Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

В липні 2025 року позивач ТОВ "Споживчий центр" звернулося до Городищенського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором (оферти) № 05.01.2025-100002442 від 06.01.2025 року, у розмірі 15 750,00 грн, що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6000,00 грн, по процентам - 6300,00 грн, по комісії - 900,00 грн, по неустойці - 2550,00 грн, та стягнення судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн, з тих підстав, що відповідно до умов даного договору та квитанції про перерахунок коштів кредитодавцем надано позичальнику кредит у розмірі 6000,00 грн, строком на 140 днів з дати його надання, дата повернення кредиту 25.05.2025. ТОВ "Споживчий центр" надавши відповідачу кредитні кошти, свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі. В свою чергу [PERSON] зобов`язання за договором належним чином не виконує, має заборгованість, чим порушуються права та інтереси ТОВ "Споживчий центр". 28.07.2025 в справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не зявився. У позовній заяві, представник позивача Рассказов Д. І. клопотав про розгляд справи за відсутності позивача ТОВ"Споживчий центр", представника позивача, позовні вимоги підтримав та просить суд стягнути з відповідача борг за кредитним договором. Інших заяв на адресу суду не надходило. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, відповідно до норм ЦПК України, за підтвердженою адресою місця реєстрації ( [ADDRESS] ). Рекомендований лист № 0610273194390 повернувся на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Відзиву на позовну заяву на адресу суду не надходило. На підставі п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду цивільної справи. За таких обставин, суд ухвалив розгляд справи провести за відсутності учасників справи в судовому засіданні на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Суд, зясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно статті 55 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 ЦК України). Вбачається, ТОВ "Споживчий центр" розмістило на власному вебсайті http://sgroshi/com/ua/ua, Пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) та пропонує укласти електронний кредитний договір у порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Електронний кредитний договір, крім цієї пропозиції, складається: із заявки, сформованої на сайті кредитодавця після ідентифікації позивальника, обрання ним конкретних умов та їх схвалення кредитодавцем; відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформованої на сайті кредитодавця та підписаної позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду). За цим договором кредитодавець зобовязується надати кредит позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не повязаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника. Сума кредиту, строк, на який він видається, проценти встановлюються у заявці, яка є невідємною частиною оферти. За змістом частини 1 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, яким обмінялися сторони. Відповідно до частини 1 статті 627, статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статтей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Особливості укладення кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію". Електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (стаття 3). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Згідно положень статтей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із матеріалів справи вбачається, 05.01.2025 [PERSON] сформувала заявку та підписавши (в т. ч. Пропозицію про укладення кредитного договору (кредитної лінії) (оферта), відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 05.01.2025-100002442 (кредитної лінії), заявку кредитного договору № 05.01.2025-100002442 (кредитної лінії), додаток до кредитного договору № 05.01.2025-100002442 (інформаційне повідомлення позичальника, повідомлення про кримінальну відповідальність) від 05.01.2025 року), за допомогою одноразового ідентифікатора Е957, уклала з ТОВ "Споживчий центр" (кредитодавець) кредитний договір № 05.01.2025-100002442 (кредитної лінії). За умовами якого, [PERSON] був наданий кредит у розмірі 6000 грн 00 коп строком на 140 днів з дати його отримання, дата повернення (виплати) кредиту 25.05.2025. Процентна ставка "Стандарт" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка "Економ" - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка "Стандарт". Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. В договорі також передбачено нарахування комісії, неустойки, які відображені в Графіку платежів. Договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, відповідно до частини 2 статті 639 ЦК України, вважається укладеним в письмовій формі. За висновками, що викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського Кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банка або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Із змісту статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або дострокова зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно довідки ТОВ "Універсальні платіжні рішення" Вих. № 223-3006 від 30.06.2025 року, на платіжну картку № [NUMBER] (надала позичальник), 06.01.2025 00:02:27 перераховано кошти на суму 6000,00 грн, номер транзакції в системі iPay.ua - 616220172, призначення платежу: видача за договором кредиту № 05.01.2025 100002442. Отже, ТОВ "Споживчий центр" належним чином виконав свої зобовязання за кредитним договором, надавши відповідачу [PERSON] кредитні кошти на суму 6000 грн 00 коп. Відповідно до статті 526, 610 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно довідки - розрахунку про стан заборгованості, яку надав позивач, встановлено, що загальна заборгованість [PERSON] перед ТОВ "Споживчий центр" за кредитним договором № 05.01.2025-100002442 від 06.01.2025 року, складає: 15 750,00 грн, з них: 6000,00 грн основний борг; 6300,00 грн проценти, які нараховані за період з 06.01.2025 року по 25.05.2024 року; 900,00 грн комісії; 2550,00 грн неустойка. Доказів щодо сплати коштів за кредитним договором, як на час звернення до суду з даним позовом, як і на час його розгляду в суді, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надав. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] , уклавши кредитний договір не виконує його умов, то позовні вимоги підлягають до задоволення. Разом з\~тим,\~суд вважає,\~що вимоги\~позивача ТОВ\~"Споживчий\~центр"\~про стягнення\~комісії в\~розмірі 900,00\~грн та\~неустойки \~в розмірі \~2550,00 грн\~ по договору № 05.01.2025-100002442\~від 06.01.2025\~року задоволені бути не можуть. Згідно з абз. 3 частини 4 статі 11 Закону України "Про захист прав споживачів" кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності Закон України "Про споживче кредитування" від 15 листопада 2016 року № 1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у звязку з чим, у Законі України "Про захист прав споживачів" текст статті 11 викладено в такій редакції: "Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України "Про споживче кредитування" (10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини пятої статті 12 Закону України "Про споживче кредитування". Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у пункті 31.29 постанови від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Положення кредитного договору № 05.12.2024-100001081\~від 05.12.2024\~ року про сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за надання кредиту та обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1485,00\~грн суперечать положенням ч. 1, ч. 2 ст. 11 Закону України "Про споживче кредитування" і є нікчемними з моменту укладення цього правочину. За таких обставин, позивачем без належних на те правових підстав нарахована комісія за надання кредиту та обслуговування кредитної заборгованості на суму 900,00 грн, а відтак, позовні вимоги ТОВ "Споживчий центр" про стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими з наведених вище підстав та задоволенню не підлягають. Крім того, звертаючись до суду із позовом, представник позивача ТОВ "Споживчий центр" просив стягнути із відповідача за кредитним договором, зокрема і неустойку, в розмірі 2550,00 грн. Разом з тим, відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобовязання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обовязку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 31.01.2024 у справі №183/7850/22. Оскільки, кредитний договір № 05.01.2025-100002442 (кредитної лінії) від 06.01.2025 був укладений відповідачем [PERSON] - 06.01.2025 року, тобто у період дії в Україні воєнного стану, дія якого продовжена, то відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України неустойка в розмірі 2550,00 грн не підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи викладене, судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № 05.01.2025-100002442 від 06.01.2025 року в частині: заборгованості по тілу кредиту в розмірі 6 000,00 грн; нарахованих процентів за період з 06.01.2025 по 25.05.2025 в розмірі 6 300,00 грн, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем ТОВ "Споживчий центр" при зверненні до суду з цим позовом сплачений судовий збір у розмірі 2422 грн 40 коп, з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією. Оскільки, позовні вимоги ТОВ "Споживчий центр" задоволено частково на суму 12 300,00 грн (78,10 % позовних вимог), то з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ "Споживчий центр" підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2030,2 грн (2422,40 х 78,10 / 100). На підставі викладеного,

Outcome: partial