Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

19 грудня 2024 року представник позивача Харківської міської ради Жилко С.Е. звернувся до Київського районного суду м.Харкова із позовною заявою до [PERSON] , в якій позивач просить стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти у розмірі орендної плати у сумі 718\~769 (сімсот вісімнадцять тисяч сімсот шістдесят дев`ять) грн 33 коп за використання земельної ділянки загальною площею 0,1353 га по [ADDRESS] з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024 за період з 01.01.2020 по 31.12.2021, стягнути витрати зі сплати судового збору у сумі 10\~781, 54 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що Харківською міською радою на підставі ч. 2 ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів з питань використання та охорони земель територіальної громади міста Харкова, додержання вимог земельного законодавства щодо земельної ділянки по [ADDRESS] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 08.10.2024 № 398341209 право власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 340,8 кв.м. по [ADDRESS] зареєстровано з 30.04.2015 за [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу від 30.04.2015 № 551. Вищевказана нежитлова будівля розташована на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024, право користування якою відповідачкою не формлено. Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.10.2024 № НВ-0002454672024 площа земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024 складає 0,1353 га, дата державної реєстрації земельної ділянки - 08.11.2013. Вищевказана земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови. Вид цільового призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. 08.10.2024 головним спеціалістом сектору інспекційної роботи Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Денисюк О.В. у порядку ч. 2. ст. 83 Земельного кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів щодо вищезазначеної земельної ділянки по [ADDRESS] . За результатами проведеного обстеження встановлено, що на земельній ділянці з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024 площею 0,1353 га за адресою: [ADDRESS] знаходиться нежитлова будівля літ. «А-1», право власності на яку зареєстроване за [PERSON] . Отже, [PERSON] з моменту набуття права власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» по [ADDRESS] - з 30.04.2015 по теперішній час, використовує вищевказану земельну ділянку з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024 без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України. Згідно з листом Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 05.09.2024 №18268/5/20-40-24-05-10 [PERSON] не зареєстрована платником земельного податку або орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024 площею 0,1353 га, розташованої по [ADDRESS] . Враховуючи вищенаведене, [PERSON] у період з 01.01.2020 по 31.12.2021 не сплачувала плату за користування земельною ділянкою по [ADDRESS] у встановленому законодавчими актами розмірі, внаслідок чого зберегла за рахунок Харківської міської ради як власника земельної ділянки за вказаною адресою майно - грошові кошти у розмірі орендної плати у сумі 718\~769,33 грн. Розрахунок розміру безпідставно збережених [PERSON] коштів у розмірі орендної плати здійснювався Харківською міською радою на підставі витягу від 20.09.2024 № НВ-9948873452024 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024 загальною площею 0,1353 га по [ADDRESS] , виданого Відділом у м. Харкові ГУ Держгеокадастру у Харківській області. Вищевказаний розрахунок виконано на підставі Положення про порядок визначення розмірів орендної плати при укладанні договорів оренди землі в м. Харкові, затвердженого рішенням Харківської міської ради № 41/08 від 27.02.2008, зі змінами. Згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, функції якого на цей час виконує Держгеокадастр, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2020 рік - 1,0; 2021 рік - 1,1, 2022 рік 1,15; 2023 рік 1,051. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024 загальною площею 0,1353 га по [ADDRESS] у 2020-2021 роках становить 4\~687\~626,09 грн. Щодо застосування ставки річної орендної плати у розмірі 8% позивач зазначає, що відповідно до п. 2.5 Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021), розмір базової ставки орендної плати встановлено на рівні 8% від нормативної грошової оцінки. Крім того зазначив, що Додатком до Положення № 41/08 «Коефіцієнти умов використання земельної ділянки» (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що у випадку перевищення 50 кв.м. площі земельної ділянки, застосовується коефіцієнт зі значенням 1. Щодо застосування коефіцієнту складних інженерно-геологічних умов із значенням 1. Пунктом 2.4 Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що застосування коефіцієнтів складних інженерно-геологічних умов (К1) та обмеженого використання (К2) здійснюється за ініціативою орендаря на підставі наданих ним документів, які свідчать про наявність обставин, що дають право на використання вказаних коефіцієнтів (експертні висновки територіальної організації в галузі інженерних вишукувань для будівництва, спеціалізованих установ та організацій, довідки державних та інших уповноважених органів, висновки (довідки) підприємств, установ та організацій, які експлуатують об`єкти, навколо (уздовж) яких встановлені охоронні зони, тощо). Враховуючи факт того, що орендарями не надано жодних документів на підтвердження особливих умов використовуваної земельної ділянки, у розрахунках застосоване базове значення 1. Отже, розмір орендної плати, яка повинна була сплачуватись за використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024 загальною площею 0,1353 га по [ADDRESS] складає: -у 2020 році (крім березня 2020 року) 31\~250,84 грн в місяць, за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 становить 343\~759, 24 грн. -у 2021 році 31\~250,84 грн в місяць, за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 становить 375 010,09 грн. Оскільки, відповідно до листа Головного управління Державної податкової служби у Харківській області від 05.09.2024 № 18268/5/20-40-24-05-10 [PERSON] не зареєстрована платником земельного податку або орендної плати за використання земельної ділянки, сума безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки у період з 01.01.2020 по 31.12.2021 становить 718\~769,33 грн. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського районного суду м. Харкова від 19.12.2024 визначено головуючу суддю у справі Юрлагіну Т.В. Ухвалою суду від 23 грудня 2024 року справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25 лютого 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 01 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Водолазького О.М. надійшла заява про ознайомлення з матеріалами справи. 01 квітня 2025 року [PERSON] ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується розпискою. 15 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» представником відповідача сформовано відзив на позовну заяву, в якому просив визнати причини пропуску строку для подачі відзиву [PERSON] на позовну заяву Харківської міської ради такими, що є поважними та поновити строк на подачу відзиву на позовну заяву у справі № 953/11768/24. У задоволені позову Харківської міської ради до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати у сумі 718769,33 грн - відмовити. Судові витрати покласти на позивача. Зазначив, що Харківська міська рада подаючи до суду, як доказ, витяг від 20.09.2024 № HB-9948873452024 з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024 мала можливість перевірити правомірність та обґрунтованість вказаних в ньому даних, які впливають на вартість грошової оцінки земельної ділянки, але цього не зробила, а надані до позову документи не дають можливості ні [PERSON] , ані суду перевірити наданий позивачем розрахунок, його обґрунтованість та відповідність вимогам чинного законодавства. Суд, дослідивши матеріали справи, клопотання представника відповідача про поновлення строку на подачу відзиву на позов, доходить наступних висновків. Судом встановлено, що ухвалою судді від 23.12.2024 року у даній справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу 15-денний строк з дня отримання копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Копію ухвали від 23 грудня 2024 року було направлено відповідачу за її зареєстрованим місцем проживання, на підтвердження чого в матеріалах справи наявна поштова кореспонденція, яка була повернута оператором поштового зв`язку у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою. 01 квітня 2025 року через систему «Електронний суд» надійшла заява представника відповідача про ознайомлення з матеріалами справи, в якій він зазначив, що [PERSON] випадково із відкритих джерел з`ясувала, що ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.12.2024 було відкрито провадження по справі. Зазначив, що відповідачу жодних документів не надходило, позовної заяви вона не отримувала і не знає про її зміст. 01 квітня 2025 року представник відповідача [PERSON] ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується розпискою. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що останнім днем строку для подачі відзиву є 16 квітня 2025 року. У свою чергу представником відповідача 15 квітня 2025 року було подано відзив на позовну заяву разом з клопотанням про поновлення строку на подачу відзиву. В силу ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Відповідно до ч. 2 ст. 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Таким чином, законодавець розмежовує поняття строків на "встановлені законом" та "встановлені судом" та відрізняє види звернення з відповідними клопотаннями та терміном їх подання. Строк на подання відзиву встановлюється судом, отже його поновлення чинним процесуальним законом не передбачено, а положеннями ч. 2 ст. 127 ЦПК України передбачено саме продовження такого строку з врахуванням терміну подання відповідного клопотання до закінчення визначеного судом строку. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про відсутність підстав для поновлення процесуального строку. За правилами частин першої та другої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. В даному випадку відзив на позовну заяву надійшов в межах процесуального строку встановленого судом. Ухвалою суду від 11 червня 2025 року задоволено клопотання представника відповідача про повернення до стадії підготовочго провадження, призначено підготовче судове засдіання. Ухвалою суду від 31 липня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів. Ухвалою суду від 31 липня 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. 11 вересня 2025 року через систему «Електронний суд» від представника відповідача Водолазького О.М. надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він зазначив, що що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 31.08.2021 у справі № 520/10070/21 залишеного в силі постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 17.02.2022 було визнано протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в особі відділу у м. Харкові щодо застосування у витязі з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки площею 1353 кв.м (кадастровий номер 6310136600:12:051:0024) по [ADDRESS] від 31.05.2019 року № 908/0/45-19 локальних коефіцієнтів на місцезнаходження земельної ділянки у межах економіко - планувальної зони: Зони вулиць без твердого покриття 0,98732, Зони забруднення атмосферного повітря 0,97393, зон перевищення припустимого рівня шуму - 0,98522 та сукупного коефіцієнту КмЗ - 1,10501. Вказані рішення по справі № 520/10070/21 доводять важливість перевірки коефіцієнтів, застосованих у витязі з технічної документації про нормативно-грошову оцінку земельної ділянки площею 1353 кв.м (кадастровий номер 6310136600:12:051:0024) по [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , а ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 01.08.2025 року [PERSON] була позбавлена можливості надати до суду докази, які б мали суттєве значення для вирішення справи 953/11768/24, оскільки вказані у витязі данні прямо впливають на вартість грошової оцінки земельної ділянки та відповідно на доведеність/не доведеність позовних вимог Харківської міської ради. Крім того, вказав, що позивач не звертався до відповідача, для з`ясування можливості застосування коефіцієнтів складних інженерно-геологічних умов. Зазначив, що є обґрунтовані підстави вважати, що при визначенні нормативної грошової оцінки земельної ділянки локальні фактори та відповідні їм коефіцієнти були враховані у завищеному значенні та підлягають доведеності Харківською міською радою. У задоволенні позову просив відмовити. У судове засідання представник позивача не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач та її представник у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Від представник відповідача Водолазького О.М. через систему «Електронний суд» надійшла заява про розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з даними, які містяться в Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки №398341209 від 08.10.2024) право приватної власності на нежитлову будівлю літ. «А-1» загальною площею 340,8 кв.м. по [ADDRESS] зареєстровано з 30.04.2015 за [PERSON] , на підставі договору купівлі- продажу від 30.04.2015, серія та номер: 551 (а.с. 18). Вищевказана нежитлова будівля розташована на земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024, право користування якою відповідачкою не оформлено. Відповідно до даних, які містяться у витязі з Державного земельного кадастру від 07.10.2024 року № НВ-0002454672024 площа земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024 складає 0,1353 га, дата державної реєстрації земельної ділянки - 08.11.2013. Вищевказана земельна ділянка належить до земель житлової та громадської забудови; цільове призначення - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, нормативна грошова оцінка 6232269,20 грн, дата проведення нормативної оцінки 20.09.2024. Відповідно до вказаного витягу з Державного земельного кадастру інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня. Речові права на зазначену земельну ділянку за [PERSON] не зареєстровані (а.с.19-22). Відповідно до даних, які містяться у витязі з технічної документації з нормативної грошової оцінки земельної ділянки від 20.09.2024 № НВ-9948873452024, нормативна грошова оцінка земельної ділянки із кадастровим номером 6310136600:12:051:0024 становить 6\~232 269,20 гривень (а.с.25). Відповідно до п. 289.1 ст. 289 ПК України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, здійснює управління у сфері оцінки земель та земельних ділянок. Відповідно до п. 289.2. ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), на 1 січня поточного року. Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель, зазначеної в технічній документації з нормативної грошової оцінки земель та земельних ділянок. Згідно із п. 289.3. ст. 289 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації не пізніше 15 січня поточного року забезпечують інформування центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, і власників землі та землекористувачів про щорічну індексацію нормативної грошової оцінки земель. Згідно інформації, розміщеної на офіційному веб-сайті Центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, функції якого на цей час виконує Держгеокадастр, коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель. Коефіцієнти індексації нормативної грошової оцінки земель становлять: 2020 рік - 1,0; 2021 рік - 1,1; 2022 рік 1,15. Оскільки витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки отримано в 2024 році, для визначення розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки за попередні роки потрібно поділити розмір нормативної грошової оцінки земельної ділянки, вказаний у витязі, на відповідні коефіцієнти індексації за попередні роки. Враховуючи вищевикладене, нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024 загальною площею 0,1353 га по [ADDRESS] у 2020-2021 роках становила 4\~687\~626,09 грн. Згідно з даними листа ГУ ДПС у Харківській області від 05.09.2024 №18268/5/20-40-24-05-10, Головне управління ДПС у Харківській області на лист Харківської міської ради від 30.08.2024 № 6130/0/225-24 (вх. ГУ ДПС від 02.09.2024 № 74034/5/ЕП) щодо сплати коштів у вигляді земельного податку або орендної плати з фізичних осіб [PERSON] (р.н.о.к.п.п. [NUMBER] ) повідомляє таке. Відповідно інформаційних ресурсів, які є у розпорядженні ГУ ДПС Аргунова Т.Б. не зареєстрована платником земельного податку або орендної плати за використання земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024, площею 0, 1353 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.26). Відповідно до Акту обстеження земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 6310136600:12:051:0024, головним спеціалістом Інспекції з контролю за використанням та охороною земель комунальної власності Департаменту земельних відносин Харківської міської ради Денисюк О.В. на підставі ч.2 ст.83 та ст.187 Земельного Кодексу України проведено комплекс перевірочних заходів щодо додержання земельного законодавства при використанні земельної ділянки (кадастровий номер 6310136600:12:051:0024), яка розташована за адресою: [ADDRESS] . За результатами обстеження встановлено, що [PERSON] з 30.04.2015 по теперішній час використовує земельну ділянку з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024 площею 0,1353 га за адресою: [ADDRESS] без виникнення права власності/користування та без державної реєстрації цих прав у відповідності до ст. ст. 125,126 Земельного кодексу України (а.с.29-30). Відповідно до статті 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. За змістом частини 2 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом. У пункті 10 прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що з набранням чинності цим Законом майно, яке до прийняття Конституції України у встановленому законодавством порядку передане державою до комунальної власності адміністративно-територіальних одиниць та набуте ними на інших законних підставах, крім майна, що відчужене у встановленому законом порядку, є комунальною власністю відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст. Майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до\~Конституції України\~здійснюють районні та обласні ради або уповноважені ними органи. Відчуження зазначеного майна здійснюється лише за рішенням власника або уповноваженого ним органу. За пропозицією сільських, селищних, міських рад районні, обласні ради повинні приймати рішення про передачу до комунальної власності відповідних територіальних громад окремих об`єктів, спільної власності територіальних громад, які знаходяться на їх території і задовольняють колективні потреби виключно цих територіальних громад. Згідно з п. а) ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної та державної власності. Відповідно\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 20 лютого 2018 року у справі № 917/553/17, від 05 серпня 2022 року у справі № 922/2060/20, державна реєстрація є не підставою набуття права власності, а лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності із фактом його державної реєстрації не можна. Досліджуючи обставини наявності в особи права власності, насамперед необхідно з`ясувати підстави, з яких особа набула такого права, оскільки факт реєстрації права власності є лише елементом юридичного складу, що зумовлює визнання права власності, а не підставою набуття цього права. Сама по собі реєстрація права не є підставою виникнення права власності, оскільки такої підстави закон не передбачає. Відсутність державної реєстрації речового права на спірну земельну ділянку після 01 січня 2013 року не впливає на обставини виникнення та наявність права комунальної власності на відповідну земельну ділянку (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 05 серпня 2022 у справі № 922/2060/20). Таким чином, враховуючи відсутність зареєстрованого за будь-якою особою права власності на земельну ділянку, її розташування в межах міста Харкова, ця земельна ділянка відповідно до закону належить до комунальної власності територіальної громади міста Харкова, представницьким органом якої є Харківська міська рада. Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Згідно з пунктом в) частини першої\~статті 96 ЗК України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Згідно з частиною другою статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» частини першої статті 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої статті 1212 Цивільного кодексу України. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Отже, у випадку використання земельної ділянки комунальної власності, якій присвоєно окремий кадастровий номер, без оформлення договору оренди, власник такої земельної ділянки (орган місцевого самоврядування, який представляє інтереси територіальної громади) може захистити своє право на компенсацію йому вартості неотримання орендної плати в порядку, визначеному статтею 1212 ЦК України. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондиційними. Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду у постанові від 05.08.2022 у справі № 922/2060/20 з огляду на положення законодавства та численні правові висновки Верховного Суду дійшов висновку, що із дня набуття права власності на об`єкт нерухомого майна власник цього майна стає фактичним користувачем земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, а тому із цієї дати у власника об`єкта нерухомого майна виникає обов`язок сплатити за користування земельною ділянкою, на якій таке майно розташоване. При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій розташований цей об`єкт, такі кошти є безпідставно збереженими. За змістом приписів глав 82 і 83 ЦК України вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях, натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки\~це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 Земельного кодексу України). Як убачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, відповідачем право користування земельною ділянкою не оформлене. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18 виклала правовий висновок про те, що принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди відомо ще за часів Давнього Риму (superficies solo cedit - будівництво приростає до землі). Цей принцип має фундаментальне значення та глибокий зміст, він передбачений як потребами обороту, так і загалом самої природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктах нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, Звідси власник нерухомого майна має право на користування земельною ділянкою, на якій воно розташоване. Ніхто, крім власника об`єкта нерухомості, не може претендувати на земельну ділянку, інакше вона зайнята об`єктом нерухомого майна. Таким чином, положення глави\~15, статей\~120,\~125 ЗК України,\~статті 1212 ЦК України дають підстави вважати, що до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права на земельну ділянку, на якій знаходиться цей об`єкт, враховуючи принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на її території будівлі або споруди, особа, яка придбала такий об`єкт, стає фактичним користувачем цієї земельної ділянки, на якій такий об`єкт нерухомого майна, а відносини з фактичним користуванням земельною ділянкою без оформлення права на цю ділянку (без укладення) договору оренди тощо та недотримання її власником доходів у виді орендної плати є за своїм змістом умовними. Подібні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17. Отже, у разі коли особа користувалася земельною ділянкою без достатньої правової підстави, у зв`язку з чим зберегла кошти, вона зобов`язана повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої\~статті 1212 Цивільного кодексу України\~( постанова Верховного суду від 04.12.2019року № 917/1739/17). Таким чином, відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин приписів чинного законодавства України про відшкодування шкоди (збитків) власникам земельних ділянок, оскільки до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Статтею 14 Податкового кодексу України визначено, що плата за землю - це обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності. Орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідач не є власником та постійним землекористувачем земельної ділянки, а тому не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку, при цьому, єдина можлива форма здійснення плати за землю для нього, як землекористувача, є орендна плата, як це закріплено положеннями ст. 14.1.72 Податкового кодексу України. Вимогами Податкового кодексу України закріплено, що орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності є обов`язковим платежем, а його розмір визначається на підставі законодавчих актів, тобто є регульованою ціною (правила ст.14.1.125, 14.1.136, 288.5 Податкового кодексу України). Згідно із пунктом 38.1 статті 38 ПК України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Відповідно до пункту\~287.1 статті 287 ПК України власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою. У пункті 289.1 статті 289 ПК України передбачено, що для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок. Згідно з пунктом 3 частини 1 статті 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності. Відповідно до частини 1\~статті 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Розрахунок нормативно грошової оцінки земельної ділянки здійснюється відповідно до Методики нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року № 213, чинної на час виникнення спірних правовідносин. Згідно з частиною 2\~статті 20 Закону України «Про оцінку земель» дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Відповідно до частини 3\~статті 23 Закону України «Про оцінку земель» витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Відповідно до абзацу 2 підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 ПК України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою за розмір земельного податку: для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, у розмірі не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь не менше 0,3 відсотка та не більше 5 відсотків нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області. Визначаючи розмір безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати, суд приходить до висновку, що наведений позивачем розрахунок підтверджується належними доказами та належним чином обґрунтований. Наявний витяг № НВ-9948873452024 від 20.09.2024 року із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, що підтверджує дані про нормативно-грошову оцінку спірної земельної ділянки та є основою для розрахунку орендної плати. При цьому, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.02.2022 року у справі №646/4738/19 зазначено, що з огляду на положення Закону України «Про оцінку земель» витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, який підтверджує дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Рішенням Харківської міської ради від 27 лютого 2008 року № 41/08 затверджено Положення про порядок визначення розміру орендної плати, плати за суперфіцій, земельний сервітут при наданні земельних ділянок у платне користування у місті Харкові. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024 площею 0,1353 га за адресою: [ADDRESS] у 2020-2021 роках становить 4\~687\~626,09 грн. Вказана спірна земельна ділянка, відповідно до витягу з Державного земельного кадастру належить до земель житлової та громадської забудови. Вид використання земельної ділянки - для будівництва та обслуговування будівель торгівлі. Внаслідок чого, відповідно до п. 2.5 Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021), розмір базової ставки орендної плати встановлено на рівні 8% від нормативної грошової оцінки. Додатком до Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що у випадку перевищення 50 кв.м площі земельної ділянки, застосовується коефіцієнт зі значенням 1. Пунктом 2.4 Положення № 41/08 (в редакції до 31.12.2021) встановлено, що застосування коефіцієнтів складних інженерно-геологічних умов (К1) та обмеженого використання (К2) здійснюється за ініціативою орендаря на підставі наданих ним документів, які свідчать про наявність обставин, що дають право на використання вказаних коефіцієнтів (експертні висновки територіальної організації в галузі інженерних вишукувань для будівництва, спеціалізованих установ та організацій, довідки державних та інших уповноважених органів, висновки (довідки) підприємств, установ та організацій, які експлуатують об`єкти, навколо (уздовж) яких встановлені охоронні зони, тощо). Враховуючи факт того, що відповідачем не надано жодних документів на підтвердження особливих умов використовуваної земельної ділянки, у розрахунках застосоване базове значення 1. Посилання представника відповідача на те, що позивач не звертався до відповідача для з`ясування можливості застосування коефіцієнтів складних інженерно-геологічних умов суд не приймає до уваги, оскільки застосування вказаних коефіцієнтів здійснюється саме за ініціативою орендаря. Отже, розмір орендної плати, яку повинна була сплачувати [PERSON] за використання земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 6310136600:12:051:0024 загальною площею 0,1353 га по [ADDRESS] складає: -у 2020 році (крім березня 2020 року) 31\~250,84 грн в місяць, за період з 01.01.2020 по 31.12.2020 становить 343\~759, 24 грн. -у 2021 році 31\~250,84 грн в місяць, за період з 01.01.2021 по 31.12.2021 становить 375 010,09 грн. 18 березня 2020 року набув чинності\~Закон України від 17 березня 2020 року № 533-1Х «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникнення і поширення коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким, зокрема, внесені зміни до порядку нарахування та сплати плати за землю. А саме, підрозділ 10 «Інші перехідні положення»\~розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено новим пунктом 52 , згідно з яким за період з 01 березня до 30 квітня 2020 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності. Законом України від 30.03.2020 р. № 540 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (Закон № 540) змінено норму пункту 52-4 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України щодо плати за землю, а саме встановлено, що: «Не нараховується та не сплачується за період з 1 березня по 31 березня 2020 року плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, та використовуються ними в господарській діяльності». Таким чином, не підлягає нарахування та сплаті орендна плата та земельний податок у березні 2020 року. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що відповідач не оформила у передбаченому законом порядку право користування земельною ділянкою, на якій розташовані належні їй об`єкти нерухомості, користувалася земельною ділянкою за відсутності правових підстав, не сплачуючи позивачу належні кошти. З урахуванням витягу з технічної документації про грошову оцінку земель, безпідставно збережені кошти у вигляді орендної плати за період з 01.01.2020 по 31.12.2021 складають 718\~769,33 гривень. Суд зазначає, що визначення даних про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки в інший спосіб, ніж шляхом оформлення витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель вимогами чинного законодавства не передбачено, а отже позивач при здійсненні розрахунку суми безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за використання земельної ділянки правомірно використав інформацію саме з вищевказаного витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Верховний Суд у постановах від 12.06.2019 у справі № 922/902/18, від 08.08.2019 у справі № 922/1276/18, від 01.10.2019 у справі № 922/2082/18, від 06.11.2019 у справі № 922/3607/18 неодноразово зазначав, що при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно (шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі), а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Отже, з урахуванням положень статті 79-1 ЗК України та статей 20, 23 Закону України Про оцінку земель суд погоджується із розрахунком позивача на підставі належних і допустимих доказів: витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від № № НВ-9948873452024 від 20.09.2024, інформації про сплату земельного податку та погоджується із методом визначення позивачем розміру позовних вимог, оскільки він ґрунтується на приписах чинного законодавства. Враховуючи зазначене, те, що у період з 01.01.2020 по 31.12.2021 відповідач використовував земельну ділянку 6310136600:12:051:0024, яка перебуває у комунальній власності, без належних правових підстав, а саме укладеного між ними та власником (Харківською міською радою) договору оренди, суд приходить до висновків про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування наданого позивачем розрахунку безпідставно збережених коштів. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Всупереч вимогам ст. 81 ЦПК України, відповідач не надала доказів сплати орендної плати земельного податку або орендної плати за використання зазначеної земельної ділянки у 2020 році, не спростувала належними та допустимими доказами здійснений позивачем розрахунок, не надала доказів на підтвердження особливих умов використовуваної земельної ділянки як підстави для застосування іншого коефіцієнта при визначенні місячної орендної плати, не надала свого обґрунтованого та підтвердженого відповідними доказами контррозрахунку суми безпідставно збережених коштів. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Частина 1 ст.141 ЦПК України передбачає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем понесено судові витрати на сплату судового збору у сумі 10\~781,54 грн, які підтверджені належними доказами і підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved