Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 12.06.2025 [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Студеняк О.С., звернувся до суду з позовом до Середнянської селищної ради Ужгородського району про визнання права власності на земельну частку (пай) розміром 0,3995 га із земель розпайованого КСП «Дубрівське». Позов обґрунтований тим, що позивач був працівником КСП «Дубрівське», отримав сертифікат на пай розміром 4,94 га, частково приватизував 4,5405 га, а залишок 0,3995 га не оформлений через втрату правовстановлюючого документа. Органи місцевого самоврядування та Держгеокадастр повідомили про неможливість видати дублікат сертифіката, що унеможливлює реалізацію права на виділення земельної ділянки в натурі, у зв`язку з чим позивач змушений захищати своє право у судовому порядку. Відповідач заперечень проти позову не висловив, у письмових поясненнях наголосив, що земельна частка (пай) не є сформованою ділянкою до моменту виділення її в натурі, тому площа в умовних кадастрових гектарах може відрізнятися від фактичної через перерахунок та вилучення земель під інфраструктуру. Заяви (клопотання) учасників справи. 20.06.2025 через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано заяву на виконання ухвали суду від 13.06.2025. 24.07.2025 через підсистему «Електронний суд» представником Середнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області подано до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання у відсутності представника відповідача. 24.07.2025 через підсистему «Електронний суд» представником позивача подано заяву про приєднання до матеріалів справи адвокатських запитів, листів Середнянської селищної ради № 01-49/1799 від 21.07.2025, Ужгородської районної військової адміністрації Закарпатської області від 24.07.2025. 25.07.2025 представником позивача подано до суду заяву про проведення підготовчого судового засідання у відсутності сторони позивача. 01.09.2025 представником позивача подано до суду заяву про відкладення розгляду справи. 22.09.2025 представником відповідача подано до суду письмові пояснення по справі. Позиції учасників справи. У судове засідання учасники справи не з`явилися, надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Судом на підставі частини другої\~статті 247 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.06.2025 вказану справу передано на розгляд судді Голяни О.В. Ухвалою суду від 13.06.2025 позовну заяву [PERSON] залишено без руху. Ухвалою суду від 23.06.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено розглядати в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 25.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом. 06.04.2000 КСП «Дубрівське» отримало державний акт на право колективної власності на землю серії ЗК №012-0021, виданий Дубрівською сільською радою народних депутатів Ужгородського району, яким у колективну власність передано 815,1 га земель для ведення сільськогосподарського виробництва, акт зареєстровано за №6 у книзі записів. Згідно зі списком громадян членів КСП, що є додатком №1 до зазначеного акту, [PERSON] під №23 набув право на земельну частку (пай) для ведення сільськогосподарського виробництва. 12.06.2000 розпорядженням голови Ужгородської районної державної адміністрації №253 затверджено розрахунки вартості земельних часток (паїв) та їх розмірів у межах КСП «Дубрівське». Додатком до розпорядження визначено: загальна площа сільськогосподарських угідь 735,7 га (у тому числі рілля 439,8 га, багаторічні насадження 23,1 га, сіножаті 34,6 га, пасовища 238,2 га), кількість осіб, які мають право на земельні частки (паї), 149 осіб відповідно до списку, що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю. 24.12.2003 розпорядженням голови Ужгородської районної державної адміністрації №662 власникам сертифікатів на право на земельну частку (пай) виділено земельні ділянки в натурі та видано державні акти на право приватної власності. Згідно з архівним витягом №741 від 05.11.2024 (список громадян, яким виділялися земельні ділянки (паї) на території Дубрівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), під №95 зазначено громадянина [PERSON] , мешканця с. Вовкове, з площею земельної ділянки 3,07 га. Відповідно до інформації Головного управління Держгеокадастру у Закарпатській області №29-7-0.31-1905/2-25 від 18.04.2025, у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видавалися Ужгородською РДА (Дубрівська с/р, КСП «Дубрівське»), наявний запис №147 від 27.10.2000 про видачу [PERSON] сертифіката РН №165298 на земельну частку розміром 4,96 умовних кадастрових гектарів. Сертифікат складався в одному примірнику і видавався власнику, тому його копія у відділі відсутня. Також [PERSON] видано державні акти на право власності на земельні ділянки на території Дубрівської сільської ради: серії ЗК №053856 від 25.11.2004 (площа 3,0714 га, запис №0104071003038) та серії ЗК №034796 від 24.01.2005 (площа 1,4691 га, запис №0105071000136). Середнянська селищна рада Ужгородського району Закарпатської області листом №01-49/951 від 17.04.2025 повідомила, що розпорядником земель КСП «Дубрівське» була Ужгородська районна державна адміністрація, а розпаювання земель проведено на підставі її розпорядження №662 від 24.12.2000. Оскільки земельні частки (паї) розташовані за межами населеного пункту с. Дубрівка, Дубрівською сільською радою рішення про виділення ділянок у натурі не приймалися. Сертифікати на право на земельну частку (пай) у процесі виготовлення державних актів поверталися до Ужгородської РДА, тому виготовлення їх копій чи дублікатів селищною радою є неможливим. У наданому списку власників земельних часток (паїв) членів КСП «Дубрівське» у графі №8 зазначено гр. [PERSON] , № у Державному акті на право колективної власності 23, сертифікат серії РН №165298 на площу 4,94 га умовних кадастрових гектарів. Інформація про приватизовані ділянки: рілля та кормові угіддя площею 3,0714 га і 1,4691 га (державні акти ЗК №053856 та ЗК №034796, кадастрові номери 2124882400:01:001:0014 та 2124882400:01:011:0024). Площа земельної частки, на яку [PERSON] ще зберігає право відповідно до сертифіката, становить 0,2272 га. Відповідно до державного акта на право власності на землю серії ЗК №053856 громадянину [PERSON] на підставі розпорядження голови Ужгородської районної державної адміністрації від 24.12.2003 №662 та сертифіката РН №165296 належить земельна ділянка площею 3,0714 га, розташована на території с. Дубрівка Ужгородського району Закарпатської області, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №0194971003038. Згідно з державним актом серії ЗК №0344796 [PERSON] на підставі того ж розпорядження №662 та сертифіката РН №165296 належить земельна ділянка площею 1,4691 га, також розташована на території с. Дубрівка Ужгородського району Закарпатської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний акт зареєстрований у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №01050710000136. Відповідно до листа Середнянської селищної ради №06-49/1799 від 21.07.2025, землі колишнього КСП «Дубрівське» у с. Дубрівка не були виділені у натурі та залишаються у користуванні підприємства, але можуть бути розподілені власникам паїв у встановленому законом порядку. Відповідно до листа Ужгородської районної військової адміністрації № 03-24/1642 від 21.07.2025, виготовлення дублікатів сертифікатів на право на земельну частку (пай) чинним законодавством не передбачено, а право особи на пай може бути встановлено у судовому порядку. Оцінка Суду. Згідно з частиною першою\~статті 2 Закону України від 05 червня 2003 року № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»\~основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до пункту 1\~Указу Президента від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»\~(далі - Указ № 720/95) паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю)\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). У пункті 2 Указу № 720/95 зазначено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Відповідно до частини дев`ятої\~статті 5 ЗК України 1990 року\~(у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою\~статті 6 цього Кодексу. Згідно з частиною першою\~статті 22 ЗК України 1990 року\~право власності на землю виникає після одержання документа, що посвідчує це право. У частині другій\~статті 23 ЗК України 1990 року\~зазначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Таким чином, право особи на земельну частку (пай) виникає за наявності трьох умов: одержання КСП державного акта на право колективної власності на землю, перебування такої особи в членах КСП на час передачі державного акта та включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами\~ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Суд установив, що позивач включений до списку членів КСП «Дубрівське», що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю, та набув право на земельну частку (пай) у розмірі 4,96 умовних кадастрових гектарів. Це право частково реалізоване шляхом отримання державних актів на земельні ділянки загальною площею 4,5405 га (3,0714 га та 1,4691 га). Відповідно, невиділеним залишився пай площею 0,3995 га умовних кадастрових гектарів, який становить частину майнового права позивача. Разом з тим, у матеріалах справи наявні дані, за якими залишок визначено у розмірі 0,2272 га, що створює розбіжність у площах. Суд зазначає, що така різниця пояснюється особливим правовим статусом земельної частки (паю): до моменту виділення її в натурі на місцевості пай існує лише в умовних кадастрових гектарах, без встановлених меж і кадастрового номера. Переведення умовних кадастрових гектарів у фізичні відбувається з урахуванням якості ґрунтів, складу угідь, а також вилучення частини земель під дороги, лісосмуги та інші непридатні для сільськогосподарського використання землі. Отже, відмінність між площею земельної частки, зазначеною у сертифікаті, і фактично приватизованою площею з визначенням залишку не спростовує права позивача на повний розмір паю, а є наслідком нормативного механізму паювання та формування земельних ділянок. Відсутність у позивача сертифіката на земельну частку (пай) у зв`язку з його видачею та втратою або поверненням до органу влади під час оформлення державних актів не впливає на саме існування права власності на пай у повному розмірі, набутого ним у встановленому законом порядку. Визнання судом цього права є належним способом захисту відповідно до статей 15, 16 Цивільного кодексу України. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що право позивача на земельну частку (пай) у розмірі 0,3995 умовних кадастрових гектарів існує, підтверджується державним актом на право колективної власності на землю та списком його членів, і підлягає судовому визнанню як майнове право, яке охороняється законом. З цих підстав,

Outcome: approved