Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Позивач у лютому 2025 року звернулася до Херсонського міського суду Херсонської області з вищезазначеним позовом до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб вони зареєстрували 25.09.2010 року. \~В обґрунтування позову посилається на те, що спільне проживання та збереження шлюбу між ними не можливе через погіршення стосунків та різні погляди на життя, втрату почуття любові та взаєморозуміння. Шлюбні відносини фактично припинені, з березня 2023 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, від шлюбу мають неповнолітню дитину. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.02.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження. Ухвалою суду від 21.07.2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 24.03.2025 року від представника відповідача адвоката Токаленко В.М. надійшов відзив на позовну заяву у якому зазначено, що відповідач заперечує щодо задоволення позовних вимог, оскільки він має надію, що пройде час і ситуація, яка є проблемою всього суспільства України пов`язана з військовим станом, зміниться. Зазначив, що до теперішнього часу позивач з відповідачем проживають разом, а труднощі які виникли між сторонами носять характер тимчасових. Позивач в судове засідання не з`явилася, 25.06.2025 року через систему «Електронного суду» особисто подала заяву у якій зазначила, що наполягає на задоволенні позовної заяви, та просить розірвати шлюб та розглядати справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку. Від представника відповідача надійшло клопотання про надання сторонам строку на примирення. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так,\~судом встановлено,\~що\~відповідно до\~свідоцтва про\~шлюб серії\~ [NUMBER] \~виданого 25.09.2010\~року між\~ [PERSON] \~та [PERSON] ,\~25.09.2010 року було зареєстровано шлюб, про що Рубанівською сільською радою Великолепетиського району Херсонської області складено актовий запис №08, після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінилося на « [PERSON] ». [INFO] у сторін народилася дитина [PERSON] про що Виконавчим комітетом Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області складено актовий запис № 1. Документи, долучені до відзиву представником відповідача суд до уваги не приймає, оскільки вони викладені іноземною мовою без перекладу. Частиною 3\~ст.56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини.\~ Згідно до ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т. ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Частиною 3\~ст.109 СК України\~передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.1 ст.110, ст.112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з роз`ясненнями п.10\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.09.2010 року. \~\~ Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Збереження\~\~шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною\~\~основою\~\~шлюбу, а позивач не має намір\~\~зберігати\~\~ шлюб. Щодо клопотання відповідача про надання строку на примирення. Системний аналіз\~статті 51 Конституції України, статей\~111,\~112 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України), статей\~2,\~240, пункту 4 частини першої статті\~251 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК України) дає підстави для висновку, що заходи для примирення подружжя вживаються судом за таких умов: це не суперечить моральним засадам суспільства; існують об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін; застосовані заходи для примирення подружжя, якщо вони мають наслідком зупинення провадження у справі, не повинні суперечити загальним засадам цивільного судочинства та не порушувати розумність строків розгляду справ. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 листопада 2018 року у справі № 761/33261/16-ц (провадження № 61-33349св18) зроблено висновок по застосуванню\~статті 111\~СК України та вказано, що примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 127/16963/22-ц 08 березня 2023 року. Суд, дослідивши матеріали справи, заперечення позивача щодо надання строку на примирення, а також враховуючи письмові заперечення відповідача щодо розірвання шлюбу, з яких не вбачається чітких дій, направлених на примирення із позивачем, натомість з матеріалів справи вбачається, що відносини між сторонами є напруженими, відносини фактично припинені, сторони проживають окремо, іншого відповідачем суду не доведено, суд дійшов висновку, що відсутні об`єктивні обставини, які свідчать, що такі заходи можуть бути дієвими, тобто такими, що можуть призвести до примирення сторін, а тому у задоволенні клопотання відповідача слід відмовити. На підставі вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що причини, які\~\~спонукають наполягати на\~\~розірванні\~\~шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне сімейне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки це суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, внаслідок чого\~\~позов\~\~підлягає\~\~задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved