Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за Договором №481448-КС-002 про надання кредиту від 13 лютого 2024 року, яка становить 108013 грн 51 коп. та складається з суми прострочених платежів по тілу кредиту - 32068 грн 38 коп., суми прострочених платежів по процентах - 75089 грн 28 коп., суми прострочених платежів за комісією - 855 грн 85 коп., оскільки відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за цим укладеним між ними кредитним договором. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений ним за подання даного позову до суду судовий збір у сумі 2422 грн 40 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься його заява, в якій він просить суд позов задовольнити та справу розглянути за його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. У матеріалах справи міститься заява відповідача, в якій вона просила розглядати справу без її участі та вказала, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту визнає. Водночас просить відмовити у стягненні нарахованих відсотків, оскільки вона є дружиною військовослужбовця. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 лютого 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти договір №481448-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с. 41-45). Того ж дня [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №481448-КС-002 про надання кредиту. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор [NUMBER], на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено (а.с.46-50,65). Також [PERSON] 13 лютого 2024 року підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту, що містить всі основні умови кредитування (а.с.26-30). Відтак, 13 лютого 2024 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] укладено договір №481448-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до п.2.1 Договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 27000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно п.2.3 договору кредит надається строком на 24 тижні, стандартна процентна ставка за кредитом в день становить 2,00000000 і є фіксованою, знижена процентна ставка за кредитом в день становить 1,15012963 (п.2.4 договору). Пунктом 2.5 договору передбачена комісія за надання кредиту, яка нараховується одноразово при видачі кредиту, в дату видачі кредиту, в сумі 4050 грн 00 коп. Відповідно до п. 3.2.2. договору, сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п.3.2.3 та додатку №1 до договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п.2.4 договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3 та додатку №1 до договору, та до закінчення терміну дії договору (а.с.36-40). На підтвердження укладення кредитного договору позивачем надано візуальну форму послідовності дій клієнта щодо укладення електронного договору про надання кредиту №481448-КС-002 від 13 лютого 2024 року в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства на сайті www.my.bizpozyka.com, в якій конкретизовано час вчинення, опис дії та її виконавця (а.с.61-62). З довідки наданої відповідачем вбачається, що 13 лютого 2024 року о 20:54:32 ТОВ «Бізпозика» на карту № [NUMBER] здійснило платіж на суму 27000 грн із зазначенням призначення платежу «перерах. коштів [PERSON] , ІПН [NUMBER] зг.до кредитного дог.№481448-КС-002 від 13 лютого 2024 року Без ПДВ» (а.с.66). Крім того, 18 березня 2024 року ТОВ «Бізнес Позика» направило [PERSON] пропозицію (оферту) укласти додаткову угоду №1 (оферта) до договору №481448-КС-002 про надання кредиту від 13 лютого 2024 року (Споживчий кредит. Електронна форма) (57-58). Того ж дня [PERSON] прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення додаткової угоди №1 до договору №481448-КС-002 про надання кредиту від 13 лютого 2024 року. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор [NUMBER], на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено (а.с.55-56,65). Також [PERSON] 18 березня 2024 року підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором паспорт споживчого кредиту, що містить всі основні умови кредитування (а.с.26-30). Отже, 18 березня 2024 року між ТОВ "БІЗНЕС ПОЗИКА" та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору №481448-КС-002 про надання кредиту від 13 лютого 2024 року (Споживчий кредит. Електронна форма) в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Відповідно до п.1 додаткової угоди кредитодавець та позичальник підтверджують, що станом на 18 березня 2024 року сума неповернутого позичальником кредиту становить 26068 грн 38 коп.; сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить: 1798 грн 92 коп.; сума нарахованої та несплаченої комісії комісії становить: 2287 грн 28 коп. Згідно з п.2, 2.1,2.2 додаткової угоди сторони домовилися, що з дати укладення додаткової угоди, кредит збільшується на 6000 грн 00 коп., та кредитодавець, на умовах викладених у договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути, кредит збільшений на 6000 грн 00 коп. у строки та на умовах викладених у договорі. Після збільшення суми кредиту, загальна сума отриманого (відповідно до договору та додаткової угоди) та неповернутого позичальником кредиту та додаткового кредиту складає 32068 грн 38 коп. На дату укладення додаткової угоди несплачені проценти, а також несплачена комісія вносяться до графіку платежів (п.6.1 цієї додаткової угоди), що підлягають спалаті відповідно до графіку платежів. Після укладення цієї додаткової угоди та збільшення суми кредиту будуть змінені умови кредитування за договором. У зв`язку із зазначеним після укладення цієї додаткової угоди та отримання позичальником додаткових грощових крштів у кредит: загальна сума отриманого кредиту становить - 32068 грн 38 коп.; орієнтовна реальна річна процентна ставка - 12393 грн 08 коп., орієнтовна загальна вартість наданого кредиту (п.4 додаткової угоди). У п.5 додаткової угоди вказано, що комісія за надання додаткової суми кредиту становить 900 грн 00 коп. (а.с.55-56). На підтвердження укладення додаткової угоди 1 від 18 березня 2024 року до договору про надання кредиту №481448-КС-002 від 13 лютого 2024 року позивачем надано візуальну форму послідовності дій клієнта щодо укладення електронної додаткової угодтив в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства на сайті www.my.bizpozyka.com, в якій конкретизовано час вчинення, опис дії та її виконавця (а.с.63-64). З довідки наданої відповідачем вбачається, що 18 березня 2024 року ТОВ «Бізпозика» на карту № [NUMBER] здійснило платіж на суму 6000 грн із зазначенням призначення платежу «перерах. коштів [PERSON] , ІПН [NUMBER] зг.дод.угоди від.18 березня 2024 року до кредитного дог. №481448-КС-002 від 13 лютого 2024 року без ПДВ» (а.с. 67). З наданої на виконання ухвали суду, інформації від АТ КБ «Ощадбанк» вбачається, що банківську платіжну карту № [NUMBER] емітовано на ім`я [PERSON] . Із виписки по рахунку встановлено, що 14 грудня 2024 року на зазначену карту відбулось зарахування коштів на суму: 27000 грн, а 19 березня 2024 року було зараховано 6000 грн. Крім того, дана виписка свідчить про те, що відповідач активно користувалася наданими їй коштами (а.с.149-156). Відповідно до розрахунку заборгованості та довідки про стан заборгованості, сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором №481448-КС-002 від 13 лютого 2024 року станом на 27 листопада 2024 року становить 108013 грн 51 коп. з яких: заборгованість за кредитом - 32068 грн 38 коп; заборгованість по відсотках -75089 грн 28 коп. Відсотки нараховувались починаючи з 13 лютого 2024 року до 30 липня 2024 року; заборгованість по комісії - 855 грн 85 (а.с.21-24,25). Положенням статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно зі ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Як визначено ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За змістом ст.526,527,530,610 ЦК України, зобов`язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, при цьому, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, дане зобов`язання має бути виконане у зазначений період часу. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язання. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За правилами ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Факт укладення договору про надання кредиту №481448-КС-002 від 13 лютого 2024 року, отримання позики за цим кредитним договором та її неповернення,відповідачем [PERSON] не оспорюється, про що свідчить подана нею до суду заява, а тому такі обставини додатковому доказуванню не підлягають, отже, з урахуванням встановлених обставин, з відповідача підлягає до стягнення заборгованість за тілом кредиту в сумі 32068 грн 38 коп. Разом з тим, відповідач не погоджується з нарахуванням їй процентів за вказаним кредитним договором, мотивуючи це тим, що вона є дружиною військовослужбовця. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відповідач [PERSON] є дружиною [PERSON] , [INFO] , з 21 листопада 2012 року (а.с. 134). Згідно з копією військового квитка серії [NUMBER] [PERSON] призваний у Збройні Сили України по мобілізації 13 вересня 2022 року на підставі Указу Президента України №69/2022 (а.с. 135). Згідно з довідкою форми 5 №56/1 від 08 січня 2025 року, виданої командиром військової частини [NUMBER] , [PERSON] перебуває на військовій службі у вказаній військовій частині за призовом під час мобілізації (а.с. 136). Крім того, [PERSON] має посвідчення учасника бойових дій (а.с.137-138). Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей та встановлено єдину систему їх соціального та правового захисту. У частині 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ в чинній редакції зазначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Станом на час укладення спірного кредитного договору (13 лютого 2024 року) відповідач була дружиною військовослужбовця і є нею на даний час, відтак на неї розповсюджуються положення п.15 ст.14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Разом з тим, ці положення внесені до Закону № 2011-ХІІ згідно із Законом України від 11 квітня 2024 року № 3633-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку», який набрав чинності 18 травня 2024 року. На час укладення кредитного (13 лютого 2024 року) та по 17 травня 2024 року частина 15 статті 14 Закону №2011-ХІІ була викладена в такій редакції: «Військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Тобто на момент укладення сторонами кредитного договору та до внесення змін у редакцію ч.15 ст.14 Закону № 2011-ХІІ, які набрали чинності 18 травня 2024 року дружини (чоловіки) військовослужбовців, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, та військовослужбовці під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, не були такими особами, яким проценти за користування кредитом не нараховуються. Відповідно до частини 1 статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії у часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Це означає, що за загальним правилом норма права діє стосовно фактів і відносин, які виникли після набрання чинності цією нормою. Тобто, до події, факту застосовується той закон (інший нормативно-правовий акт), під час дії якого вони настали або мали місце. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів неодноразово висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп, від 09 лютого 1999 року № 1-рп/99, від 05 квітня 2001 року № 3-рп/2001, від 13 березня 2012 року № 6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом. Єдиний виняток з даного правила, закріплений у частині 1 статті 58 Конституції України, складають випадки, коли закони та інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Конституційний Суд України також висловив позицію, згідно якої закріплення принципу незворотності дії нормативно-правового акта у часі на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта (рішення Конституційного Суду України від 13 травня 1997 року № 1-зп). Відповідно до частини 2 статті 5 ЦПК України акт цивільного законодавства не має зворотної сили у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність. Як встановлено, передбачені умовами договору про надання кредиту №481448-КС-002 від 13 лютого 2025 року проценти не є цивільною відповідальністю боржника за невиконання зобов`язань за цим договором, а є процентами за користування кредитними коштами, тому в даному випадку до цих правовідносин не може бути застосовано принцип зворотної сили закону у часі. Крім того, конструкція частини 15 статті 14 Закону № 2011-ХІІ не передбачає звільнення військовослужбовців та членів їхніх сімей від сплати відсотків за користування кредитом, а лише визначає умови, за яких такі відсотки не нараховуються. Законодавець чітко встановив, що ці умови пов`язані з певними періодами проходження військової служби. Викладене свідчить, що законодавчі норми, якими встановлено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, не є такими, що встановлюють відповідальність позичальника, а тому на відповідні норми не поширюється положення ч.1 ст.58 Конституції України щодо зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів. До того ж, Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» або будь-який інший нормативно - правовий акт не містять прямої вказівки про те, що норми цього Закону, у тому числі його п.15 ст.14, набувають зворотної дії в часі. Таким чином, у відповідача відсутній обов`язок щодо сплати процентів за користування кредитом починаючи з 18 травня 2024 року на підставі частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей». А нарахування відповідачу відсотків за період з 13 лютого 2024 року до 17 травня 2024 року є обгрунтованим та правомірним. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитом (а.с. 21-24) заборгованість за процентами за період з 13 лютого 2024 року до 17 травня 2024 року складає 27627 грн 90 коп., погашення нарахованих після 17 травня 2024 року відсотків відповідач не здійснювала. Відтак, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню нараховані відсотки за кредитним договором В481448-КС-002 від 13 лютого 2024 року в сумі 27627 грн 90 коп. Вирішуючи питання щодо стягнення з [PERSON] суми прострочених платежів за комісією в розмірі 855 грн 85 коп., суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту. Згідно з ч.2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Згідно з ч.1,2,5,7 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15. Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства. Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц. Крім того, у п.п.31.29, 32.8 Постанови Велика Палата Верховного Суду у справі №496/3134/19 від 13 липня 2022 року зазначено, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року) щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи те, що позивачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, Велика Палата дійшла висновку про те, що положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Суд звертає увагу, що комісія за надання кредиту в розмірі передбаченому в договорі є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику. Крім того, позивачем у договорі не зазначено, які послуги надаюся за комісію пов`язану з наданням кредиту. За таких обставин, суд вважає, що сплата позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту в розмірі 855 грн 85 коп. є нікчемною з моменту укладення договору, а відтак відсутні підстави для їх стягнення з [PERSON] . Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом (тіло кредиту) в сумі 32068 грн 38 коп. та за нарахованими відсотками за період з 13 лютого 2024 року до 17 травня 2024 року в сумі 27627 грн 90 коп., а всього заборгованість становить 59696 грн 28 коп. Також у відповідності до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивачапідлягає стягненню понесений ним документально підтверджений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial