Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи [PERSON] звернулася в суд із заявою про видачу обмежувального припису строком на 6 місяців та просить заборонити [PERSON] перебувати в місці спільного проживання з нею за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] наближатися на відстань менше 300 м до місця її проживання чи перебування за адресою: [ADDRESS] ; заборонити [PERSON] вести телефонні переговори з нею або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати її, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. В обґрунтування заяви зазначає, що вона та [PERSON] проживали впродовж 18 років разом однією сім`єю в будинку [ADDRESS] . [PERSON] є її співмешканцем, який проживав разом з нею. Крім цього, з ними проживав їх спільний син [PERSON] , [INFO] та її батьки [PERSON] та [PERSON] .. Під час спільного проживання [PERSON] постійно вчиняв відносно неї домашнє насильство психологічного характеру, що полягало у висловлюванні нецензурною лайкою, внаслідок чого вона постійно телефонувала на спецлінію «102» і на її виклики здійснювали реагування працівники Яворівського ВРП ГУНП у Львівській області. За результатами такого реагування складали протоколи про адміністративні правопорушення відносно [PERSON] за вчинення домашнього насильства. 25.08.2025 [PERSON] наніс тілесні ушкодження її батькам [PERSON] та [PERSON] , зокрема завдав декілька ударів у область голови. Відомості по вказаному факту внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ст. 125 КК України. Вважає себе особою, яка зазнала домашнього насильства, оскільки [PERSON] вчиняє насильство щодо неї протягом тривалого часу, не зважає на заходи вжиті поліцією. Надалі погрожує їй розправою та впевнений у своїй безкарності. Його агресія щоразу посилюється. Зважаючи на це, вона переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства [PERSON] щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, і тому вона вимушена звернутися до суду з заявою про видачу обмежувального припису, оскільки попередні заходи вжиті поліцією та судом до кривдника виявились неефективними та не захистили її від насильства. В судовому засіданні [PERSON] просила її заяву про видачу обмежувального припису задовольнити та пояснила, що тривалий час [PERSON] вчиняє щодо неї та її батьків домашнє насильство. Заходи вжиті поліцією та судом до [PERSON] виявились неефективними та не захистили її від насильства. Заінтересована особа [PERSON] проти заявлених вимог [PERSON] не заперечив, пояснив, що на даний час проживає окремо, не заперечує проти видачі обмежувального припису. Процесуальні дії у справі, клопотання учасників справи Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 12.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд заяви в судовому засіданні на 15.09.2025. Відповідно до ч.1 ст. 244 ЦПК України суд відклав ухвалення та проголошення судового рішення, оголосивши в судовому засіданні дату проголошення судового рішення 18.09.2025. Фактичні обставини справи, встановлені судом [PERSON] , як особа, яка постраждала від домашнього насильства, звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису відносно [PERSON] . [PERSON] зареєстрована та поживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відомостями про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, виданими старостою виконавчого комітету Новояворівської міської ради [PERSON] 02.09.2025 за №3279. Також за даною адресою зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Крім цього, судом встановлено, що заявник [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2008 року, від фактичних подружніх відносин в них народився син [PERSON] , [INFO] , що ними не заперечується. [PERSON] за час проживання з [PERSON] постійно вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно неї та членів її родини. Відповідно до постанови Яворівського районного суду Львівської області №460/3387/14п від 17.10.2014 [PERSON] 09 жовтня 2014 року біля 19 год 00 хв по місцю фактичного проживання в [ADDRESS] , вчинив сварку з співжителькою [PERSON] , за що йому оголошено усне зауваження. 29 червня 2019 року о 16 год. 30 хв. [PERSON] перебуваючи за місцем свого проживання, в [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство відносно падчерки [PERSON] , а саме: висловлювався в її сторону нецензурними словами та погрожував фізичною розправою, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП . Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 24.10.2019 провадження у справі закрито, у зв`язку із закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності. 10 жовтня 2023 року о 20 год 00 хв [PERSON] , перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство відносно своєї співжительки [PERSON] , а саме умисні дії психологічного характеру, яке супроводжувалося висловлюванням нецензурними словами, погрозою фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода фізичному та психічному здоров`ю останній, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 15.11.2023 [PERSON] було визнано винним у вчиненні даного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. 15 червня 2025 року [PERSON] близько 13 години 00 хвилин за адресою: [ADDRESS] , вчинив відносно своєї співмешканки [PERSON] , в присутності неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , домашнє насильство психологічного характеру, зокрема ображав нецензурними словами, погрожував фізичною розправою, чим завдав шкоду її психологічному здоров`ю. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 10.07.2025 [PERSON] було визнано винним у вчиненні даного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. 05 липня 2025 року о 18 год. 50 хв. [PERSON] перебуваючи за адресою: [ADDRESS] , вчинив домашнє насильство відносно своєї співмешканки [PERSON] , яку ображав нецензурними словами, внаслідок чого завдав шкоду фізичному та психічному здоров`ю потерпілої, тобто своїми діями вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП. Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 29.07.2025 [PERSON] було визнано винним у вчиненні даного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Вироком Яворівського районного суду Львівської області [PERSON] визнано винуватим у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень за те, що він 19 серпня 2025 року близько 20 год 00 хв, перебуваючи на подвір`ї житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, маючи прямий умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень, діючи всупереч пп. 3, 17 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, під час побутового конфлікту із тещею [PERSON] , умисно наніс останній один удар кулаком правої руки в ділянку правого ока, чим спричинив їй синець в ділянці обличчя, який відноситься до легких тілесних ушкоджень. Мотиви та оцінка суду Звертаючись із заявою про видачу обмежувального припису, заявник вказує, що [PERSON] відносно неї вчиняє, як психологічне, так і фізичне домашнє насильство, у зв`язку з чим остання потребує захисту у порядку передбаченому\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19)). Главою\~13\~розділу\~IV ЦПК України\~визначено порядок розгляду судом справ про видачу і продовження обмежувального припису. Відповідно до\~ст.350-2 ЦПК України\~заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником - у випадках визначених\~Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Основним нормативно-правовим актом, яким регулюються спірні правовідносини, є\~Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Даний Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів - осіб, які постраждали від такого насильства. Як наголошено у пунктах 3, 6, 7, 8 ч.1\~ст.1 цього Закону, домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі. Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Пунктами 14 та 17 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до частини першої статті 24 Закону України\~«Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать: 1) терміновий заборонний припис стосовно кривдника; 2) обмежувальний припис стосовно кривдника; 3) взяття на профілактичний облік кривдника та проведення з ним профілактичної роботи; 4) направлення кривдника на проходження програми для кривдників. У порядку визначному ч.1 та 2\~ст.26 цього Закону\~право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема, постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Згідно з ч.3\~ст.26 цього Закону\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців (ч.4 ст.26 Закону). Отже, за своєю правовою природою обмежувальний припис не є заходом покарання особи, а є тимчасовим заходом, який виконує захисну та запобіжну функцію та направлений на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб з огляду на наявність ризиків такого насильства, передбачених законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19. У постанові Верховного Суду від 22 лютого 2023 року у справі № 531/352/22 зазначено: «У випадку застосування обмежувального припису в межах цивільного процесу суд, виходячи з принципу розумності, має оцінити лише підстави для висновку про наявність домашнього насильства, ризику його продовження чи повторного вчинення». У п.9 ч.1 ст.\~1\~Закону України «Про запобігання\~та протидію\~домашньому насильству» визначено, що оцінка ризиків це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Оцінка ризиків має проводитися за факторами небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства шляхом відібрання свідчень від постраждалої від такого насильства особи, з`ясування обставин конфлікту та виявлення чинників й умов, які створюють або можуть створювати небезпеку для цієї особи. Фактори небезпеки (ризику) щодо вчинення домашнього насильства мають визначатися за результатами оцінки дій кривдника, які свідчать про ймовірність настання летальних наслідків у разі вчинення домашнього насильства з метою виявлення вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті такої особи. Зважаючи на вищенаведене, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суд під час вирішення такої заяви має надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів сторін тощо. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суд має встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі №756/2072/18. У постанові від 09 березня 2023 року у справі № 711/3693/22 Верховний Суд вказав: «Докази, що додають до заяви про видачу обмежувального припису, мають стосуватись місця вчинення домашнього насильства, ризиків безпеки постраждалої особи, вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, тобто докази мають стосуватись обґрунтованих побоювань з приводу того, що особа (кривдник) здатний вдатися до небезпечних проявів домашнього насильства у будь-якому його вигляді - психологічному, фізичному, економічному тощо. Це можуть бути докази застосування психологічного насильства, приниження гідності, жорстокого поводження з боку заінтересованої особи до заявника, катування, нелюдського поводження, що передбачає спричинення сильних фізичних та душевних страждань, тривалість та системність протиправної поведінки кривдника та докази того, що останній не усвідомлює серйозності негативних наслідків своїх дій, продовжує агресивні дії у відношенні до заявника, не бажає змінювати свою поведінку, а тому існує ризик продовження кривдником таких дій, а отже і необхідність застосування обмежувального припису є обґрунтованими. Як докази до заяви можуть додаватись, зокрема, протокол про адміністративне правопорушення, складений уповноваженою особою органів Національної поліції; терміновий заборонювальний припис стосовно кривдника, винесений працівником уповноваженого підрозділу поліції; обмежувальний припис, винесений судом у кримінальному провадженні; інші документи, які засвідчують факт насильства; витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. У відповідності до\~ст.411 ЦПК України\~правові позиції Верховного Суду є обов`язковими для суду першої інстанції. Частина 4\~ст.263 ЦПК України\~передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Аналогічне твердження закріплене і в ч.6\~ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів". Відповідно до\~ст.12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.ст.77-80 ЦПК України\~характеристиками доказів є їх належність, достовірність, допустимість та достатність. Так, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Судом встановлено, що заявник та заінтересована особа проживали однією сім`єю як чоловік та жінка без шлюбу, від фактичних подружніх відносин [INFO] в них народився син [PERSON] . З ними разом проживали її батьки [PERSON] та [PERSON] . Оцінюючи ризики вірогідності вчинення в подальшому домашнього насильства [PERSON] суд враховує, що такі дії з боку кривдника повторювалися, оскільки [PERSON] неодноразово притягували до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, до кримінальної відповідальності за завдання легких тілесних ушкоджень матері заявниці [PERSON] . Дані обставини свідчать про те, що відносини учасників конфлікту не покращилися, а [PERSON] не надав критичної оцінки агресивності своїх дій, що вказує на високий ступінь ризику повторення ним таких дій, що може поглибити (збільшити) психоемоційні страждання заявниці та її рідних. Враховуючи наведені вище обставини, суд вважає доведеним факт, що [PERSON] вчиняє дії, які підпадають під ознаки домашнього насильства щодо заявниці, а тому є висока вірогідність продовження чи повторного вчинення таких дій, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, такі ризики є реальними та підтверджуються матеріалами справи, тому для забезпечення дієвого та ефективного захисту [PERSON] необхідно видати обмежувальний припис відносно [PERSON] . За таких обставин суд дійшов висновку, що заява [PERSON] є підставною та підлягає до задоволення в повному обсязі. Судові витрати Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно ст.350-5 ЦПК України, суд відносить їх на рахунок держави.

Outcome: approved