Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Позивач 14.05.2025 року звернувся до Хаджибейського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є наймачем кімнати [ADDRESS] . Право користування позивача [PERSON] на вказане нерухоме майно підтверджується, зокрема договором найма житлового приміщення від 30.08.2010 року. Відповідач по справі [PERSON] є колишньою співмешканкою позивача. Позивач та відповідачка не перебували в зареєстрованому шлюбі, а станом на теперішній час відповідачка значиться зареєстрованою у кімнаті, яку винаймає позивач. З 2014 року позивач та відповідачка не мешкають, як сім`я, тому не перебувають у фактичних шлюбних відносинах. З часу розпаду фактичних шлюбних відносин позивач та відповідачка не підтримують сімейних стосунків, але відповідачка залишилася зареєстрованою в кімнаті, яку винаймає позивач на підставі договору найму, але не мешкає у спірній кімнаті, що чинить позивачу перешкоди у користуванні. Відповідачка, перебуваючи зареєстрованою за вказаною вище адресою, не оплачувала комунальні послуги та інші витрати, пов`язані з утриманням кімнати, що становить надмірний додатковий тягар для позивача. У зв`язку з чим позивач вимушений був звернутись із позовом до суду. Провадження у справі відкрите ухвалою суду від 21.05.2025\~року в загальному\~позовному порядку. Ухвалою суду від 30.07.2025 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 16.09.2025 року з`явився позивач, на задоволенні позовних вимог наполягав з підстав,наведених у позовній заяві. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про день та час слухання справи повідомлялася належним чином та своєчасно, про що свідчать отримані рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 26, 35). На адресу суду повернувся поштовий конверт надісланий відповідачці із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Було здійснено оголошення про виклик до суду відповідачки через офіційний сайт суду у системі «Судова влада». Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено,\~що [PERSON] є користувачем нерухомого майна, а саме кімнати за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору найму житлового приміщення від 30.08.2010 року (а.с. 6-7). Згідно акту приймання-передачі житлових будинків від 01.10.2013 року будинок, у якому зареєстровані сторони, передано на баланс КП «ЖКС «Черьомушки» (а.с. 8). Згідно довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № К7-104618-ф/о виданої Департаментом надання адміністративних послуг ОМР за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 17.09.2010 року (а.с. 5). Згідно витягу з особового рахунку [NUMBER] , наданого 24.04.2025 року КП «ЖКС «Черьомушки» основним квартиронаймачем кімнати [ADDRESS] , є [PERSON] (а.с. 9). Реєстрація відповідача за зазначеною адресою чинить перешкоди позивачу у користуванні майном та спричиняє значні матеріальні витрати по утриманню нерухомого майна, чим вводить позивача у скрутне матеріальне становище. Факт перебування відповідача на реєстраційному обліку за даною адресою погіршує матеріальний стан позивача, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за комунальні послуги здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою осіб. Оплата комунальних послуг здійснюється саме позивачем на рахунки власника житла та організацій-надавачів комунальних послуг за прямими договорами, що підтверджується наданими суду квитанціями про сплату комунальних послуг (а.с. 16-19). Правовідносини, що склалися між сторонами є житловими і врегульовані ст.ст. 71, 72 ЖК України. Згідно ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і межах строків, встановлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої та частиною четвертою ст. 71 цього кодексу. Згідно ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.\~ Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 липня 2012 року у справі № 6-60цс-12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов`язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім`ї наймача (частини перша та друга статті 64 ЖК України). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (частина друга статті 65 ЖК України). Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а у разі спору - судом. Відповідачка [PERSON] фактично не проживає у вище вказаній кімнаті з 2014 року, що підтверджується актом (а.с. 11), її речі у квартирі відсутні. У судовому засіданні 16.09.2025 року свідок [PERSON] пояснила суду, що вона проживає у будинку [ADDRESS] з початку 2000 років. Мешкає на поверх нижче від квартири, де проживали сторони, які проживали однією сім`єю. З 2014 року відповідачка виїхала з квартири, вивезла свої речі, припинила спілкування та проживання з позивачем. Будь-яких перешкод у проживанні за місцем реєстрації відповідачці ніхто не чинить, добровільно з реєстрації [PERSON] не знімається. Поважності причин відсутності відповідачки [PERSON] в житловому приміщенні за адресою: [ADDRESS] не встановлено. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2021 року у справі № 521/5887/17 (провадження № 61-7894св20) зроблено висновок, що: "аналіз норм статей\~71,\~72 ЖК\~Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: непроживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Вичерпного переліку поважних причин непроживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил\~ЦПК України\~щодо оцінки доказів". У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 жовтня 2021 року в справі № 203/1665/19-ц (провадження № 61-11593св21) міститься висновок про те, що процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею\~71 ЖК\~УРСР строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності". Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням вищенаведених норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Отже, під час розгляду спору суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Суд, розглядаючи справу, повинен вирішити питання про правильність визначення процесуальної правосуб`єктності сторін, зокрема, що позивач дійсно є суб`єктом тих прав, законних інтересів та юридичних обов`язків, які становлять зміст спірних правовідносин і з приводу яких суд повинен ухвалити судове рішення. Якщо позов пред`явила особа, якій не належить право вимоги, суд повинен відкрити провадження, встановити дійсні обставини і, переконавшись у тому, що вимоги пред`явлено неналежним позивачем, відмовити у задоволенні позову. Судом враховано, що з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, можуть звертатися наймач, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення, а також власники жилого будинку (квартири). Тобто, на стороні позивача можуть виступати власник житлового приміщення, наймач, члени його сім`ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми, або ті, що отримали броню (статті 73-75 ЖК України). \~\~Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка наразі дійсно зареєстрована у кімнаті під [ADDRESS] ,\~що знаходиться\~у користуванні\~позивача [PERSON] \~згідно договору\~найму.\~Таким чином,\~факт реєстрації\~відповідача у\~зазначеній кімнаті\~сам по\~собі підтверджує\~наявність перешкод\~для позивача\~у користуванні\~предметом найму\~та покладає\~на нього\~додатковий тягар\~сплати комунальних\~послуг,\~а тому\~позов є\~обґрунтований й\~підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved