші судові витрати, повязані з розглядом даної справи, передбачені ч.3 ст.133 ЦПК України, відсутні.

Outcome: dismissed