Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

З позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , який зареєстрований 21.08.2014 року ВДРАЦС у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, до суду, заходами електронного суду, звернулася [PERSON] . Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Луняченку В.О.. Ухвалою судді від 29.08.2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Так, в матеріалах справи міститься заява позивача [PERSON] щодо розгляду справи за її відсутності, в якій вона позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримує та просить позов задовольнити, також в заяві зазначено, що малолітній син [PERSON] , [INFO] після розірвання шлюбу залишається проживати з нею. Відповідач [PERSON] в телефонному режимі повідомив суду щодо визнання позову, зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу та проживання їх спільного сина з матір`ю, що відображено у відповідній телефонограмі № 55 від 15.09.25, яка міститься в матеріалах справи. Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 21 серпня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис №1527, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , копія якого міститься в матеріалах справи на аркуші 6. Від даного шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Сторони прийшли до згоди щодо проживання спільного сина разом з позивачем, що сторонами не спростовано та цей факт прийнято судом. Щодо наявності між сторонами спору про поділ майна в позові не йдеться. В ході розгляду справи судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Між ними відсутні спільні інтереси, вони не бажають бути разом. Причиною розпаду сім`ї є відсутність між подружжям взаєморозуміння, любові та поваги. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ст.56 ч.3 Сімейного Кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Стаття 105 ч.3 Сімейного Кодексу України наголошує на те, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу, відповідно до вимог ч.1 ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Як наголошує положення ст. 24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. На підставі ч.3 ст.\~105, ст.ст.\~110,\~112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved