Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «САЛАМАНДРА» про стягнення сум інфляційних втрат та річних нарахованих на суму невиплаченого страхового відшкодування, де просив суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «САЛАМАНДРА» на користь [PERSON] 118272 (сто вісімнадцять тисяч двісті сімдесят дві) гривні 32 копійки, з яких 25717,90 гривень інфляційні втрати, 8592,40 гривень - 3% річних, 83962,02 гривень пеня . В обґрунтування позову вказував, що 02 липня 2021 року між [PERSON] та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «САЛАМАНДРА» був укладений договір добровільного страхування майна №2111.0001273 предметом якого є: «Майнові інтереси, що не суперечать Закону України «Про страхування» і пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим майном, зазначеним у п. 5 договору». Пунктом 5 договору визначено об`єкт страхування (застраховане майно): «страховик приймає на страхування рухоме майно: металошукач TITAN GER 1000 (серійний номер GT8215), що знаходиться в користуванні [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] вид. Соснівським РВ УМВС України в Черкаській обл. 09.01.1996 р., РНОКПП [NUMBER] ». 25 травня 2022 року між страховиком та страхувальником укладено додатковий договір №2111.0001273/1 до договору добровільного страхування майна № 2111.0001273, яким було змінено редакцію пункту 5 договору та узгоджено таке: «Страховик приймає на страхування рухоме майно : металошукач TITAN GER 1000 (серійний номер GT8215), що знаходиться в користуванні [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] вид. Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській обл. 26.12.2001 р., РНОКПП [NUMBER] », а фактично було змінено користувача застрахованим майном. Страховими випадками відповідно до п.6.2 вищевказаного договору є: «пошкодження, знищення застрахованого майна внаслідок подій, які передбачені п. 6.1. договору, мали місце під час дії договору, сталися на території страхування і не підпадають під виключення або обмеження страхування». Пунктом 6.1.5. договору передбачено такі «події»: «Протиправні дії третіх осіб, а саме крадіжка з проникненням, грабіж, розбій, умисне знищення або пошкодження майна ». Страхова сума за даним договором страхування визначена пунктом 7.1.3. договору та становить 400000,00 грн. «Безумовна» франшиза закріплена в пункті 8.1. договору страхування на рівні 2 % від страхової суми при настанні страхового випадку «при пошкодженні застрахованого майна» . 20 червня 2022 року в місті Сміла Черкаської області мало місце таємне викрадення невідомою особою обладнання для пошуку металу «TITAN GER 1000 GT8215» - металошукача, яке є об`єктом страхування відповідно до договору добровільного страхування майна № 2111.0001273 . Об`єкт страхування був викрадений з багажника автомобіля Nissan X-Trail державний номерний знак [NUMBER] , про що було зазначено у поясненні [PERSON] , яке в нього в день викрадення відібрав оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенант поліції Діденко Костянтин Анатолійович. Також про факт викрадення із багажника автомобіля Nissan X-Trail д.н.з. [NUMBER] зазначено в талоні-повідомленні єдиного обліку № 5925 від 21.06.2022р. «про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію», копію якого було надано до ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» як додаток до заяви від 21 червня 2022 року «про страховий випадок». Власником транспортного засобу автомобіля Nissan X-Trail д.н.з. [NUMBER] є громадянка України [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Серія [NUMBER] від 19.04.2022 року. [PERSON] є дружиною [PERSON] у якого знаходилось в користуванні застраховане майно станом на 20.06.2022р. та за умовами договору страхування . 20 червня 2022 року о 17:55:00 годин за заявою [PERSON] відомості про дане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022250350000348 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК. 21 червня 2022 року [PERSON] (користувач майном по договору страхування), у зв`язку з настанням страхового випадку, звернувся до відповідача (страховик по договору страхування) з заявою про страховий випадок та просив страховика про розгляд заяви, згідно з чинним законодавством, визначити розмір страхового відшкодування та виплатити його відповідно до умов договору страхування. До заяви про страховий випадок [PERSON] було приєднано документи. 29 липня 2022 року, через засоби поштового зв`язку АТ Укрпошта [PERSON] отримав від страховика інформаційний лист вих. № Б/Н від 27 червня 2022 року за підписом начальника відділу врегулювання збитків ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» Шевельової О.І. В інформаційному листі, у відповідь на заяву про страховий випадок, страховик просив надати документи. 13 серпня 2022 року на виконання вимог викладених в інформаційному листі, страховику направлено лист до якого додано документи з додатковими поясненнями [PERSON] 25 листопада 2022 року судовим експертом завідувачем сектору товарознавчих та гемологічних досліджень відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень та оціночної діяльності Черкаського НДЕКЦ МВС Шматковим Романом Павловичем (свідоцтво № 10491 видане ЕКК МВС 08.04.2011р.) в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР 20 червня 2022р. за № 12022250350000348 проведено судову товарознавчу експертизу щодо визначення вартості обладнання для пошуку металу «TITAN GER 1000 GT8215» на території країни виробника станом на 20.06.2022р. За результатами експертного дослідження судовим експертом винесено висновок № СЕ-19/124-22/12418-ТВ згідно якого ринкова вартість обладнання для пошуку металу «TITAN GER 1000 GT8215», станом на 20.06.2022, на території країни виробника Німеччина, становила 424125,00 грн. (чотириста двадцять чотири тисячі сто двадцять п`ять гривень)». 15 грудня 2022 року, одразу після отримання результатів експертизи, висновок експерта було направлено на адресу страховика супровідним листом № Б/Н від 15.12.2022р. засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (трек-номер відправлення 1800512438865). Згідно даних інтернет-ресурсу https://track.ukrposhta.ua/tracking_UA.html рекомендоване поштове відправлення 1800512438865, було отримане отримувачем (страховиком) 22 грудня 2022 року. 10 квітня 2024 року рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси у справі №711/8507/23 задоволено частково позов [PERSON] до ПАТ «Страхова компанія «САЛАМАНДРА» про визнання частково недійсним договору страхування, стягнення страхового відшкодування та інших сум. Суд ухвалив стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» (код ЄДРПОУ 21870998, місцезнаходження за адресою: вул. Колективна, 10, м. Полтава, 36019) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ) страхове відшкодування в розмірі 400000 грн., інфляційні втрати в сумі 4600 грн. 94 коп., 3% річних в сумі 2988 грн. 49 коп., пеню в сумі 46993 грн. 97 коп., а всього 454583 грн. 40 коп. 17 травня 2024 року дане рішення набрало законно сили. В апеляційному порядку сторонами не оскаржувалось. 13.06.2024 року Придніпровським районним судом міста Черкаси видано виконавчий лист по справі № 711/8507/23 про стягнення страхового відшкодування та інших сум. 19.06.2024 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Худолєй А.С. відкрито виконавче провадження ВП № 75346636 по примусовому виконанню виконавчого листа у справі № 711/8507/23. Позивач має право нарахувати та стягнути через суд з відповідача пеню, інфляційні та 3% річних на суму 120000,00 грн. сплату якої прострочив відповідач, за період прострочення з 15.11.2023 р. по 08.11.2024 р. Позивач має право нарахувати та стягнути через суд з відповідача пеню, інфляційні та 3% річних на суму 280000,00 грн. сплату якої прострочив відповідач, за період прострочення з 22.12.2023 р. по 08.11.2024 р. Розрахунок збільшення боргу з урахуванням індексу інфляції за період з 15.11.2023 року по 21.12.2023 року включно на суму боргу 120000,00 гривень а також за період з 22.12.2023 року по 08.11.2024 року включно на суму боргу 400000,00 гривень. Просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «САЛАМАНДРА» на користь [PERSON] 118272 (сто вісімнадцять тисяч двісті сімдесят дві) гривні 32 копійки, з яких 25717,90 гривень інфляційні втрати, 8592,40 гривень - 3% річних, 83962,02 гривень пеня . Ухвалою суду від 19.12.2024 позовна заява прийнята до розгляду відкриттям провадження у справі та призначенням до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. 31.03.2025\~року відповідач надав клопотання про зменшення неустойки, де вказував, що відповідач частково виконував свої зобов`язання: сплачено 272857,98 гривень при загальному основному боргу 400000 гривень. Залишок основного боргу складає 127142,02 гривень. Водночас, вимога про стягнення 572855,32 гривень є явно несправедливою та економічно необґрунтованою. Відповідно до ст. 551 ЦК України, розмір неустойки (штраф, пеня) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Разом з цим, наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Неустойка має на меті, насамперед, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може становити непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Таку правову позицію викладено і в Рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013. Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. При цьому, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки до її розумного розміру (аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі №902/538/18). В той же час, аналіз судової практики з даного питання дозволяє дійти висновку, що відсутність або недоведеність збитків є підставою для зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій. Дії позивача не призвели до виникнення у відповідача будь-яких збитків, а тому наявні всі підстави для зменшення неустойки. 29 травня 2024 року Національний банк України реалізував це передбачене законом право та звернувся до суду з позовом про ліквідацію товариства. Починаючи з 26 липня 2024 року та до сьогодні у ПрАТ «СК «Саламандра» функціонує тимчасова адміністрація, яка забезпечує виконання першочергових заходів, передбачених законом. В умовах запровадження тимчасової адміністрації у компанії залишилася лише одна уповноважена особа [PERSON] , яка має повноваження підписувати документи від імені компанії. Значне скорочення кадрового складу компанії у зв`язку із запровадженням тимчасової адміністрації, а також пріоритетність виконання невідкладних завдань, пов`язаних із забезпеченням збереження майна Товариства та вирішенням питання про його ліквідацію, об`єктивно вплинули на можливість виконання фінансових зобов`язань у визначені договором строки. Незважаючи на складну ситуація в товариства, відповідач сплачував суму боргу, про що писав й сам позивач. Просили суд задовольнити клопотання та зменшити розмір неустойки до 20000 (двадцяти тисяч) гривень. 08.05.2025 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, де просили стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «САЛАМАНДРА» на користь [PERSON] 138410 (сто тридцять вісім тисяч чотириста десять) гривень 16 копійок, з яких 32010,37 гривень інфляційні втрати, 9612,19 гривень - 3% річних, 96787,60 гривень пеня. За приписами ч. ч. 1, 2, 8\~ст. 279 ЦПК України\~розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю виходячи з наступного. Судом встановлено, що 02 липня 2021 року між [PERSON] та приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «САЛАМАНДРА» був укладений договір добровільного страхування майна №2111.0001273 предметом якого є: «Майнові інтереси, що не суперечать Закону України «Про страхування» і пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням застрахованим майном, зазначеним у п. 5 договору». Пунктом 5 договору визначено об`єкт страхування (застраховане майно): «страховик приймає на страхування рухоме майно: металошукач TITAN GER 1000 (серійний номер GT8215), що знаходиться в користуванні [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] вид. Соснівським РВ УМВС України в Черкаській обл. 09.01.1996 р., РНОКПП [NUMBER] ». 25 травня 2022 року між страховиком та страхувальником укладено додатковий договір №2111.0001273/1 до договору добровільного страхування майна № 2111.0001273, яким було змінено редакцію пункту 5 договору та узгоджено таке: «Страховик приймає на страхування рухоме майно : металошукач TITAN GER 1000 (серійний номер GT8215), що знаходиться в користуванні [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] вид. Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській обл. 26.12.2001 р., РНОКПП [NUMBER] », а фактично було змінено користувача застрахованим майном. 20 червня 2022 року в місті Сміла Черкаської області мало місце таємне викрадення невідомою особою обладнання для пошуку металу «TITAN GER 1000 GT8215» - металошукача, яке є об`єктом страхування відповідно до договору добровільного страхування майна № 2111.0001273 . Об`єкт страхування був викрадений з багажника автомобіля Nissan X-Trail державний номерний знак [NUMBER] , про що було зазначено у поясненні [PERSON] , яке в нього в день викрадення відібрав оперуповноважений сектору кримінальної поліції відділу поліції № 2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області лейтенант поліції Діденко Костянтин Анатолійович. Також про факт викрадення із багажника автомобіля Nissan X-Trail д.н.з. [NUMBER] зазначено в талоні-повідомленні єдиного обліку № 5925 від 21.06.2022р. «про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) про кримінальне правопорушення та іншу подію», копію якого було надано до ПрАТ «СК «САЛАМАНДРА» як додаток до заяви від 21 червня 2022 року «про страховий випадок». Власником транспортного засобу автомобіля Nissan X-Trail д.н.з. [NUMBER] є громадянка України [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу Серія [NUMBER] від 19.04.2022 року. [PERSON] є дружиною [PERSON] у якого знаходилось в користуванні застраховане майно станом на 20.06.2022р. та за умовами договору страхування . 20 червня 2022 року о 17:55:00 годин за заявою [PERSON] відомості про дане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12022250350000348 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК. 21 червня 2022 року [PERSON] (користувач майном по договору страхування), у зв`язку з настанням страхового випадку, звернувся до відповідача (страховик по договору страхування) з заявою про страховий випадок та просив страховика про розгляд заяву, згідно з чинним законодавством, визначити розмір страхового відшкодування та виплатити його відповідно до умов договору страхування. До заяви про страховий випадок [PERSON] було приєднано документи. 10 квітня 2024 року рішенням Придніпровського районного суду міста Черкаси у справі №711/8507/23 задоволено частково позов [PERSON] до ПАТ «Страхова компанія «САЛАМАНДРА» про визнання частково недійсним договору страхування, стягнення страхового відшкодування та інших сум. Суд ухвалив стягнути із приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Саламандра» (код ЄДРПОУ 21870998, місцезнаходження за адресою: вул. Колективна, 10, м. Полтава, 36019) на користь [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] ) страхове відшкодування в розмірі 400000 грн., інфляційні втрати в сумі 4600 грн. 94 коп., 3% річних в сумі 2988 грн. 49 коп., пеню в сумі 46993 грн. 97 коп., а всього 454583 грн. 40 коп. 17 травня 2024 року дане рішення набрало законно сили. В апеляційному порядку сторонами не оскаржувалось. 13.06.2024 року Придніпровським районним судом міста Черкаси видано виконавчий лист по справі № 711/8507/23 про стягнення страхового відшкодування та інших сум. 19.06.2024 року старшим державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Худолєй А.С. відкрито виконавче провадження ВП № 75346636 по примусовому виконанню виконавчого листа у справі № 711/8507/23. Відповідно до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК). Згідно із ч. 1 ст. 628 ЦК зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Стаття 204 ЦК закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Схожі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14.11.2018р. у справі № 2-1383/2010, від 06.02.2019р. у справі № 554/5323/14, від 19.03.2021р. у справі № 904/2073/19. Відповідно до ст. 6 Закону №85/96 добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону №85/96 страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Статтею 16 Закону №85/96 визначено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно зі статтею 20 Закону №85/96 страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до статті 25 Закону №85/96 здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника. Підстави для відмови страховика у здійсненні страхової виплати або страхового відшкодування встановлені статтями 991 ЦК та статтею 26 Закону №85/96, згідно з якими страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі: 1) навмисних дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, якщо вони були спрямовані на настання страхового випадку, крім дій, пов`язаних із виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, вчинених у стані необхідної оборони (без перевищення її меж), або щодо захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації; 2) вчинення страхувальником або особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку; 3) подання страхувальником завідомо неправдивих відомостей про об`єкт страхування або про факт настання страхового випадку; 4) одержання страхувальником повного відшкодування збитків за договором майнового страхування від особи, яка їх завдала; 5) несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; 6) наявності інших підстав, встановлених законом. Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону №85/96 та ч. 2 ст. 991 ЦК договором страхування можуть бути передбачені також інші підстави для відмови здійснити страхову виплату, якщо це не суперечить закону. Отже, страховик та страхувальник як сторони договору страхування за взаємною згодою можуть самостійно визначати предмет договору страхування, права та обов`язки сторін, підстави для виплати/відмови у виплаті страхового відшкодування тощо. Відповідно до Закону №1023 цей закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відносини, які виникають з майнового страхування, підпадають під предмет регулювання Закону №1023 і положення цього Закону застосовуються до відносин майнового страхування, оскільки за своєю правовою природою договір страхування є договором про надання послуг. Стаття 18 Закону №1023 містить самостійні підстави визнання недійсними умов договорів, що обмежують права споживача. За змістом частини п`ятої статті 18 Закону №1023 у разі визнання окремого положення договору несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути визнано недійсним або змінено, а не сам договір. Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено у частині другій статті 18 Закону №1023. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Аналіз вказаної норми дає підстави вважати, що умови договору кваліфікуються як несправедливі, якщо вони одночасно, по-перше, порушують принцип добросовісності (пункт 6 частини першої статті 3, частина третя статті 509 ЦК); по-друге, призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, завдають шкоди споживачеві. Звертаючись до суду з майновими вимогами до відповідача, позивач також стверджує про несправедливість положень пунктів 19.8.3 та 19.8.5 договору страхування, внаслідок чого просить визнати їх недійсними в частині умов прийняття рішення щодо страхового відшкодування та умов остаточної виплати страхового відшкодування (при викраденні майна), оскільки такі умови не відповідають принципам добросовісності, розумності, справедливості та рівності сторін у договорі, і призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін та завдають шкоди споживачу. В обґрунтування таких вимог позивач посилається на те, що визначення страховиком факту винесення рішення стосовно кримінального провадження, як умови для прийняття ним рішення щодо страхового відшкодування без зазначення граничного терміну прийняття такого рішення, а також визначення відповідачем факту закінчення строку досудового розслідування, як умови для остаточної виплати страхового відшкодування без зазначення граничного терміну остаточної виплати страхового відшкодування, надає страховику право на прийняття ним рішення щодо страхового відшкодування та надає право на здійснення страхової виплати (остаточної виплати страхового відшкодування) у термін, який буде визначатися тільки страховою компанією, оскільки умови договору щодо прийняття рішення щодо страхового відшкодування та умови договору щодо остаточної виплати страхувальнику страхової суми викладені так, що можуть бути здійснені фактично тільки після спливу строку давності притягнення до кримінальної відповідальності (у даному випадку це становить п`ятнадцять років). Дані умови про прийняття рішення страховиком щодо страхового відшкодування та умови остаточної виплати страховиком страхового відшкодування обмежують страхувальника в отриманні відшкодування майнової шкоди у терміни, які є розумними та справедливими, і дає право страховику відтерміновувати виплату решти страхового відшкодування у відповідності до викладених умов договору, що свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін, можливість зловживати страховиком своїми правами. Надаючи оцінку таким доводам позивача суд виходить з того, що для оцінки відповідності умов договору критеріям справедливості та добросовісності необхідним є здійснення тлумачення умов договору та визначення їх дійсного змісту. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 18.04.2018р. по справі №753/11000/14-ц роз`яснив, що: «Відповідно до ч. 1 ст. 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до ст. 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення. Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів. Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні. Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими ст. 213 ЦК України. У випадку, коли таки правила не дають можливості визначити справжній зміст відповідної умови договору потрібно застосовувати тлумачення contra proferentem. Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party)». Також слід звернути увагу, що Верховний Суд у своїй постанові від 10.03.2021р. №607/11746/17 зауважив, що з урахуванням принципів цивільного права, зокрема, добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину ) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. В контексті обставин спірних правовідносин суд звертає увагу, що розділ 19 договору страхування регулює питання «Визначення розміру, порядок та умови виплати страхового відшкодування». Згідно з п. 19.1.3.1 договору страхування при викраденні майна розмір прямого збитку визначається у розмірі поточної вартості витрат на відтворення (заміщення) в сучасних умовах нового об`єкта, аналогічного застрахованому, який може бути йому рівноцінною заміною, із врахуванням особливостей фізичного стану (зносу) майна, його поточного використання та ін. Пунктом 19.8.1 договору страхування передбачено, що страховик приймає рішення про виплату і складає страховий акт або відмовляє у виплаті страхового відшкодування з письмовим обґрунтуванням причин відмови протягом 30 робочих днів з моменту подачі страхувальником пакету документів, передбачених розділом 17 договору у строки, встановлені п. 16.1.5. Договору. У разі необхідності проведення експертизи (оцінки) для визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику застрахованого майна, рішення про виплати або відмову у виплаті страхового відшкодування приймається страховиком протягом 10 (десяти) робочих днів від дати отримання експертного висновку (звіту оцінювача) складеного за результатами відповідної експертизи (оцінки), але за умови, що на момент завершення експертизи (оцінки) страховиком отримано пакет документів передбачений розділом 17 договору (п. 19.8.2 договору страхування). 25 листопада 2022 року судовим експертом завідувачем сектору товарознавчих та гемологічних досліджень відділу товарознавчих, гемологічних, економічних, будівельних, земельних досліджень та оціночної діяльності Черкаського НДЕКЦ МВС Шматковим Романом Павловичем (свідоцтво № 10491 видане ЕКК МВС 08.04.2011р.) в рамках кримінального провадження внесеного до ЄРДР 20 червня 2022р. за № 12022250350000348 проведено судову товарознавчу експертизу щодо визначення вартості обладнання для пошуку металу «TITAN GER 1000 GT8215» на території країни виробника станом на 20.06.2022р. За результатами експертного дослідження судовим експертом винесено висновок № СЕ-19/124-22/12418-ТВ згідно якого ринкова вартість обладнання для пошуку металу «TITAN GER 1000 GT8215», станом на 20.06.2022, на території країни виробника Німеччина, становила 424125,00 грн. (чотириста двадцять чотири тисячі сто двадцять п`ять гривень)». 15 грудня 2022 року, одразу після отримання результатів експертизи, висновок експерта було направлено на адресу страховика супровідним листом № Б/Н від 15.12.2022р. засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» (трек-номер відправлення 1800512438865). Відповідно до п. 19.8.3 договору страхування у разі, якщо однією із Сторін або відповідними державними органами проводиться незалежна експертиза, розслідування причин або наслідків страхового випадку, розпочато кримінальне провадження за наслідками події, рішення щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування приймається страховиком протягом 10 (десяти) робочих днів з дня завершення експертизи/розслідування, зупинення розслідування, складання обвинувального висновку, винесення рішення стосовно кримінального провадження тощо. Пунктом 19.8.5 договору страхування передбачено, що стосовно страхових випадків у зв`язку з якими відкрите кримінальне провадження (викрадення, протиправні дії третіх осіб), страховик має право здійснити страхову виплату двома частинами. У разі прийняття рішення страховиком здійснити виплату двома частинами, перша частина в розмірі не менше 30% страхового відшкодування виплачується після надання страхувальником довідки органу МВС щодо відкриття кримінального провадження (початку досудового розслідування) по факту протиправних дій третіх осіб в термін, визначений п. 19.8.1 договору. Остаточна виплата страхового відшкодування проводиться після закінчення строку досудового розслідування органами МВС, що підтверджується наданням довідки про закінчення або зупинення розслідування по даній справі. На розсуд страховика остаточна виплата страхового відшкодування може бути здійснена до закінчення досудового розслідування у разі якщо у страховика немає сумнівів щодо факту страхового випадку та обставин його настання. Згідно з п. 16.1.5 договору страхування у разі настання події, яка може бути визнана страховим випадком, страхувальник зобов`язаний надати страховику документи, передбачені розділом 17 договору, протягом 30 робочих днів з моменту настання події. Пунктом 19.8.3 договору страхування передбачений чіткий строк тривалістю у десять робочих днів для прийняття страховиком рішення щодо виплати або відмови у виплаті страхового відшкодування і такий строк має обчислюватись з дня завершення експертизи (1), завершення розслідування (2), зупинення розслідування (3), складання обвинувального висновку (4), винесення рішення стосовно кримінального провадження (5) тощо (6). Тобто умовами цього пункту договору передбачений момент, з якого обчислюється строк, і перелік таких моментів не є вичерпним. Також пунктом 19.8.3 визначено, що передумовою обчислення такого строку є проведення однією із сторін або відповідними державними органами незалежної експертизи (1), розслідування причин або наслідків страхового випадку (2), початок кримінального провадження за наслідками події (3). Тобто умовами цього пункту договору передбачені передумови для визначення моменту, з якого обчислюється строк, і перелік таких передумов є вичерпним. Оскільки відповідний пункт договору не містить особливостей та застережень щодо застосування конкретного моменту до якоїсь конкретної передумови, то такі умови договору мають тлумачитись таким чином, що передбачені у пункті 19.8.3 договору моменти можуть застосовуватись до будь-яких з визначених передумов в залежності від того, який з них настане раніше. Отже доводи сторони позивача про те, що даний пункт договору надає страховику право прийняти рішення про страхову виплату лише після закінчення досудового розслідування є необґрунтованими. Зміст пункту 19.8.5 договору страхування свідчить, що таке положення є додатковим і стосується лише страхових випадків, у зв`язку з якими відкрите кримінальне провадження. Такі умови договору слід тлумачити таким чином, що вони надають страховику право здійснити страхову виплату двома частинами: перша частина в розмірі не менше 30% страхового відшкодування виплачується після надання страхувальником довідки органу МВС щодо відкриття кримінального провадження (початку досудового розслідування) по факту протиправних дій третіх осіб в термін, визначений п. 19.8.1 договору; друга частина виплачується після закінчення строку досудового розслідування органами МВС, що підтверджується наданням довідки про закінчення або зупинення розслідування по даній справі. Отже при здійсненні кримінального провадження щодо обставин страхового випадку умовами договору передбачено, що обов`язок страховика здійснити остаточний розрахунок зі страхувальником визначений моментом спливу строку досудового розслідування та моментом зупинення розслідування. В той же час п. 19.8.5 договору страхування передбачено, що на розсуд страховика остаточна виплата страхового відшкодування може бути здійснена до закінчення досудового розслідування у разі якщо у страховика немає сумнівів щодо факту страхового випадку та обставин його настання. За матеріалами справи судом встановлено, що 20.06.2022р. мала місце подія з викрадення майна, яке є об`єктом страхування за договором страхування, укладеного між сторонами. За обставинами події викрадення застрахованого майна органами Національної поліції України розпочато досудове розслідування в рамках кримінального провадження №12022250350000348 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке триває до теперішнього часу і досудовим розслідуванням поки не встановлено особу, причетну до вчинення кримінального правопорушення. Відповідач був належним чином та вчасно повідомлений про настання страхового випадку. Всі документи, передбачені п. 17.1 договору страхування, були надані відповідачу. При цьому висновок експерта №СЕ-19/124-22/12418-ТВ від 25.11.2022р., складений за результатами проведення у кримінальному провадженні №12022250350000348 судової товарознавчої експертизи про вартість об`єкту страхування, був отриманий відповідачем 22.12.2022р. З урахуванням положень п. 19.8.3, 19.8.5 договору страхування відповідач зобов`язаний був не пізніше десяти робочих днів після отримання копії висновку експерта прийняти рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, але цього не зробив. Відповідач частково виконував свої зобов`язання: сплачено 272857,98 гривень при загальному основному боргу 400000 гривень. Залишок основного боргу складає 127142,02 гривень. Стосовно вимог про стягнення пені та компенсаційних виплат, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК, то суд виходить з наступного. У частині п`ятій статті 10 Закону №1023 установлено, що в разі якщо виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Одночасно законодавством, що регулює правовідносини у сфері страхування, визначено, що в разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом (ст. 992 ЦК). А згідно з ч. 4 ст. 16 Закону №85/96 однією з істотних ознак договору страхування є визначення в ньому відповідальності за невиконання або неналежне виконання умов договору. На підставі викладеного, можна зробити висновок що положення щодо відповідальності страховика, закріплені в Законі №85/96 та главі 67 ЦК, є спеціальними нормами права, а в Законі №1023 - загальними. Розмір неустойки як відповідальність страховика за договором страхування має бути визначено у такому договорі. Якщо ж такий розмір не було визначено сторонами в договорі страхування, то до спірних правовідносин застосовується частина п`ята статті 10 Закону №1023, якщо укладений договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої особи. Отже, на підставі наведених правових приписів, принципу заборони притягати особу двічі за одне й те саме правопорушення, а також правил застосування конкуренції правових норм, за умови, що укладений договір страхування спрямований на задоволення особистих потреб застрахованої особи, страховик несе відповідальність у вигляді розміру неустойки, визначеного в договорі страхування (у разі відсутності визначення розміру в договорі - у розмірі, визначеному в Законі України «Про захист прав споживачів»). Також страховик несе відповідальність, передбачену статтею 625 ЦК. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (страховика) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитору (застрахованої особи) від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору (застрахованій особі). Судом установлено, що відповідно до п. 20.2 Договору страхування сторони погодили, що за невиконання зобов`язань, передбачених договором, сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства. У разі прострочення сторонами виконання грошових зобов`язань нараховується пеня пропорційно розміру подвійної облікової ставки НБУ. Таким чином, між сторонами укладено договір майнового страхування, за умовами якого передбачено відповідальність страховика за несвоєчасне здійснення страхового відшкодування та визначено розмір пені. Отже, в цьому випадку положення частини п`ятої статті 10 Закону №1023 на спірні правовідносини не поширюється, а положення ч. 2 ст. 625 ЦК є застосовними, оскільки передбачені такою нормою закону компенсаційні нарахування за своєю природою не є неустойкою, а є окремим спеціальним видом відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Подібний висновок щодо застосування відповідних норм закону викладений у постанові Верховного Суду від 17.05.2022р. у справі №569/6553/20. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже розрахунок пені має обчислюватись за формулою пеня = С x 2 ПОС x Д / 100, де С - сума простроченої заборгованості, 2 ПОС - подвійна облікова ставка НБУ за один день прострочення, Д - кількість днів прострочення. У позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача пеню, інфляційні нарахування та три відсотки річних, обчислені за період з 15.11.2023р. по 06.03.2025р. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, з урахуванням положень п. 20.2 договору страхування та ч. 2 ст. 625 ЦК, беручи до уваги зміст обставин спірних правовідносин та зміст позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути 138410 (сто тридцять вісім тисяч чотириста десять) гривень 16 копійок, з яких 32010,37 гривень інфляційні втрати, 9612,19 гривень - 3% річних, 96787,60 гривень пеня. Згідно зі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved