Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

\~ \~ \~ \~26 листопада 2024 року ПАТ «НАСК «Оранта» (далі: позивач) звернулось до [PERSON] (далі: відповідач) із позовом про відшкодування в порядку регресу шкоди, заподіяної внаслідок ДТП у розмірі 18\~309,82 грн. \~ \~ \~ \~В обґрунтування заявленої вимоги позивач посилався на те, що в силу ст.38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право зворотної вимоги до відповідача. \~ \~ \~ \~До судового засідання учасники справи, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, не звились. Представник позивача розгляд справи просив здійснювати за своєї відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач причину неявки не сповістив. Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Підстави, передбачені ст.223 ЦПК України, для відкладення розгляду справи, судом не встановлені. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні фактичні обставини: 09.06.2023 між позивачем та Селянським (фермерським) господарством Скорук А.В. укладений договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, яким забезпечена відповідальність водія транспортного засобу «Land Rover», р.н. [NUMBER] , що підтверджується Полісом серії ЕР №215062031. 11.12.2023 постановою Шевченківського районного суду м. Києва відповідач визнаний винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, 122-4 КУпАП. Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що 07.11.2023 о 14:50 відповідач керуючи транспортним засобом «Land Rover», р.н. [NUMBER] , по вул. Кудрявська,24 у м. Києві, не дотримався безпечного інтервалу до автомобіля «Nissan», р.н. [NUMBER] , внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Вказаними діями відповідач порушив вимоги п.13.1 ПДР. Крім того, в порушення вимог п.2.10А ПДР залишив місце ДТП. Власником автомобілю «Nissan», р.н. [NUMBER] , є [PERSON] , що підтверджується відповіддю від Національної поліції України. 15.01.2024 [PERSON] звернулась до позивача з повідомлення про ДТП та заявою про страхове відшкодування. Як вбачається з протоколу (акту) огляду транспортного засобу від 15.01.2024, ремонтної калькуляції від 19.01.2024, розрахунку страхового відшкодування від 26.01.2024, страхового акту №ОЦВ-3Д-У-24-32-105375/1 від 05.02.2024, сума страхового відшкодування становить 18\~309 ,82 грн. 05.02.2024\~позивач виплатив\~ [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 18 309,82 грн., що підтверджено платіжною інструкцією №6622 від 05.02.2024. 20.02.2024 позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату виплаченої суми страхового відшкодування у порядку регресу. Відповідач суму страхового відшкодування у порядку регресу не сплатив. Суд, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд висновує: Згідно вимог ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.1191 ЦК України,- особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»). Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України регулюється Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон). Відповідно до абз. «в» п.1 ч.1 ст.38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Таким чином, враховуючи, що відповідач визнаний винним у вчиненні ДТП та залишенні місця ДТП, а також виплату позивачем страхового відшкодування потерпілому, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність стягнення з відповідача у порядку регресу виплаченого позивачем страхового відшкодування у заявленому розмірі. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовної вимоги підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 3\~028 грн.

Outcome: approved