Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до Томаківського районного суду Дніпропетровської області із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання в розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею 23-х років за умови продовження навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в даний час, після досягнення повноліття, вона проживає із батьком [PERSON] , що підтверджується довідкою №3178 від 17.03.2025 року виданої Виконавчим комітетом Мирівської сільської ради. Позивачка не працює, так як навчається у Бердянському державному педагогічному університеті на факультеті дошкільної, спеціальної та соціальної освіти, на денній формі навчання за спеціальністю 016 «Спеціальна освіта» факультеті дошкільної, спеціальної та соціальної освіти, термін навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2027 року року, що підтверджується довідкою №61-13/554 від 21.03.2025 року. Вона потребує матеріальної підтримки. Вона навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідачка добровільно надавати матеріальну допомогу їй відмовляється, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду. Ухвалою Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 14.08.2025 року відкрито провадження по справі, з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання сторони не з`явилися. Відповідач [PERSON] була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, шляхом надсилання засобом поштового зв`язку на зареєстровану адресу місця її проживання судової повістки, ухвали про відкриття провадження та копії позовної заяви разом з додатками. Однак, поштовий конверт повернувся до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Також відповідач була повідомлена про розгляд справи шляхом розміщення публікації на офіційному сайті «Судова влада» від якої до суду не надійшов відзив на позовну заяву, заяви про розгляд справи за її відсутності, або заяви про визнання позову. Так, Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається зі змісту ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статтею 198 Сімейного кодексу України, визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Тобто, відповідно до статті 199 СК України підставами виникнення аліментного зобов`язання між батьками та їх повнолітніми дочкою, сином, які продовжують навчання після досягнення повноліття і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги є сукупність таких юридичних фактів: 1) продовження навчання дочкою, сином після досягнення повноліття; 2) недосягнення дочкою, сином встановленого законом віку - 23 років; 3) потреба дочки, сина у матеріальній допомозі у зв`язку з навчанням; 4) наявність у батьків можливості надавати матеріальну допомогу. Сукупність цих юридичних фактів утворює юридичний склад, необхідній і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобов`язання. У разі відсутності, або недоведеності в судовому засіданні хоч б одного з наведених вище фактів, вищезазначене аліментне зобов`язання пов`язане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає. Крім того, ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 ЦПК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). При визначенні розміру аліментів судом мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, вартість проїзду до навчального закладу, вартість проживання за місцем знаходження дитини. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дочки, сина суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року, справа №199/9339/16-ц, провадження № 61-32330св18. З аналізу вищенаведених норм сімейного законодавства вбачається, що стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Так, згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 вересня 2020 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Томаківському району та місту Марганцю Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), актовий запис № 20 від 12.10.2006 року на громадянку [PERSON] [INFO] , матір`ю якої є громадянка [PERSON] , батько: громадянин [PERSON] . Згідно копії довідки №64-13.677 від 18 вересня 2024 року виданої факультетом дошкільної, спеціальної та соціальної освіти Бердянського державного педагогічного університету, дійсно позивачка [PERSON] [INFO] є студенткою 2 курсу 1 бакалаврського рівня вищої освіти, 203СО групи, денної форми навчання, за спеціальністю: 016 Спеціальна освіта факультету дошкільної, спеціальної та соціальної освіти Бердянського державного педагогічного університету. Навчається за державним замовленням. Терміні навчання з 01.09.2023 року по 30.06.2027 року. Підстава: наказ №298с від 10.08.2023 року. Згідна довідки №4613 від 16.06.2025 року про відомості про зареєстрованих у житловому приміщенні виданої Виконавчим комітетом Мирівської сільської ради громадянка [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Позивачка в позовній заяві вказує, що вона навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач, будучи повідомленою про наявний до неї позов, не з`явилася до суду, не спростувала обставини викладені у позовній заяві, а також не надала документів про стан свого здоров`я та матеріального положення. За таких обставин, оцінюючи в сукупності надані докази, суд знаходить достовірно встановленим, що її повнолітня дочка продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку відповідачка має можливість надавати, оскільки не надала суду заперечень щодо позову. Суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача щомісячно, на період навчання [PERSON] в Бердянському державному педагогічному університеті, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для працездатної особи. При визначені розміру аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує також й обов`язок батька по утриманню повнолітньої дочки на період її навчання у навчальному закладі. Суд також вважає необхідним вирішити судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України стягнувши з відповідача в дохід держави, оскільки відповідач звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved