Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Позивач ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу. Позов мотивований тим, що 04.02.2022 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] уклали договір кредитної лінії № 419644657 у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Відповідно до вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 12200,00 грн. Таким чином, первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до якого ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача. 27.05.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу № 27/0524-01, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача. 14.03.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 140325-У. Відповідно до реєстру боржників від 14.03.2025 року до договору факторингу № 140325-У від 14.03.2025 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 13092,33 грн. Таким чином, у зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань, позивач звернувся до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13092,33 грн, а також судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн . 29.07.2025 року відкрито провадження у даній справі та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було, також до суду не надходило клопотань про слухання справи у порядку загального позовного провадження. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.02.2022 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису договір кредитної лінії № 419644657. Відповідно до п. 2.1, 2.3 договору, за цим договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на 12200,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за договором в сумі 12200,00 грн, який має бути повернено до 05.03.2022 року. Згідно з п. 3.6, 3.7, 3.8 договору, строк дисконтного періоду користування складає 29 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Строк дисконтного періоду та строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення оплати всіх фактично нарахованих процентів. Кількість продовжень дисконтного періоду на цих умовах не обмежена. Для здійснення першої пролонгації позичальнику необхідно сплатити всі нараховані проценти за 29 днів дисконтного періоду у розмірі 2122,80 грн. Відповідно до п. 8.3 договору, базова процентна ставка становить 766,50% річних, що на день укладення договору становить 2,10% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним. Згідно з п. 7.2 договору, дата повернення кредиту переноситься, а строк кредитування продовжується при настанні наступних відкладальних обставин: у разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування. Відповідно до довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 31.05.2024 року, позичальник [PERSON] 04.02.2022 року отримав одноразовий ідентифікатор MNV9G78D на вказаний ним номер телефону, який ним було введено/відправлено товариству 04.02.2022 року о 16:32:38 год, після чого 04.02.2022 року о 16:32:49 год було перерахування грошових коштів позичальнику на його картковий рахунок. Відповідно до договору кредитної лінії № 419644657 від 04.02.2022 року первісний кредитор надав [PERSON] у тимчасове платне користування грошові кошти на його банківську карту № [NUMBER] , яка була вказана ним у заявці на отримання коштів в кредит від 04.02.2022 року, в сумі 12200,00 грн строком на 29 днів, що підтверджується платіжним дорученням від 04.02.2022 року, довідкою про ініціювання платіжної операції, а також випискою про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки № [NUMBER] , витребуваної судом з АТ КБ «ПриватБанк». 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01. В подальшому між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено ряд додаткових угод: № 19 від 28.11.2019 року, № 26 від 31.12.2020 року, № 27 від 31.12.2021 року, № 31 від 31.12.2022 року, № 32 від 31.12.2023 року, якими продовжено строк дії договору факторингу. Так, ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 177 від 17.05.2022 року, за яким від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за даним кредитним договором у розмірі 12745,37 грн, з яких: заборгованість по основному боргу - 12126,80 грн, заборгованість по відсотках - 618,57 грн, що також підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 27.05.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» було укладено договір факторингу № 27/0524-01. Так, ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання договору факторингу підписали реєстр прав вимоги № 1 від 27.05.2024 року, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідача за даним кредитним договором у розмірі 13092,33 грн, з яких: заборгованість по основному боргу - 12126,80 грн, заборгованість по відсотках - 965,53 грн, що також підтверджується розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон Плюс». 14.03.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу № 140325-У. Відповідно до реєстру боржників від 14.03.2025 року до договору факторингу № 140325-У від 14.03.2025 року до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 13092,33 грн, з яких: 12126,80 грн - заборгованість по кредиту, 965,53 грн - сума заборгованості за відсотками, що також підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором ТОВ «Юніт Капітал». Відповідно до ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до абзацу 3 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Частиною 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Водночас суд враховує правову позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року у справі №202/4494/16-ц згідно з якою право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Суд також враховує, що позивачем вимог в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України не заявлялось. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12. Дослідивши матеріали цивільної справи, зібрані по справі докази, вирішуючи спір на підставі наданих доказів та в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступного висновку. Відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку з чим за цим договором виникла прострочена заборгованість. Таким чином, свої зобов`язання відповідач по договору не виконав, у зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем. Водночас щодо розміру нарахованих відсотків за кредитним договором № 419644657 від 04.02.2022 року суд зазначає наступне. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 419644657 від 04.02.2022 року, виданим ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», заборгованість відповідача за вказаним договором складає 12745,37 грн, з яких: заборгованість по основному боргу - 12126,80 грн, заборгованість по відсотках - 618,57 грн. Так, 28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу № 28/1118-01. Відповідно до реєстру прав вимоги № 177 від 17.05.2022 року до вказаного договору факторингу, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 12745,37 грн, з яких: 12126,80 грн - сума заборгованості за основним боргом; 618,57 грн - сума заборгованості за нарахованими відсотками. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 419644657 від 04.02.2022 року, виданим ТОВ «Таліон Плюс», заборгованість відповідача за вказаним договором складає 13092,33 грн, з яких: заборгованість по основному боргу - 12126,80 грн, заборгованість по відсотках - 965,53 грн. Тобто, як вбачається із наведеного розрахунку заборгованості фактор - ТОВ «Таліон Плюс» нарахував відсотки за даним кредитним договором за період з 17.05.2025 року по 27.05.2024 року, що вказаним вище договором факторингу передбачено не було. У відповідності до вказаного вище договору факторингу та реєстру прав вимоги до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача за договором у розмірі 12745,37 грн. Отже, враховуючи наведене, одним із факторів - ТОВ «Таліон Плюс» було нараховано проценти після закінчення строку дії кредитного договору № 419644657 від 04.02.2022 року та включено дану суму в розмір заборгованості. Окрім того, згідно із розрахунком заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» 30.06.2022 року, 25.07.2022 року, 02.08.2022 року відповідачем було здійснено на рахунок кредитора три платежі в розмірі по 1000,00 грн кожний, що в сумі складає 3000,00 грн з яких: 3000,00 грн - оплата процентів, 0,00 грн - оплата основного боргу, після чого загальна сума заборгованості складає 9745,37 грн (12745,37 грн - 3000,00 грн = 9745,37 грн). Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості за вказаним договором у розмірі 9745,37 грн, а позовні вимоги в частині нарахування відсотків ТОВ «Таліон Плюс» за договором № 419644657 від 04.02.2022 року є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених позовних вимог. Позов заявлено з ціною 13092,33 грн, а задоволено на суму 9745,37 грн, тобто на 74,44 % (9745,37х100:13092,33). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1803,23 грн (2422,40х74,44:100). При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу в загальній сумі 7000 грн суд виходить з такого. Судом встановлено, що 17.03.2025 року укладено договір про надання правничої допомоги № 17/03/25-02. Предметом вказаного договору є зобов`язання надати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 17.03.2025 року до договору № 17/03/25-02 від 17.03.2025 року сторони погодили надання правових послуг по стягненню заборгованості з [PERSON] на загальну суму 7000 грн. Отже, з огляду на те, що позов задоволено частково (74,44%), а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на правову допомогу пропорційно до розміру задоволених вимог в розмірі 5210,80 грн (7000х74,44:100). На підставі викладеного,

Outcome: partial