Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Максименко С.В. 12 травня 2025 року через систему "Електронний суд" звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просила постановити рішення про надання дозволу [PERSON] на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] , без згоди батька дитини [PERSON] .. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 16 жовтня 2021 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у подружжя народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу між сторонами донька проживає разом із матір`ю [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання матері, але свого зареєстрованого місця проживання не має. Державним реєстратором у реєстрації місця проживання малолітньої дитини за зареєстрованим місцем проживання позивача відмовлено через відсутність згоди батька дитини. Позивач має намір зареєструвати місце проживання дитини разом з собою, тим самим захистивши інтереси доньки та забезпечивши для дитини право на реєстрацію місця проживання, згоду на реєстрацію місця проживання дитини біля позивача відповідач не надає. Ухвалою суду від 02 червня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. 28 липня 2025 року ухвалою суду підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, пояснила, що спору щодо визначення місця проживання дитини між сторонами не існує, батько не заперечує проти проживання дитини з матір"ю. Сторони у судове засідання не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі. Оскільки учасники справи, повідомлені про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з"явились, проте надали заяви про розгляд справи без їх участі, суд на підставі ст.223 ЦПК України постановив розглядати справу за їх відсутності, оскільки це не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з перебуванням головуючого судді у нарадчій кімнаті у іншому судовому провадженні рішення (скорочене) проголошене 16 вересня 2025 року. З матеріалів справи судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с.8), шлюб між якими розірвано рішенням Березанського районного суду Миколаївської області від 14 жовтня 2024 року (а.с.9). На підставі судового наказу Березанського районного суду Миколаївської області від 23 травня 2024 року з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] (а.с.10). Згідно з витягом з реєстру територіальної громади № 2025/001240236 від 28 січня 20205 року, місце проживання [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Житловий будинок загальною площею 76,1 кв.м., розташований за цією ж адресою, на підставі договору купівлі-продажу № 1669 від 17 грудня 2024 року (а.с.11-12) належить на праві власності позивачу [PERSON] , що підтверджено Витягом з Державного реєстру речових прав (а.с.13). Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради відмовлено [PERSON] у реєстрації місця проживання малолітньої [PERSON] за місцем реєстрації матері за посиланням на відсутність згоди другого законного представника на реєстрацію місця проживання дитини (а.с.17). Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. У частинах 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно з ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Статтею 242 ЦК України встановлено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до частини третьої статті 5 Закону України "Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні" задекларованим або зареєстрованим місцем проживання (перебування) дитини віком до 10 років є задеклароване або зареєстроване місце проживання (перебування) її батьків або інших законних представників чи одного з них, з яким проживає дитина, за згодою іншого з батьків або законних представників. Відповідно до ст. 154 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина. Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також не працездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Батьки мають право звернутися за захистом прав та інтересів дітей і тоді, коли відповідно до закону вони самі мають право звернутися за таким захистом. Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.02.2022 № 265 місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно допункту 33 цього Порядку. Відповідно до п. 33 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 07.02.2022 № 265 подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Як вбачається з матеріалів справи, малолітня [PERSON] фактично проживає з матір`ю за її зареєстрованим місцем проживання, а саме за адресою: [ADDRESS] . Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради 01.05.2025 року позивачу відмовлено у реєстрації місця проживання доньки за її зареєстрованим місцем проживання через відсутність згоди другого законного представника дитини - відповідача у справі. Чинним законодавством передбачено право одного з батьків, у разі відсутності згоди іншого, вирішити це питання в судовому порядку. У постанові Верховного Суду від 20.10.2021 року у справі №752/2951/20, провадження №61-11860св21, викладено висновок, згідно з яким при вирішенні спору між батьками щодо реєстрації місця проживання дитини та зняття її з реєстрації за відсутності згоди іншого з батьків з`ясуванню підлягає питання, чи була вказана відмова безпідставною, або ж вона викликана певними обставинами. Якщо відсутність згоди відповідача на реєстрацію місця проживання дитини з позивачем обумовлена наявністю спору між сторонами щодо того, з ким із батьків має проживати дитина і остаточне рішення з цього приводу не ухвалене, саме рішення у справі про визначення місця проживання дитини є підставою для реєстрації місця її проживання і буде ефективним способом захисту прав дитини. При визначенні місця проживання дитини у першу чергу повинні бути визначені та враховані її інтереси, а вже тільки потім права батьків (постанова Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №542/1428/18). Враховуючи викладене, оскільки малолітня дитина постійно проживає разом зі своєю матір`ю, проте не зареєстрована за адресою свого проживання, батьки зареєстровані за різними адресами, спір про місце проживання дитини між батьками відсутній, тобто відповідач не заперечує проти проживання дитини з матір`ю, проте не надає згоди на реєстрацію місця проживання дитини без поважних підстав, з урахуванням найкращих інтересів малолітньої дитини суд вважає, що в інтересах дитини необхідно надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини за місцем проживання матері без письмової згоди батька, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved