Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, в якому зазначив, що він є співвласником 51/100 ідеальних частин будинку [ADDRESS] . Зауважує, що між ним та іншими співвласниками [PERSON] , [PERSON] , існує спір у користуванні житловим будинком, земельною ділянкою за відповідною адресою. Вказуючи на необхідність вирішення данного питання в судовому порядку позивач просить розділити в натурі будинок [ADDRESS] та виділити позивачу [PERSON] у власність 51/100 частки будинку відповідно до висновків судової будівельно технічної експертизи, та відповідно до можливих варіантів поділу будинку, з урахуванням висновку експертного дослідження №552/24 від 23.07.2024 р., встановити порядок користування земельною ділянкою по [ADDRESS] . Ухвалою суду від 27.09.2024 року по справі відкрите загальне позовне провадження. Згідно ухвали суду від 03.12.2024 року по справі призначено судову будівельно-технічну, земельно-технічну експертизу. В судовому засіданні при розгляді справи по суті позивач підтримав заявлені вимоги, уточнивши, просив виділити зі спільної часткової власності на будинок належні йому 51/100 ідеальних частин відповідно до варіанту № 2 висновку експерта, встановити порядок користування земельною ділянкою згідно варіанту № 5 такого висновку. За твердженням учасника, виділ частини будинку у запропонованому експертом варіанті фактично відповідає складеному між співвласниками порядку користування будинком, не потребує додаткових будівельних робіт. Варіант встановлення порядку користування земельною ділянкою, при цьому, відтворюватиме інтереси всіх співвласників будинку на самостійний догляд та обслуговування майна. Представник позивача підтримав вимоги, просив позов задовольнити, вирішити питання про відшкодування судових витрат. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Судом встановлено наступні обставини. Учасники по справі є співвласниками житлового будинку за адресою: [ADDRESS] у частках в праві на майно: [PERSON] 51/100 ідеальних частини, [PERSON] 49/400 ідеальних частини, [PERSON] 147/400 ідеальних частини. У фактичному землекористуванні співвласників перебуває ділянка площею 1033,2 кв.м. (за виключенням площі сформованих сусідніх земельних ділянок з кадастровими номерами). Між сторонами виник спір, пов`язаний із запитом на реалізацією учасником прав співвласника. Відповідно до ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч.4 ст. 357 ЦК України співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. Положеннями ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У відповідності до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183\~цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Виходячи з аналізу наведених норм слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. За наявності трьох і більше співвласників майна при визначенні в судовому порядку частки в натурі одного з них (виділ частки) розмір часток інших співвласників (відповідачів) не визначається. Суд, застосовуючи приписи ст. 364 ЦК України, має виділити та зазначити у своєму рішенні індивідуально визначене майно позивача й залишити решту майна у спільній власності інших відповідачів. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № С2007/05-2025 підтверджено можливість виділу в натурі належних позивачу 51/100 частки у праві власності на майно за умови відступу від ідеальних частко співвласників. Експертом звернуто увагу, що згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 17.03.2005 року до житлового будинку (літ. «А») належать: погріб (літ «Б») та самочинно побудовані [PERSON] гаражі 9 (літ. «Ж» та «Е»), при цьому, побудовані у 1975 році сараї (літ «В» та «Д») та огорожа не зазначені. Експерт вказав, що поділ житлового будинку з господарськими спорудами, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , проведено зі складу будинковолодіння, яке зазначено в технічному паспорті станом на 24.12.2021 року, при цьому, розрахунок компенсації проводився без урахування гаражів (літ. «Ж» та «Е»), що були самочинно побудовані [PERSON] (після їх узаконення розмір часток співвласників на змінився). Відповідно до наведеного експертом варіанту № 2 (таблиця № 39), про обрання якого заявлено стороною позивача з підстав доцільності, на користь позивача [PERSON] пропонується виділити 52/100 частини, що вбачатиме частку позивача на 0,2 кв.м. більше, для [PERSON] на 0,05 кв.м. менше, та [PERSON] на 0,15 кв.м. менше. В одиницях ринкової вартості будинку: для [PERSON] на 33\~909,00 грн. більше, для [PERSON] на 8\~227,00 грн. менше, для [PERSON] на 24\~682,00 грн. менше. В судовому засіданні позивач не заперечував можливість сплати на користь відповідачів грошової компенсації вартості часток у праві на майно. Приймаючи до уваги, що приміщення житлового будинку, що пропонується виділити [PERSON] , є ізольованими та не потребує виконання додаткових будівельних робіт для їх ізольованого користування, в тому числі втручання в несучі конструктивні елементи житлового будинку та інженерні системи загального користування, суд приходить до висновку про відповідність запропонованого варіанту № 2 (таблиця № 39) висновку експерта № С2007/05-2025 за результатами проведення будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи інтересам всіх учасників та вважає необхідним виділити позивачу в натурі 52/100 частин житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Інші частки, що сукупно становлять 48/100, при цьому залишаються у спільній частковій власності відповідачів. Суд стягує з позивача на користь відповідача [PERSON] як грошову компенсацію вартості частки у майні 8\~227,00 грн., на користь відповідача [PERSON] 24\~682,00 грн. У відповідності до ст. 88 ЗК України володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно з ч.4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Відповідно до абз. 1 п. 19 Постанови Пленум Верховного Суду України № 7 від 16.08.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. У дослідженому судом висновку в частині вирішення питань щодо можливих варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою експерт повідомив про єдиний можливий порядок користування земельною ділянкою в разі виділу частини житлового будинку з господарським спорудами за варіантом № 2 (таблиця № 39). Оскільки питання виділу частини житлового будинку є первинним і саме на виокремленні вищевказаної частини наполягав позивач, суд вважає необхідним встановити порядок користування земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] відповідно до варіанту № 3 (рисунок експертизи № 20). Таким варіантом забезпечується доступ учасників до відповідної частини житлового будинку та господарських споруд із залишенням частини земельної ділянки у спільному користуванні. З приводу відшкодування судових витрат суд вказує. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи,\~належать витрати: на\~професійну правничу\~допомогу; пов`язані\~із залученням\~свідків,\~спеціалістів,\~перекладачів,\~експертів та\~проведенням експертизи; пов`язані\~з витребуванням\~доказів,\~проведенням огляду\~доказів за\~їх місцезнаходженням,\~забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у\~разі відмови\~в позові\~-\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні\~питання про\~розподіл судових\~витрат суд\~враховує: чи\~пов`язані ці\~витрати з\~розглядом справи; чи\~є розмір\~таких витрат\~обґрунтованим та\~пропорційним до\~предмета спору\~з урахуванням\~ціни позову,\~значення справи\~для сторін,\~в тому\~числі чи\~міг результат\~її вирішення\~вплинути на\~репутацію сторони\~або чи\~викликала справа\~публічний інтерес; поведінку\~сторони під\~час розгляду\~справи,\~що призвела\~до затягування\~розгляду справи,\~зокрема,\~подання стороною\~явно необґрунтованих\~заяв і\~клопотань,\~безпідставне твердження\~або заперечення\~стороною певних\~обставин,\~які мають\~значення для\~справи,\~безпідставне завищення\~позивачем позовних\~вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. З матеріалів справи слідує, що при зверненні до суду позивачем повідомлено про очікувані судові витрати, що складються з суми судового збору 11\~493,00 грн., витрат на професійну правничу допомогу 10 000,00 грн., а також витрат, пов`язаних з признанням експертизи, про вартість якої буде сповіщено за результатами її проведення. Судом встановлено, що позивачем здійснено сплату судового збору в сумі 11\~493,00 грн., понесено витрати на професійну правничу допомогу 10\~000,00 грн, витрати, пов`язані із проведенням призначеної судом експертизи - 21\~508,20 грн., витрати, пов`язані з проведенням оцінки майна до відкриття провадження - 2000,00 грн. Велика Палата Верховного Суду у\~постанові від 22 листопада 2023 року у справі № 712/4126/22, зазначила, що відшкодування витрат за проведення експертизи не обмежується випадком її призначення та проведення після відкриття провадження у справі. Тож сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову,\~якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо суд урахував відповідний висновок експерта як доказ. Слід зауважити, що обставини справи виявляють майновий спір між учасниками, що, у свою чергу, зобов`язувало позивача в забезпечення відповідності позову вимогам ст.ст.175, 177 ЦПК України визначити вартість спірного майна. Так, позивачем подано договір на проведення незалежної оцінки майна від 29.08.2024 року, укладений між ПФ «ЮрЕкс» та [PERSON] . Згідно акту виконаних робіт вартість наданих послуг становить 2000,00 грн. Відповідно до дослідженого фіскального чеку відповідна сума сплачена позивачем. З огляду на викладене, суд вважає необхідним вирішити питання розподілу судових витрат, що становлять: 11\~493,00 грн. сума судового збору, 10\~000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, 21\~508,20 грн. - витрати, пов`язані із проведенням призначеної судом експертизи, 2000,00 грн. витрати на проведення оцінки майна. Оскільки заявлений позов задоволено частково, судом відхилено заявлену учасником вимогу на встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до варіанту № 5 експертизи, суд зменшує наведені витрати за обсягом пропорційності, встановлюючи їх на рівні: 11\~000,00 грн. сума судового збору, 9\~000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу, 20 000,00 грн. - витрати, пов`язані із проведенням призначеної судом експертизи, 2000,00 грн. витрати на проведення оцінки майна, а всього 42\~000,00 грн. З огляду на ту обставину, що відшкодування судових витрат не може покладатись на учасників (відповідачів) солідарно, суд стягує з кожного з відповідачів суму судових витрат відповідно до розміру частки у праві спільної часткової власності на майно: зі [PERSON] - 28\~000,00 грн., з [PERSON] 14\~000,00 грн. З приводу компенсації витрат на проведення експертного дослідження земельної ділянки (договір № 22 від 12.06.2024 року на проведення експертного дослідження, укладений із ТОВ «Підприємство «Житомирземпроект») суд звертає увагу, що висновки такого дослідження не покладались в основу рішення, саме стороною позивача подане клопотання про призначення судових експертиз по справі. Суд відмовляє у відшкодуванні витрат на виконання такого дослідження.

Outcome: partial