Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина, зокрема на 1/2 частку житлового\~будинку,\~який розташований\~за адресою:\~ [ADDRESS] , як власника голови колгоспного двору, інша частка належить позивачці як члену колгоспного двору. Право власності на вказаний житловий будинок зареєстровано не було, оскільки він відносився до складу колгоспних до складу якого входили спадкодавець та його донька позивачка. Правовстановлюючі документи на будинок відсутні. У зв`язку з цим позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Просить суд визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом. Позивачка в судове засідання не з`явилася, її представник подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надали заяву про проведення розгляду справи без участі представника, позовні вимоги визнали. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , місце проживання якого на день смерті зареєстроване за адресою [ADDRESS] . [INFO] помер брат позивачки [PERSON] , [INFO] , місце проживання якого на день смерті зареєстроване за адресою [ADDRESS] . Після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складалося із: земельної ділянки площею 2,3829 гектарів, кадастровий номер 5122385900:01:002:0365, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області, та яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; частки житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] , 1943 року народження, заведена Кілійською районною державною нотаріальною конторою Одеської області за №396/2014, відповідно до матеріалів якої [PERSON] та [PERSON] було видано в рівних частках кожному по 1/2 частці: свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,3829 гектарів, кадастровий номер 5122385900:01:002:0365, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області, та яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Інших спадкоємців, що претендують на спадщину, немає. Дружина померлого [PERSON] [PERSON] , 1950 року народження, від спадщини відмовилася. Спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , заведена Ренійською державною нотаріальною конторою Одеської області за №45к/2020, відповідно до матеріалів якої [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки площею 2,3829 гектарів, кадастровий номер 5122385900:01:002:0365, яка розташована на території Шевченківської сільської ради Ізмаїльського (Кілійського) району Одеської області, та яку передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно спадкоємцем усього спадкового майна, яке залишилося після померлого [INFO] [PERSON] є його сестра, позивачка по справі. [PERSON] , [INFO] , відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] та свідоцтва про шлюб [NUMBER] є дочкою померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до виписки з погосподарської книги №1306 від 06.09.2021, яка видана виконавчим комітетом Кілійської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належав до складу колгоспних дворів, згідно даних погосподарської книги №7 за 1991-1995. Станом на 16.04.1991 до складу колгоспного двору входили: голова двору [PERSON] , 1943 року народження, який помер [INFO] , та член двору [PERSON] , 1973 року народження. Так, 1/2 частка у майні колгоспного двору, а саме зазначеного житлового будинку належна позивачці, а інша 1/2 частка у майні колгоспного двору належна [PERSON] , який помер [INFO] , спадкоємцями якого були його діти [PERSON] та [PERSON] , які спадщину прийняли. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (шістдесят сім), відповідно до технічного паспорту, згідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд, складається з: житловий будинок літ.А, загальна площа 98,6 кв.м., житлова площа 41,6 кв.м., господарські будівлі: комора літ.Б1, сараї літ.В1, Г, Д, Е1, Ж1, вбиральня літ.З, гараж літ.И1, кухня літ.К, надвірні споруди 1-7; І. КП КМР «БТІ» надала довідку за №1380 від 10.05.2022 року відносно того, що право власності на житловий будинок не зареєстровано. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли правовідносини з приводу спадкування, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства станом на час виникнення спірних правовідносин. Згідно ч.1\~ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до частини першої статті 1298 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. У відповідності до\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права, одним із способів захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права. Пленум Верховного Суду України в абз.3 п.23 постанови №7\~від 30\~травня 2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування» зазначив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Умовою переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до п.3 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Право власності на збудоване до набрання чинності вказаним Законом нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13 червня 2012 року № 6-54цс12, постанові Верховного Суду від 10 жовтня 2018 року у справі № 557/1209/16-ц, постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 р. не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в навчальному закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебування у складі двору або незначної участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.» Таким чином, у судовому засіданні повністю знайшов своє підтвердження факт, що позивачка є спадкоємицею за законом після смерті батька та рідного брата, яким належав спірний житловий будинок, який є колгоспним двором, як його членам, спадщину прийняла, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі. Обраний позивачами спосіб захисту невизнаного права відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. На підставі викладеного,

Outcome: approved