Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

До Дунаєвецького районного суду Хмельницької області надійшов позов акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі позивач, банк) до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення заборгованості за договором, в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість у сумі 42843,49 грн за договором про надання банківських послуг (Договір банківського рахунку) від 08.08.2018 (далі кредитний договір), а також судовий збір у сумі 2422,40 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву б/н від 08.08.2018 та приєднався до умов та правил надання банківських послуг в редакції, що діяла на дату підписання. На підставі зазначеної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено кредитний ліміт, який в подальшому збільшений до 50000,00 грн. Відповідач отримав кредитну картку номер [NUMBER] строк дії 07/22 типу "Універсальна", а в подальшому для продовження користування отримав додаткові картки: номер [NUMBER] строк дії 10/22 типу "Універсальна", номер 4149609055796777 строк дії 03/28 типу "Універсальна" та номер 4149439049556966 строк дії 09/24 типу "Універсальна". У процесі користування рахунком 19.01.2021 відповідачем підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої відбулася зміна відсоткової ставки на 42,0% річних. Заяву підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 "Про затвердження положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України". У зв`язку зі змінами у законодавстві клієнт підписав паспорт споживчого кредиту від 14.12.2018, в якому також міститься інформація про відсоткові ставки по кредитуванню по картковим рахункам. Позивач зазначає, що у зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії, банк скасував відсоткову ставку у березні 2022 року та встановив її у розмірі 0%, а в подальшому із 01.04.2022 відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру. Як правову підставу для звернення до суду позивач зазначає норми Цивільного кодексу України щодо обов`язковості умов укладених договорів, обов`язковості виконання боржником узятих на себе зобов`язань за договором, особливостей укладення і виконання кредитних договорів; норми Закону України "Про споживче кредитування" щодо порядку укладення договорів. Разом із поданням позову представник позивача заявив клопотання про розгляд справи без його участі, клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотання про дослідження доказів. Ухвалою суду від 08.07.2025 позовна заява була залишена без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви. Заявою банку, що надійшла до суду 11.07.2025, зазначені судом недоліки були виправлені. Ухвалою від 14.07.2025 Дунаєвецький районний суд Хмельницької області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у цій справі, ухвалив проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. Між акціонерним товариством комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі банк) та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг від 08.08.2018 (далі кредитний договір), який є змішаним договором відповідно до ст. 628 ЦК України та поєднує в собі елементи кредитного договору та договору банківського рахунку. Відповідно до укладеного договору відповідач акцептував публічну пропозицію банку про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, що з моменту його акцептування є невід`ємною складовою договору. Даний договір у сукупності з умовами та правилами визначає правове регулювання та регламентує взаємовідносини банку та позичальника в рамках кредитних правовідносин. Згідно з умовами кредитного договору банк надав позичальнику можливість користуватися кредитним лімітом до 50000,00 грн для власних потреб. Договір передбачав щомісячні платежі у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості та встановлював відсоткову ставку, яка в подальшому була змінена на 42,0% річних. Вказаний вище кредитний договір був укладений шляхом підписання відповідачем анкети-заяви та приєднання до умов та правил надання банківських послуг в електронному вигляді. Факт укладення договору підтверджується отриманням відповідачем кредитних карток та їх активацією, а також користуванням кредитними коштами, що відображено у виписці по рахунку. Після укладення кредитного договору банк свої зобов`язання виконав і надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього. Банк забезпечив відповідачу безперервний доступ до рахунку та можливість користування кредитним лімітом. У подальшому відповідач виконував свої зобов`язання з повернення використаних кредитних коштів лише частково. Згідно з випискою по рахунку відповідача за весь період з моменту укладення кредитного договору відповідач частково погашав заборгованість. Строк, на який було надано можливість користування кредитом за договором, не був обмежений конкретною датою, однак відповідач був зобов`язаний здійснювати щомісячні мінімальні платежі. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. У зв`язку із зазначеним, станом на час розгляду справи в суді сформувалась заборгованість відповідача перед банком за договором у розмірі 42843,49 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту. Позивач не здійснював додаткових нарахувань відсотків після закінчення строків платежів, не нараховував штрафні санкції та комісії понад основну суму заборгованості. Таким чином, унаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 42843,49 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності відповідно до ст. 89 ЦПК України. Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені доводи та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд виходив з такого. Встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини, пов`язані із невиконанням останнім зобов`язань за укладеним ним змішаним договором. Вказані правовідносини є цивільно-правовими та регулюються Цивільним кодексом України. Сторони мають право укласти договір, у якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору (ч. 2 ст. 628 ЦК України). За ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Відповідно до змісту ст. 526, 527, 530, 627, 628 ЦК України договір є обов`язковим до виконання на умовах, які ним визначені, а прийняті на себе контрагентами зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Щодо електронного способу укладення договору суд зазначає, що відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції. У даному випадку відповідач не лише отримав кредитні картки, а й визнав укладення кредитного договору та погодився з його умовами, вчинивши дії, спрямовані на виконання укладеного договору та його умов, активував картки та користувався кредитними коштами. Із виписки по рахунку вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, а також частково сплачував заборгованість за договором. Позивач свої зобов`язання за укладеним договором виконав у повному обсязі, надав відповідачу можливість користування кредитними коштами на умовах, передбачених договором, забезпечив відкриття рахунку та видачу кредитних карток. Відповідач, отримавши можливість користування кредитними коштами, був зобов`язаний в силу вимог ст. 629 та 1054 ЦК України їх повертати на умовах та у строки, передбачені укладеним договором. При цьому, в матеріалах справи документів, які б підтверджували повне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, немає. Відповідач, у свою чергу, не сплатив повністю грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом відповідно до умов договору, що випливає з розрахунку заборгованості за договором, що наданий позивачем, та підтверджується випискою по рахунку. Суду не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, що відповідає положенням ст. 617 ЦК України. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні врегульовано Законом "Про споживче кредитування". Так, п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону "Про споживче кредитування" визначено, що договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Виходячи із наведених правових норм, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, що підтверджені дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги слід задовольнити. Щодо доказів у справі суд встановив наступне. Позивачем надано до суду розрахунок заборгованості (оригінал), виписку по рахунку (оригінал), копію анкети-заяви позичальника від 08.08.2018, копію заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 19.01.2021, копію паспорту споживчого кредиту від 14.12.2018, копію умов та правил надання банківських послуг у редакції, що діяла на момент підписання заяви, копію наказу банку щодо затвердження умов та правил надання банківських послуг у редакції, що діяла на момент підписання заяви. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 № 578/5, а також позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц, якою крім того зроблено висновок, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, банком надані до суду первісні бухгалтерські документи про видачу та використання коштів за кредитним договором, які є належними доказами заборгованості відповідача. Відповідачем зазначені докази не спростовані, контр розрахунок суми заборгованості не наведено, не надано суду також обґрунтувань звільнення відповідача від обов`язку сплатити на користь банку наявну суму заборгованості. Отже, суд доходить висновку про необхідність задоволення позовних вимог банку. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Як вбачається із матеріалів справи, позивач під час подання позову сплатив судовий збір у сумі 2422,40 грн. У зв`язку з тим, що позовні вимоги суд задовольняє, судовий збір стягується із відповідача. Ураховуючи вищевикладене,

Outcome: approved