Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

У січні 2025 року представник позивача звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення заборгованості. В позовній заяві (уточненій) представник позивача просив суд: стягнути з відповідача на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 5395, 49 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 5572, 39 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення в розмірі 83611,33 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 9896,34грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 43706,68 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води в розмірі 3161, 00 грн., заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 118, 23 грн., заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 548, 82 грн., заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 233, 38 грн., витрати пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 43, 00 грн., судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 3 028, 00 грн. Короткий зміст та узагальнені доводи позовної заяви. Позовні вимоги представник позивача обґрунтовував тим, що квартира за адресою: [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи тепло та водопостачання, а отже відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та гарячої води, яку постачає позивач. Разом з тим, відповідач в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого у останнього утворилась зазначена вище сума заборгованості, а тому позивач звернувся до суду на захист порушеного права. Провадження у суді та позиція сторін щодо предмету спору. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2025 року матеріали справи передані для розгляду судді Романишеній І.П. Ухвалою суду від 08.01.2025 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 15.01.2025 року представником позивача на виконання вимог ухвали суду від 08.01.2025 року до суду було подано уточнену редакцію позовної заяви. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.01.2025 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 20.02.2025 року позов задоволено у повному обсязі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 02.04.2025 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 20.02.2025 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 06.04.2025 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній заперечує щодо задоволення вимог у повному обсязі посилаючись на те, що нарахування здійснено без урахування фактичного споживання теплової енергії та гарячої води, частина боргу нарахована до моменту набуття відповідачем права власності на квартиру. Крім того, наголошував, що послуги з гарячого водопостачання фактично не надавались. Також у відзиві просив застосувати строки позовної давності відповідно до ст.257 ЦК України та витребувати у позивача деталізовані розрахунки боргу за кожен місяць починаючи з дати набуття відповідачем права власності на квартиру. Разом з тим, суд не вбачає підстав витребовувати зазначену інформацію у позивачу, оскільки позовна заява містить детальний розрахунок заборгованості за кожний місяць починаючи з дати набуття відповідачем права власності на квартиру. Відповідь на відзив до суду не надходила. Фактичні обставини спірних правовідносин сторін, які вбачаються з матеріалів справи та встановлені судом. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01.05.2018 до 31.10.2021 є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ); з 01.11.2021 у зв`язку із зміною законодавства, Позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ). На виконання вимог законодавства, КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», на підставі типових договорів, підготовлені та опубліковані/оприлюднені: - договір про надання послуг з ЦО/ЦПГВ опублікований в газеті «Хрещатик» від № 34 (5085) (надалі - Договір); - щодо договору про надання послуг з ТЕ/ПГВ, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово комунальні послуги» від 09.11.2017, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Позивачем, на виконання вимог чинного законодавства, на своєму веб-сайті https://kte.kmda.gov.ua/ukladannya-dogovoru-z-kp-kyyivteploen/ оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води. Квартира [ADDRESS] під`єднана до внутрішньобудинкової системи тепло та водопостачання, про що свідчать надані позивачем докази. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 02.08.2024, право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] . Відповідач від послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 від послуг з ТЕ/ПГВ, у встановленому чинним законодавством порядку, не відмовлялась (не відключалася). Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, між позивачем та відповідачем підтверджується діями сторін, а саме: позивач щомісячно надає відповідачу послуги з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 послуг з ТЕ/ПГВ, надсилає відповідачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язані оплатити їх вартість. Позивач, на підставі Договору №602-18 про відступлення права вимоги (цесії) (далі Договір цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» (далі - Кредитор) та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - Новий Кредитор), прийняв право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та/або з централізованого постачання гарячої води у розмірі 0,00 грн. за вказаною вище адресою. Згідно п. 3.4.2 Договору цесії Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також у газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511). В загальному, станом на 01.10.2024 за відповідачем обліковується наступна заборгованість: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 5395, 49 грн., заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 5572, 39 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення в розмірі 83611,33 грн., заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги централізованого постачання гарячої води в розмірі 9896,34грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 43706,68 грн., заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води в розмірі 3161,00 грн., заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1118, 23 грн., заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 548,82 грн., заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 233,38 грн., що разом складає 158816,05 грн. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. Правовідносини у сфері наданих послуг з ЦО/ЦПГВ регулювалися Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24.06.2004 № 1875-ІУ та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630 (далі - Правила 630). Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-УІП, Постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» (далі - постанова Кабінету Міністрів України від 11.12.2019№ 1182) та Постановою КМУ від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» (далі - постанова Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830). Відповідно до п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених (далі - Правила) споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил. Частиною 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» (далі - Закон) передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Стосовно посилання відповідача на фактично ненадані послуги з гарячого водопостачання, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.20 Закону, п. п.18, 20, 30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем, в той час як відповідач від послуг постачання гарячої води у встановленому законом порядку не відмовився. Крім того, судом не встановлено наявність звернень до виконавця з питань неправомірності нарахування заборгованості за житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення Зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків, сплата неустойки (ст. 611 Цивільного кодексу України). Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За правилами частини четвертої статті 319, статті 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статей 156, 162 Житлового кодексу України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги щомісячно у встановлені строки. Згідно із п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Стосовно заборгованості до листопада 2018 року, а також за період з 01.05.2018 по 25.10.2021 року, враховуючи вищезазначені правові норми, суд зазначає, що позивач не надав жодного доказу на підтвердження факту, що відповідач за вищевказаний період був власником квартири за адресою: [ADDRESS] , оскільки з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що відповідач є власником квартири з 25.10.2021 року на підставі договору купівлі-продажу квартири №631 , а тому позивачем не доведено, що відповідач є споживачем послуг у період до листопада 2018 року, а також за період з 01.05.2018 по 24.10.2021 року. Відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року, принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. З огляду на викладене, суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 110 281, 32 грн. у період до листопада 2018 року, а також за період з 01.05.2018 по 24.10.2021 року. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, враховуючи викладене вище, позовні вимоги повинні бути задоволені частково шляхом стягнення заборгованості з відповідача заборгованості в розмірі 48 534, 73 грн. за період з 25.10.2021 по 30.09.2024 року. Щодо застосування строків позовної давності суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. За чинним законодавством позовна давність застосовується лише в ситуації, коли є порушене право. Тобто суд передусім з`ясовує, чи є таке порушення, оскільки позовна давність гарантує саме захист права в певний період. Суд зазначає, що з відповідача стягується заборгованість за період з 25.10.2021 року по 30.09.2024 року, що з урахуванням Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України (п. 12 та п. 19) в редакції, чинній на момент звернення до суду, свідчить про відсутність підстав для його застосування строку позовної давності та відповідних наслідків. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог (30, 56 %) з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 925, 36 грн.

Outcome: partial