Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

У червні 2025 року (документ сформований в системі «Електронний суд» 25 березня 2025 року) позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 01 листопада 2007 року у розмірі 44 335 грн. 06 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 39 229 грн. 93 коп.; заборгованості за простроченими відсотками - 5 105 грн. 13 коп. Судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі та призначено до судового розгляду. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач про час, дату і місце слухання справи повідомлений належним чином, що підтверджується Довідко про доставку повідомлення у додаток «Viber» та трекінгом відправки, але в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд здійснив розгляд справи без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] звернувся до Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву № б/н від 01 листопада 2007 року. В анкеті-заяві відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до умов договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що відповідає строку дії картки. Відповідно до довідки Акціонерного товариства Комерційного банку «ПРИВАТБАНК», за вищевказаним договором відповідач отримував кредитну картку «Універсальна», починаючи з 01 листопада 2007 року. Як вбачається з довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на відповідача з 01 листопада 2007 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт до 07 жовтня 2013 року в сумі 1 174 грн. 73 коп.; з 08 жовтня 2013 року кредитний ліміт збільшено до 10 900 грн.; з 09 грудня 2017 року кредитний ліміт встановлено 49 230 грн.; з 01 вересня 2023 року кредитний ліміт встановлено до 0 грн. Відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та виписці по картковому рахунку відповідача. Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5, а також позицією Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 554/4300/16-ц, якою крім того зроблено висновок, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій, а тому є належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, Банком надані до суду саме первісні бухгалтерські документи про видачу та сплату коштів за Кредитним договором, які є належними доказами заборгованості Відповідача. У виписці по руху коштів чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт, а також факти використання відповідачем грошей, а отже й отримання кредитної картки, оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Із виписки вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, а також частково сплачував заборгованість за договором. Після спливу строку дії першої картки відповідачем для можливості користування рахунком додатково отримані наступні картки: Кредитна картка номер - [NUMBER] , строк дії - 01/10, тип - Універсальна; Кредитна картка номер - 4149437407396249, строк дії - 11/13, тип - Універсальна; Кредитна картка номер - 5168755332529631, строк дії - 07/17, тип - Універсальна; Кредитна картка номер - 5168742301566190, строк дії - 05/17, тип - WGMMS DebitMasterCard Gold; Кредитна картка номер - 5457092303826758, строк дії - 03/17, тип - Універсальна GOLD; Кредитна картка номер - 5168742307385280, строк дії - 07/17, тип - Універсальна Gold; Кредитна картка номер - 5168742350156224, строк дії - 04/18, тип - Універсальна GOLD; Кредитна картка номер - 5168742214937678, строк дії - 12/21, тип - Універсальна GOLD. В процесі користування рахунком відбулася зміна відсоткової ставки на 40,8 % річних. У процесі користування кредитним рахунком клієнту були завжди доступні у вільному доступі на сайті банку та у додатку Приват24 умови обслуговування кредитних карток, які банк постійно пропонує клієнту для ознайомлення огляду кожного наступного разу, коли відбуваються навіть незначні зміни. Також, в зв`язку зі змінами у законодавстві - впровадженні нормами закону "Про споживче кредитування" паспорту споживчого кредиту - клієнт підписав паспорт споживчого кредиту від 08.12.2021 р., в якому також є інформація про відсоткові ставки по кредитування по картковим рахункам. Клієнт не надавав банку жодного разу заперечення щодо розміру відсоткової ставки, при цьому частково погашав заборгованість, що свідчить про обізнаність клієнта з умовами кредитування. У процесі користування рахунком 08 грудня 2021 року відповідачем підписано Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (копія додається до позовної заяви), на підставі якої отримано додаткову кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії - 03/25, тип - Універсальна GOLD, а також погоджені інші суттєві умови користування кредитним рахунком. Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відповідачем підписано власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 № 151 Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України. При цьому, на момент підписання зазначеної вище Заяви Відповідач мав заборгованість, що вбачається із виписки по рахунку та розрахунку заборгованості. Таким чином, відповідач був належним чином повідомлений про умови кредитування зокрема щодо сплати відсотків. Починаючи з 08 грудня 2021 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем Заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а саме згідно п. 1.3. у розмірі 40.8%. При цьому за погодженою ставкою Банком нараховано відсотків у розмірі 5105.13 грн. У зв`язку із початком повномасштабного вторгнення та збройної агресії російської федерації, Банк пішов на зустріч клієнтам та скасував відсоткову ставку у березні 2022 р. - розмір 0 %, а в подальшому із 01 квітня 2022 р. відсоткова ставка поступово повернута до погодженого розміру (детально у Розрахунку заборгованості). Таким чином, Банк свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу можливість розпоряджатись кредитнимикоштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями Відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього, а Відповідач отримуючи кредитні картки фактично отримував електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим Відповідач мав безперервний доступ до самого рахунку. Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений Договором. Але в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. Так, з розрахунку заборгованості за кредитним договором № б/н від 01 листопада 2007 року відповідача вбачається, що станом на 21 січня 2025 року заборгованість за кредитним договором складає 44 335 грн. 06 коп., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 39 229 грн. 93 коп.; заборгованості за простроченими відсотками - 5 105 грн. 13 коп. Таким чином, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань по кредитному договору у відповідача утворилася вищевказана заборгованість. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 72 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). У відповідність до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За таких обставин, суд вважає, що позивачем надані підтвердження про конкретні запропоновані відповідачу умови оплати процентів за користування кредитними коштами, а тому, документи, які наявні в матеріалах даної справи та містить підпис відповідача, можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, що підтверджується випискою по картковому рахунку відповідача та розрахунком заборгованості. Відповідно до положень\~статті 1073 ЦК України\~у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п. 54 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна інструкція це розпорядження ініціатора надавачу платіжних послуг щодо виконання платіжної операції. Ініціатор в свою чергу це особа, яка на законних підставах ініціює платіжну операцію шляхом формування та/або подання відповідної платіжної інструкції, у тому числі із застосуванням платіжного інструменту. До ініціаторів належать платник, отримувач, стягувач, обтяжувач (п.21 Закону України «Про платіжні послуги»). Ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом, зокрема: "... 6) надання користувачем платіжної інструкції відповідному учаснику платіжної системи, у тому числі шляхом використання певного платіжного інструменту, в порядку, визначеному правилами цієї платіжної системи" (стаття 41 Закону України «Про платіжні послуги»). Згідно з п. 56 ст.1 Закону України «Про платіжні послуги» платіжна - електронний платіжний засіб у вигляді пластикової чи іншого виду картки. Платіжна операція - будь-яке внесення, переказ або зняття коштів незалежно від правовідносин між платником і отримувачем, які є підставою для цього (п. 57 ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги»). Дана норма корелюється і з підпунктом 14 пункту 4 розділу І. Положення про порядок ємісії та еквайрингу платіжних інструментів, відповідно до якого платіжна операція дія ініційована користувачем електронного платіжного засобу, з унесення або зняття готівки з рахунку, здійснення розрахунків у безготівковій формі з використанням цього електронного платіжного засобу та/або його реквізитів за банківськими рахунками. Відповідно до пунктів 1-3 розділу IV Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів Банк має право здійснювати емісію електронних платіжних засобів у вигляді мобільного платіжного інструменту та обслуговування операцій з їх використанням, передбачених правилами платіжної системи, відповідно до умов договору та вимог цього Положення. Відповідно до п. 136 Положення №164 користувач зобов`язаний зокрема, але не виключно зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень. В той же час, згідно із абзацом 7 п. 19 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» регламентовано, що втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення користувачем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів та/або індивідуальної облікової інформації. Відповідно до п. 146 VII Розділу Положення № 164 затверджено, що власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідно до статті 68 Закону України "Про платіжні послуги" визначено, що електронна взаємодія надавача платіжних послуг із користувачем здійснюється лише після автентифікації користувача, який є фізичною особою, або уповноваженого представника користувача, який є юридичною особою. Внаслідок викладеного, суд приходить до висновку що аргументи позивача, наведені в позові в цій частині, обґрунтовані та підтверджені належними, допустимими й достовірними доказами, а тому є всі підстави для задоволення позову щодо присудження до стягнення на користь позивача з відповідача вищезазначеної заборгованості за кредитним договором, яка підтверджена розрахунками, доданими до позову та заявленому позивачем до стягнення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 2 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved