Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Представник ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Мих В.О. звернулася до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором №102932804 від 02.11.2023 у розмірі 17039,38 грн. та судовий збір на суму 2422,40 грн.. Обґрунтовує позов тим, що 02.11.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено кредитний договір № 102932804, за умовами якого остання отримала кредит на суму 4700, 00 грн., зобов`язалася повернути його зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. ТзОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит. Відповідачка зі свого боку не виконала умов Кредитного договору. Зазначає, що договір про надання кредиту підписаний відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладення між сторонами спірного правочину. Вказує, що 28.02.2024 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 105-МЛ/Т, згідно з яким ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до боржників, в точу числі й до [PERSON] за кредитним договором №102932804 від 02.11.2023 року. Посилається на те, що відповідачці було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості №23401791/2180 від 26.02.2025 року, однак, відповідачка належним чином умов кредитного договору не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка становить 17039,38 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту - 4700,00 грн.; заборгованості за процентами - 12010 грн.; заборгованості за комісією - 329 грн. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити, стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 17039,38 грн. та судові витрати в сумі 2422,40 грн. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 03.04.2025 року, після отримання судом інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - відповідача по справі, було прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження, передбаченого статтями 274-279 ЦПК України, без виклику сторін, призначено судове засідання. Представник відповідачки [PERSON] , адвокат Сікорська І.С., скерувала відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, у яких було б зафіксовано чітку послідовність (хронологію) всіх дій фінансової установи та споживача щодо укладення електронного договору в інформаційно-телекомунікаційній системі, яку фінансова установа використовує для укладення електронних договорів. Вказує, що позивачем не надано доказів укладення договору у вигляді електронного документу, а саме не надано доказу про ідентифікацію, не надано доказів підписання договору електронним підписом, відтвореним шляхом використання відповідачкою одноразового ідентифікатора. Посилається на те, що не доведено, що при підписанні договору про відкриття кредитної лінії сторони погодили умови надання всіх послуг, зокрема, предмет договору, порядок та умови надання кредиту, порядок повернення кредиту, та сплати процентів за користування кредитом, отже факту укладення між позивачем і відповідачкою договору на умовах, зазначених позивачем не доведено, оскільки ним не надано належних, допустимих та достатніх доказів щодо виникнення з відповідачкою зобов`язальних правовідносин, зокрема, щодо відсоткової ставки за користування кредитними коштами, строків їх повернення. Посилання позивача на часткову оплату заборгованості по договору та відповідно визнання боргу є безпідставним, оскільки докази такої оплати в матеріалах справи відсутні. Також зазначає, що довідка позивача не є належним і достовірними доказами того факту, що відповідачка дійсно отримала позику і відповідно, що договір позики є укладеним. У вказаній довідці не вказано номер рахунку на який було перераховано грошові кошти та не вказано хто є отримувачем грошових коштів. Отже позивачем не надано належних та допустимих доказів перерахування коштів на користь відповідачки. Крім цього, позивачем неправомірно нараховані відсотки за договором, так як нараховані після строку кредитування. Враховуючи наведене, просить відмовити у задоволенні позову та розглянути справу без участі сторони відповідача. Представник ТзОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» Білотіл П.П. скерував відповідь на відзив, згідно якої вказує на те, що разом з Договором в матеріалах справи міститься Заява на отримання кредиту №102932804, яка була надана відповідачці для ознайомлення, до фактичного підписання Кредитного договору. У ній зазначено особисті дані відповідачки, бажана сума для отримання кредиту, строк кредитування, відсоткові ставки за користування кредитними коштами, розмір комісії за надання кредиту та часткове зазначення номеру карти на яку відповідачка бажала отримати заявлену суму кредиту. Підтвердженням переказу коштів відповідачці [PERSON] є платіжне доручення №75713249 від 02.11.2023 року. Враховуючи наведене, просить позов задовольнити. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02.11.2023 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит № 102932804, за умовами якого остання отримала кредит на суму 4700, 00 грн., зобов`язалася повернути його зі сплатою процентів за користування кредитом, інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором . ТзОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит. Відповідачка зі свого боку не виконала умов Кредитного договору (а.с.6-12, 13 зворот-14). 28.02.2024 року між ТзОВ «Мілоан» та ТзОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір про відступлення права вимоги № 105-МЛ/Т, згідно з яким ТзОВ ФК «Кредит-Капітал» набуло право вимоги до боржників, в точу числі й до [PERSON] за кредитним договором №102932804 від 02.11.2023 року (а.с.17-21). Згідно довідки ТзОВ «Кредит Капітал» підтверджується, що [PERSON] з якою укладено Договір про споживчий кредит № 102932804 від 02.11.2023 року, ідентифіковано ТзОВ «Мілоан». Договор підписаний позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора:602008 на номер телефону [NUMBER] ) (а.с.13). Відповідно до платіжного доручення №75713249 від 02.11.2023 року вбачається, що ТзОВ «Мілоан» здійснило переказ коштів на картку [NUMBER] в сумі 4700 грн. (а.с.14 зворот). Згідно інформації ТзОВ «Мілоан» вбачається, що Товариством 02.11.2023 року о 12:56 год. успішно здійснено (завершено) переказ коштів від платника ТзОВ «Мілоан» за платіжною операцією №1319221724 на суму 4700 грн. на користь отримувача [PERSON] на суму № [NUMBER] з призначенням платежу "кредитні кошти від ТзОВ «Мілоан» згідно договору 102932804" (а.с.77 зворот - 81). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (ч. 1 ст. 205 ЦК). Особливості укладання кредитного договору в електронному виді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 10561 ЦК розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Частиною 2 ст.78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Стаття 80 ЦПК України встановлює, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Дослідивши матеріали справи, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved