Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

16.06.2025 року Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] , вимогами якого є стягнення безпідставно набутих коштів у загальному розмірі 46 200,00 грн., понесених судових витрат у вигляді судового збору 1 211,20 грн. та 605,60 грн. та витрат на правничу допомогу 5 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог Позивачем вказано, що 20.03.2025 року двома платежами в розмірі 22 200,00 грн. та 24 000,00 грн. (у загальному розмірі 46 200,00 грн.) ним перераховано дані кошти Відповідачу шляхом безготівкового переказу на його розрахунковий рахунок за усною домовленістю з метою купівлі нерухомості у Турецькій Республіці. На підставі усної домовленості між Сторонами, Позивач переказав кошти у розмірі 46 200,00 грн. на рахунок Відповідача, а Відповідач зобов`язувався в рахунок вартості об`єкта нерухомості забезпечити придбання об`єкта нерухомості, однак наступного дня після переказу коштів Позивач дізнався, що об`єкт нерухомості не відповідає заявленим характеристикам наданим йому раніше, у зв`язку із чим Позивач звернувся до Відповідача та його працівників із проханням про повернення коштів, однак останній проігнорував звернення Позивача та не повернув йому кошти, тому Позивач звертається до суду із даним позовом про стягнення з Відповідача безпідставно набутих коштів у загальному розмірі 46 200,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 червня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі, без повідомлення (виклику) сторін. У подальшому, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 липня 2025 року заяву Позивача про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на грошові кошти Відповідача [PERSON] в межах суми 46200 грн. 00 коп., які розміщені на всіх його банківських рахунках. 14.08.2025 року на адресу суду від Відповідача [PERSON] надійшла заява про закриття провадження у справі, оскільки усі кошти, що зазначені у позовних вимогах, добровільно та у повному обсязі повернув Позивачу двома платежами у розмірах 22 200,00 грн. та 24 000,00 грн., у зв`язку із чим предмет спору - відсутній, та про скасування накладені ухвалою суду від 01.07.2025 року заходи забезпечення позову у вигляді арешту з грошових коштів на його банківських рахунках. Надаючи оцінку доводам клопотання про закриття провадження, суд звертає увагу, що закриття провадження у зв`язку з відсутністю предмета спору допускається лише, якщо між сторонами не залишилось неврегульованих питань (Постанова Верховного Суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20). Водночас, у цій справі позивачем заявлено до стягнення судові витрати, і з цього питання суду не подано доказів про досягнення згоди, і тому у задоволенні клопотання про закриття провадження слід відмовити. Позивачем будь-яких клопотань на адресу суду не надіслано. Суд, всебічно з`ясувавши обставини справи та, дослідивши заяву Відповідача, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог виходячи із такого. Як встановлено судом, 20.03.2025 року [PERSON] двома платежами перерахував кошти [PERSON] у розмірі 22 200,00 грн. та 24 000,00 грн. безготівковим шляхом, що підтверджено платіжними інструкціями №0.0.4264232322.1 та №212240449 від 20.03.2025 року. Згідно з наданими до суду копіями листування зазначено, що Позивач звертався із поверненням коштів до працівників Відповідача та намагався врегулювати спір, однак добровільним шляхом на той момент Відповідач кошти не повернув. Водночас, як вбачається із заяви Відповідача заява про закриття провадження по справі обґрунтована погашенням у повному обсязі заборгованості збоку Відповідача, що підтверджено платіжними інструкціями №МН9Х-136Р-8СХМ-68РХ та №НМК9-2КАК-90С6-6МЗС від 08.08.2025 року у сумах 22 200,00 грн. та 24 000,00 грн., у загальному 46 200,00 грн., отримувач - [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Таким чином, оскільки Відповідач у повному обсязі повернув сума коштів в розмірі 46 200,00 грн., яка є предметом позову, а Позивачем будь-яких заперечень не висловлено, то слід відмовити у задоволенні позову в частині стягнення грошових коштів в сумі 46200 грн. 00 коп. Крім того, як вбачається із позовних вимог Позивач просить суд стягнути з Відповідача судові витрати з оплати судових зборів та витрати на правову допомогу. Позивачем під час звернення до суду сплачено судовий збір у розмірі 1 211,20 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № TA2R-9KTZ-ZLLE від 13.05.2025 та у розмірі 605,60 грн. за заяву про забезпечення позову,що підтверджується платіжною інструкцією №222422013 від 13.06.2025 року. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Частинами 1-3 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на оплату послуг адвоката суду надано: Договір про надання правової допомоги від 02.04.2025 р. з адвокатом Сюр Наталією Вікторівною, додаткову угоду від 02.04.2024 року до Договору про надання правової допомоги від 02.04.2025 р. про встановлення вартості послуг у розмірі 5 000,00 грн. та платіжну інструкцію №213735812 від 02.04.2025 року про оплату послуг адвоката у розмірі 5 000,00 грн. Водночас, Відповідачем заперечень проти заявленої суми правничої допомоги не надано. Згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Оскільки спір виник через неповернення Позивачу коштів, які були сплачені лише після звернення до суду, то наявні підстави для покладення на Відповідача судових витрат, понесених Позивачем у цій справі. Таким чином, суд вважає обґрунтованим і підтвердженим обсяг наданої правової допомоги, а тому з Відповідача підлягає стягненню сума сплачених судових зборів та витрат на правову допомогу. Окрім цього, Відповідач просить суд скасувати накладені ухвалою суду від 01.07.2025 року заходи забезпечення позову у вигляді арешту з грошових коштів на його банківських рахунках. Питання щодо скасування заходів забезпечення позову вирішується відповідно до положень ст. 158 ЦПК України. Відповідно до ч. 1, 7 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови №9 від 22.10.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. Враховуючи, що справа вирішена і сума коштів повернута, необхідність у подальшому застосуванні заходу забезпечення позову у вигляді арешту його грошових коштів - відсутня, суд вважає, що відсутні розумні підстави для подальшого обмеження прав Відповідача у користуванні банківськими рахунками, а тому арешт слід скасувати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved