Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

ТзОВ «Юніт Капітал» звернулося до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказало, що 23.02.2024 між ТзОВ «Макс Кредит» та відповідачем був укладений кредитний договір № 00-9640658 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 5000 грн. Договір був укладений в електронному вигляді та підписаний [PERSON] електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію». 17.12.2024 між Первісним кредитором та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 00-9640658 від 23.02.2024. 02.04.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та ТзОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 020425-У відповідно до умов якого ТзОВ «Юніт Капітал» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 00-9640658 від 23.02.2024. Відповідно до\~Реєстру Боржників\~за Договором\~Факторингу 2\~від ТОВ\~«ФК «ОНЛАЙН\~ФІНАНС» до\~Позивача перейшло\~право вимоги\~до Відповідача\~на загальну\~суму 38\~526,50\~ грн. Однак, оскільки Відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів виникла заборгованість у розмірі 38 526,50 грн., яка складається з наступного: 5 500,00 грн. - заборгованість по кредиту; 33 026,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За таких обставин ТзОВ «Юніт Капітал» просило суд стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за договором кредиту № 00-9640658 від 23.02.2024 у сумі 38526,50 грн., судовий збір у сумі 2422,40 грн. та 7000 грн. понесені витрати на правову допомогу. ТзОВ «Юніт Капітал» звернулося із клопотанням про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику осіб). Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 04.06.2025 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач відзив на позов не подав. 12.09.2025 розгляд справи закінчено ухваленням рішення суду по суті заявлених вимог. Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 23.02.2024 між ТзОВ «Макс Кредит» та відповідачем був укладений кредитний договір № 00-9640658 за умовами якого останній отримав кредит у сумі 5000 грн. Згідно п. 1.3. строк дії кредитної лінії 360 календарних днів, дата повернення 17.02.2025. Тип процентної ставки фіксована (п.1.4). [PERSON] підписав договір кредиту № 00-9640658 шляхом накладення електронного підпису одноразовим ідентифікатором (78464). 17.12.2024 між ТзОВ «Макс Кредит» та ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 17122024-МК/Онлайн, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 00-9640658 від 23.02.2024 в сумі 38 526,50 грн., яка складається з наступного: 5 500,00 грн. - заборгованість по кредиту; 33 026,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. 02.04.2025 ТОВ «ФК «ОНЛАЙН ФІНАНС» та Позивач уклали Договір факторингу № 020425-У відповідно до умов якого Позивачу відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором № 00-9640658 від 23.02.2024. Відповідно до\~Реєстру Боржників\~за Договором\~Факторингу 2\~від ТОВ\~«ФК «ОНЛАЙН\~ФІНАНС» до\~Позивача перейшло\~право вимоги\~до Відповідача\~на загальну\~суму 38\~526,50\~ грн. Однак, оскільки Відповідач належним чином не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів виникла заборгованість у розмірі 38 526,50 грн., яка складається з наступного: 5 500,00 грн. - заборгованість по кредиту; 33 026,50 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами першою, другою статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Так, пунктами 5, 6, 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» встановлено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додається до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним із моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Правилами статті 12 Закону України "Про електронну комерцію"регламентовано, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Тобто будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України). Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину тощо) вказується особа, яка створила замовлення. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постановах від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, які, відповідно до вимог частини четвертої статті 263 ЦПК України суд враховує при виборі і застосуванні норми права до цих спірних правовідносин. Судом встановлено, що договір №00-9640658 від 23.02.2024 підписано [PERSON] з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором «78464». Таким чином вказаний кредитний договір підписаний електронним підписом, використання якого неможливе без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, а також без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету. За таких обставин, по кредитному договору, укладеному з [PERSON] , у письмовій формі було досягнуто згоду з істотних умов кредитного договору, в тому числі щодо строку кредитування та нарахування відсоткової ставки. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1ст. 513 ЦК України). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. Відповідно до положень статей1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Наявними в матеріалах справи договорами факторингу, витягами з реєстру боржників і прав вимоги, які належно засвідчені печатками та підписами сторін, підтверджується перехід права вимоги до позивача за кредитним договором № 00-9640658 від 23.02.2024. Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості проценти за користування кредитним коштами нараховувались наступним чином : в період з 23.02.2024 по 17.12.2024 нарахування процентів здійснювалось за стандартною процентною ставкою в розмірі 2,47% в день (Пункт 1.4.1.), по 123,50 грн. (за період з 23.02.2024 по 17.12.2024), при цьому кредитором постійно здійснювалось донарахування відсотків. Разом з тим, згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) максимальний розмір денної процентної ставки не повинен перевищувати : -протягом перших 120 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ 2,5% (до 22.04.2024); - протягом наступник 120 днів 1,5% (до 20.08.2024); - починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ 1% (з 21.08.2024). Пунктом 1.3. договору визначено, що строк кредиту становить 360 днів, а тому з врахуванням вимог Закону № 3498-ІХ, проценти за договором підлягають стягненню в такому розмірі : з 23.02.20524 по 22.04.2024 в розмірі по 125,00 грн. в день (5000грн.х2,5%), протягом 60 днів в сумі 7500грн. з 23.04.2024 по 20.08.2024 по 75,00 грн. в день (5000х1,5%), протягом 120 днів в сумі 9000 грн. з 21.08.2024 по 17.12.2024 по 50 грн. в день (5000х1%), протягом 118 днів в сумі 5900грн., а всього 22 400 грн. Щодо стягнення комісії. За змістом ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. З урахуванням принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено нормативно-правовими актами. Послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку (фінансової установи), виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь банку. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самого банку та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 09.12.2019 року в справі № 524/5152/15. Враховуючи вищевикладене, умови договору № 00-9640658 від 23.02.2024, яким передбачено сплату комісійної винагороди за видачу кредиту є нікчемними, а вимоги щодо стягнення заборгованості за комісією в сумі 500 грн., задоволенню не підлягають. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором кредитної лінії № №00-9640658 від 23.02.2024 в сумі 27\~400 грн., в т.ч. 5000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 22 400грн. заборгованість за відсотками. Щодо розподілу судових витрат. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. 07.04.2025 Адвокатське бюро «Тараненко та партнери» взяли на себе зобов`язання надавати правничу допомогу ТОВ «Юніт Капітал» та відповідно до довіреності від 04.12.2024 уповноважено адвоката Тараненко А.І. на підставі довіреності на представництво інтересів товариства у всіх судових установах. Додатковою угодою № 11 від 07.04.2025 ТОВ «Юніт Капітал» доручило Адвокатському бюро «Тараненко та партнери» в особі керуючого бюро - адвоката Тараненка А.І. представляти інтереси товариства та надавати юридичну допомогу, в тому числі у справі за позовом ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 00-9640658 від 23.02.2024. Згідно з актом прийому-передачі наданих послуг від 07.04.2025 адвокатом Тараненком А.І. надано клієнту юридичні послуги, у вигляді вивчення матеріалів справи та складання позовної заяви, підготовка адвокатського запиту, підготовка клопотання у справі за позовом ТОВ «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вартість виконаних робіт становить 7 000 грн. із витрачанням часу за дану роботу 6 годин. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (71,12%) судовий збір в розмірі 1722,81 грн., витрати на правничу допомогу в розмірі 4\~978,40 грн.

Outcome: partial