Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Представник заявника [PERSON] , адвокат Зачепіло З.Я. звернулась до суду із заявою про встановлення факту початку перебування на військовій службі, в якій просить встановити факт проходження [PERSON] військової служби в період навчання в Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою з 20 серпня 1997 року по 20 липня 2000 року. В обґрунтування заявлених вимог представник заявника зазначила, що [PERSON] , [INFO] , 20.08.1997 був зарахований на 1 курс денної форми навчання до Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою. 20.06.2000 з ліцею його було відраховано у зв`язку з закінченням та направлено до Харківського військового університету. 15.07.2000 він був зарахований на навчання до Харківського військового університету. Харківський військовий університет було ліквідовано згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення Харківського університету Повітряних Сил та Об`єднаного науково-дослідного інституту Збройних Сил» від 10 вересня 2003 р. № 1430 шляхом утворення Харківського університету Повітряних Сил на базі Харківського військового університету та Харківського інституту Військово-Повітряних Сил імені Івана Кожедуба. Під час оформлення відповідних документів (особової справи), кадровим органом Військового інституту безпосередньо перед закінченням не був зроблений запис до послужного списку стосовно початку військової служби та зарахування до вислуги років на військовій службі час навчання у Криворізькому ліцеї з посиленою військово-фізичною підготовкою. Таким чином, при розрахунку вислуги років військової служби заявнику не враховано період навчання у військовому ліцеї з 20.08.1997 року по 20.06.2000 року. На момент прийняття і набрання чинності Законом України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», в редакції від 25.03.1992, заявник навчався та закінчив навчання у вищевказаному закладі, що прирівнюється до військової служби. Наказом начальника Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою №54 від 20.08.1997, [PERSON] був зарахований до ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою. Згідно наказу начальника Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою №26 від 20.06.2000, [PERSON] був направлений до вищого військового закладу Міністерства оборони України, а саме до Харківського військового університету. Відповідно до розрахунку вислуга років [PERSON] рахується з 15.07.2000, з моменту зарахування курсантом Харківського університету Повітряних сил. І, таким чином, заявнику до вислуги років не враховується період його навчання у військовому ліцеї з 20.08.1997 по 20.06.2000. Не врахований час перебування на військовій службі змушує [PERSON] служити більш тривалий термін для отримання права виходу на пенсію, у зв`язку з чим, заявник вимушений звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Заявник та його представник в судове засідання не з`явились, надали суду заяву щодо розгляду справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилась. Судом вживались заходи повідомлення про дату та час розгляду справи належним чином. Причини неявки невідомі. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Згідно ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 1 ст.315 ЦПК України визначено перелік фактів, які встановлюються судом. Цією нормою Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , 20.08.1997 був зарахований на 1 курс денної форми навчання до Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою. Відповідно до Наказу начальника Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою №54 від 20.08.1997, [PERSON] був зарахований до ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою. Згідно наказу начальника Криворізького ліцею з посиленою військово-фізичною підготовкою №26 від 20.06.2000, [PERSON] було направлено до вищого військового закладу Міністерства оборони України, а саме до Харківського військового університету, який в подальшому було ліквідовано згідно з Постановою Кабінету Міністрів України «Про утворення Харківського університету Повітряних Сил та Об`єднаного науково-дослідного інституту Збройних Сил» від 10 вересня 2003 р. № 1430 шляхом утворення Харківського університету Повітряних Сил на базі Харківського військового університету та Харківського інституту Військово-Повітряних Сил імені Івана Кожедуба. Кожен має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Суд може захистити його у спосіб, визначений Цивільним кодексом, або в інший спосіб, що встановлений договором, законом чи самим судом. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (п. 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16). Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на порушника. Цивільні права або інтереси захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права чи інтересу позивача. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Як вбачається зі змісту заяви, [PERSON] зазначив, що не врахований час перебування на військовій службі змушує його служити більш тривалий термін для отримання права виходу на пенсію. Отже, це правовідносини, які виникають з Пенсійним Фондом України. Саме Пенсійний фонд України на підставі наданих доказів враховує стаж, потрібний для права виходу на пенсію. Враховуючи вищевикладене, суд вважає заяву [PERSON] такою, що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed