Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

Заступник керівника Покровської окружної прокуратури Донецької області звернувся в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області до суду з позовом до [PERSON] про конфіскацію земельної ділянки площею 0,3072 га. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказав, що за результатами опрацювання відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що [PERSON] , який є громадянином російської федерації відповідно до паспорту громадянина російської федерації [NUMBER] , виданий 23.03.2006 року, Мірнинським ГУВС Республіки САХА ( [PERSON] ), код підрозділу 142-005, успадкував після смерті [PERSON] , 1935 року народження, померлої [INFO] , земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (спадкова справа № 65/2020). На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстрованого в реєстрі 15.06.2021 року за № 744, [PERSON] набув право власності на земельну ділянку площею 0,3072 га, кадастровий номер 1422785000:05:000:0087, для ведення особистого селянського господарства, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Право власності на вказану земельну ділянку зареєстроване за [PERSON] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.06.2021 року за № 42512359 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2385986314227). Спірна земельна ділянка сформована та зареєстрована як об`єкт цивільних прав 17.03.2021\~року,\~орган,\~що здійснив\~державну реєстрацію\~земельної ділянки:\~Відділ у\~Покровському районі\~Міськрайонного управління\~у Покровському\~районі та\~м.Мирнограді\~Головного управління\~Держгеокадастру у\~Донецькій області, цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Крім того, відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, [PERSON] станом на дату набуття права власності на вказану земельну ділянку був громадянином російської федерації. Відповідно до інформації Головного управління Державної міграційної служби у Донецькій області №1401.2.3-2355/1401.2.10-23 від 03.05.2023 року, громадянин російської федерації, [PERSON] , [INFO] , з питань оформлення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, посвідки на тимчасове/постійне проживання в Україні, набуття громадянства України не звертався. Позивач посилаючись на невиконання відповідачем обов`язку здійснити відчуження земельної ділянки протягом року з дня набуття права власності, що має наслідком застосування положень ст. 145 ЗК України, просить припинити право власності [PERSON] , [INFO] на земельну ділянку з кадастровим номером 1422785000:05:000:0087 площею 0,3072 га із цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2385986314227), шляхом припинення права власності, відомості про яке зареєстровані в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.06.2021 за № 42512359, та визнання права власності за державою в особі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області (вул. Уютна, буд. 23, м. Полтава, Полтавська область, 36039, ЄДРПОУ 39767332). Прокурор у судове засіданні не з`явився, надав заяву в якій підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити з вищевказаних підстав. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Позивач Головне управління Держгеокадастру у Донецькій області був належним чином та своєчасно повідомлений про дату, час і місце розгляду справи засобами електронного зв`язку (ч. 6 ст. 128 ЦПК України), подав на адресу суду клопотання про проведення розгляду справи у відсутності представника позивача та задоволення позовних вимог в межах законодавства. Відповідач [PERSON] , зважаючи на його громадянство російської федерації та місце проживання в [ADDRESS] , повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади України, що підтверджується відповідною публікацією, але своїм правом на участь не скористався, про причини неприбуття не повідомив, відзиву на позов не надав. Суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення по справі, оскільки відповідач двічі не з`явилася в судове засідання, не повідомила про причини своєї неявки, не надала відзив на позовну заяву, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи [PERSON] є власником\~земельної ділянки площею 0,3072 га, кадастровий номер 1422785000:05:000:0087, для ведення особистого селянського господарства, розташованої на території Селідівської сільської ради Покровського району, Донецької області, згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.06.2021 року за №744 після смерті матері [PERSON] ,\~1935\~року народження,\~померлої [INFO] (а. с. 31). Згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власників на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.03.2023 року вбачається, що датою державної реєстрації за [PERSON] права власності на зазначену вище земельну ділянку є 15.06.2021 року за № 42512359 (а. с. 19). \~ \~ \~ \~Звертаючись із позовом, прокурор вказав, що [PERSON] , всупереч чинному законодавству, не відчужив земельну ділянку протягом року з часу набуття права власності. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Конфіскація майна може бути застосована виключно за рішенням суду у випадках, обсязі та порядку, встановлених законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Правовий статус та порядок використання, зокрема, земель сільськогосподарського призначення визначено\~Земельним Кодексом України. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЗК України, землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей. До земель сільськогосподарського призначення належать: сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Відповідно до\~пункту а) частини другої ст. 22 Земельного кодексу України\~до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля,\~багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги). Багаторічне сільськогосподарське насадження - це сільськогосподарське угіддя, що використовується під штучно створені древесні, кущові або трав`янисті багаторічні насадження, призначені для отримання врожаю плодово-ягідної, технічної та лікарської продукції, а також для декоративного оформлення\~територій. Отже, земельні ділянки для садівництва\~відносяться до земель сільськогосподарського призначення. Відповідно до ч. 5 ст. 22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог\~статті 130\~цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 130 ЗК України набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: а) громадяни України;\~б) юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади;\~в) територіальні громади;\~г) держава. Право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення може також набуватися банками лише в порядку звернення стягнення на них як на предмет застави. Такі земельні ділянки мають бути відчужені банками на земельних торгах протягом двох років з дня набуття права власності. Суб`єктами права приватної власності на землю відповідно до\~ст. 80 ЗК України\~визначено громадян України та юридичних осіб. Проте, з урахуванням змісту частини другої статті 81 та інших норм\~ЗК України\~суб`єктами права приватної власності на землю визнаються також іноземні громадяни та особи без громадянства. Відповідно до інформації Головного управління Державної міграційної служби у Донецькій області №1401.2.3-2355/1401.2.10-23 від 03.05.2023 року, громадянин російської федерації, [PERSON] , [INFO] , з питань оформлення паспорта громадянина України, паспорта громадянина України для виїзду за кордон, посвідки на тимчасове/постійне проживання в Україні, набуття громадянства України не звертався (а.с.27) Згідно ч. 3\~ст. 81 ЗК України\~іноземці та особи без громадянства можуть набувати права власності на земельні ділянки відповідно до частини другої цієї статті у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) викупу земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, що належать їм на праві власності; в) прийняття спадщини. За змістом ч. 4\~ст. 81 ЗК України\~землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. Відповідно до вимог підпункту «е» частини 1\~статті 140 ЗК України\~підставами припинення права власності на земельну ділянку є не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом. Згідно частиною 1, 2, 4 зі\~статтею 145 ЗК України\~якщо до особи переходить право власності на земельну ділянку, яка за цим Кодексом не може набуватися нею у власність, ця ділянка підлягає відчуженню її власником протягом року з моменту переходу такого права. У разі якщо відповідно до закону власник земельної ділянки зобов`язаний відчужити її протягом певного строку і земельна ділянка не була відчужена ним протягом такого строку, така ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду. Позов про конфіскацію земельної ділянки подається до суду органом, що здійснює державний контроль за використанням та охороною земель. Конфіскована земельна ділянка за рішенням суду підлягає продажу на земельних торгах. Ціна проданої на земельних торгах земельної ділянки, за вирахуванням витрат, пов`язаних з її продажем, виплачується її колишньому власнику. Отже, за змістом вказаної норми права, передбачено порядок відшкодування колишньому власнику земельної ділянки її вартості, внаслідок конфіскації та відчуження її уповноваженим органом, а тому, в даному випадку, наявна справедлива рівновага між державним (суспільним) інтересом та приватним інтересом власника оспорюваних земельних ділянок, оскільки останній мав достатньо часу та засобів для реалізації свого права та виконання свого обов`язку, однак до цього часу земельну ділянку не відчужив, що порушує вимоги земельного законодавства та потребує невідкладного втручання уповноваженого органу. Вказане узгоджується і з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у справі №513/444/15-ц від 23 січня 2018 року. Пунктом 10 ч. 1\~ст. 346 ЦК України\~визначено, що право власності припиняється у разі конфіскації. Частиною 1\~статті 348 ЦК України\~встановлено, що якщо з підстав, що не були заборонені законом, особа набула право власності на майно, яке за законом, який був прийнятий пізніше, не може їй належати, це майно має бути відчужене власником протягом строку, встановленого законом. Якщо майно не відчужене власником у встановлені законом строки, це майно з урахуванням його характеру і призначення за рішенням суду на підставі заяви відповідного органу державної влади підлягає примусовому продажу. У разі примусового продажу майна його колишньому власникові передається сума виторгу з вирахуванням витрат, пов`язаних з відчуженням майна. Якщо майно не було продане, воно за рішенням суду передається у власність держави. У цьому разі колишньому власникові майна виплачується сума, визначена за рішенням суду. Звертаючись до суду з позовом про примусове припинення права власності на земельну ділянку шляхом її конфіскації, прокурор просив припинити право власності відповідача на частку спірної земельної ділянки шляхом її примусового відчуження у власність держави в особі Головного управління Держгеокадастру в Донецькій області. Отже, за таких обставин, суд вважає, що [PERSON] , як іноземець, набувши у власність в порядку спадкування та зареєструвавши своє право власності на земельну ділянку площею 0,3072 га, кадастровий номер 1422785000:05:000:0087, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Селидівської міської\~територіальної громадиПокровського району, Донецької області, не відчужив її протягом строку, встановленого статтею 81 ЗК України, а тому спірна земельна ділянка підлягає конфіскації за рішенням суду на підставі ст. 145 ЗК України. Докази, які б спростували вищевикладені обставини з боку відповідача суду не надано. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4026,00 гривень (платіжна інструкція №1325 від 07.07.2023 року та за № 1326 від 07.07.2023 року). На підставі викладеного,

Outcome: approved