Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

В липні 2025 року в провадження Володимирського міського суду Волинської області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні\~вимоги представник\~позивача обґрунтовує\~тим,\~що 11.09.2020\~року між\~ТОВ \~«Манівео Швидка\~Фінансова Допомога»,\~та відповідачем\~ [PERSON] \~було укладено\~кредитний договір\~№ 681136692,\~за умовами\~якого відповідачу\~надано у\~кредит кошти\~у розмірі 10 750,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти за користування ними. Кредитний договір укладено у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора MNV724TS. Зазначає, що згідно умов кредитного договору, первісний кредитор виконав свій обов`язок та перерахував відповідачу, шляхом ініціювання через банк провайдер, грошові кошти у розмірі: 10 750,00 грн. 11.09.2020 року на банківську карту № [NUMBER] відповідача, яку відповідач вказав у Заявці при укладенні кредитного договору. До теперішнього часу відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № 681136692 від 11.09.2020 року про надання кредиту належним чином не виконав, чим порушив зобов`язання встановлені договором. 28.11.2018 року між первісним кредитором -ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № 681136692 від 11.09.2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Таліон Плюс». 05.08.2020\~ року\~між ТОВ\~«Таліон Плюс»\~та ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Онлайн Фінанс»\~укладено Договір\~факторингу №\~05/0820-01, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № 681136692 від 11.09.2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». В подальшому, 04.06.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № 681136692 від 11.09.2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Юніт Капітал». У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором №681136692 від 11.09.2020 року, заборгованість [PERSON] станом на день звернення до суду становить 27 103,50 грн, яка складається з:10 747,66 грн - заборгованість по тілу кредиту; 16 355,84 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. У зв`язку з викладеним, представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Юніт Капітал» заборгованість за кредитним договором у сумі 27 103,50 грн, яка складається з: 10 747,66 грн - заборгованість по тілу кредиту; 16 355,84 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. Ухвалою Володимирського міського суду Волинської області від 10.07.2025 року справу прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі розгляд її постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання, визначено строки для подання заяв по суті справи, задоволення клопотання позивача про витребування доказу, призначено судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду письмову заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заяви про розгляд справи за його відсутності та відзив не подав, будь-яких клопотань про відкладення розгляду справи до суду на направляв. Ухвалою суду від 17.09.2025 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час представник позивача не заперечував проти заочного вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. За змістом позиції Верховного Суду, сформованої у справі від 01.10.2020 №361/8331/18, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 12\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. З матеріалів\~справи слідує,\~що 11.09.2020\~року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», та [PERSON] було укладено договір №681136692, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», за умовами якого відповідачу надано в кредит кошти у розмірі - 10 750,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти за користування ними. Відповідно до п. 1.2 Договору кредит надається строком на 10 днів від дати отримання кредиту позичальником. Відповідно до п. 1.3 Договору на період строку, визначеного в п. 1.2 Договору, нарахування процентів на користування кредитом здійснюється за дисконтною процентною ставкою в розмірі 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 1.4 Договору понад строк, встановлений в п. 1.2 Договору, нарахування процентів на користування кредитом здійснюється за базаовою процентною ставкою в розмірі 1,70% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з п. 4.1 кредитного договору, невід`ємною частиною цього договору є Правила та Паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті Товариства: www.moneyveo.ua. Кредитний договір №681136692 від 11.09.2020 року підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором MNV724TS. 11.09.2020 року відповідач [PERSON] також підписав паспорт споживчого кредиту, у якому міститься інформація про основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, та інші умови. Умови кредитування аналогічні умовам, погодженим сторонами у кредитному договорі №681136692 від 11.09.2020 року. Платіжним дорученням від 11.09.2020року стверджено здійснення грошового переказу на виконання умов договору № 681136692 від 11.09.2020 року на картку відповідача4149-62XX-XXXX-7953 в сумі 10\~750,00 грн. Згідно витребуваної судом інформації, судом встановлено, що на ім`я [PERSON] у АТ КБ «ПриватБанк» емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Згідно виписки за даним договором відповідачу 11.09.2020 року зараховані кошти на карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ), у розмірі 10\~750,00 грн. Пунктом першим ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За змістом ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів\~справи встановлено,\~що Позикодавцем/Первісним\~кредитором відступлено\~право вимоги\~за вказаним\~вище Договором\~позики,\~зокрема:\~28.11.2018\~року ТОВ\~«Манівео Швидка\~Фінансова Допомога»\~та ТОВ\~«Таліон Плюс»\~уклали Договір\~факторингу №\~28/1118-01,\~за умовами\~якого останнє набуло право грошової вимоги до фізичних осіб-боржників, в тому числі за договором позики №681136692 від 11.09.2020 року. 05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № 681136692 від 11.09.2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». В подальшому, 04.06.2025 року між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 04/06/25-Ю, за умовами якого право грошової вимоги за кредитним договором № 681136692 від 11.09.2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Юніт Капітал». Оскільки на підставі даних договорів відбулась заміна первісного кредитора на ТОВ «Юніт Капітал», тому останній вправі заявляти вимоги до відповідача про повернення кредитної заборгованості. За змістом ст.ст.\~526,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, на момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог\~ст. 1054 ЦК України, грошові кошти за кредитним договором не повернув. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1\~ст. 610 ЦК України\~встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України\~встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. З дослідженого судом розрахунку заборгованості по кредиту встановлено, що відповідач не вчасно та не в повному обсязі проводив платежі по погашенню кредиту, таким чином, неналежним чином виконує умови договору. Із даного розрахунку вбачається, що у [PERSON] існує заборгованість за кредитним договором №681136692 від 11.09.2020 року в сумі 27 103,50 грн, яка складається з: 10 747,66 грн - заборгованість по тілу кредиту; 16 355,84 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом. З огляду вищенаведеного, суд приходить до висновку, що [PERSON] не належним чином виконує умови зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Проте, відповідач не надав суду доказів, які б спростували твердження позивача щодо невиконання ним умов договору, наявність заборгованості за цим договором, а також її розмір. Таким чином, в ході розгляду справи встановлено, що відповідач порушивши зобов`язання по умовах договору має заборгованість перед ТОВ «Юніт Капітал» за кредитним договором на загальну суму 27\~103,50 грн., яка жодними належними та допустимими доказами не спростована відповідачем, а тому підлягає стягненню в користь позивача. Що стосується позовних вимог позивача про стягнення з відповідача судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У своїй постанові від 13.12.2018 року у справі № 816/2096/17 Верховний Суд прийшов до висновку, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, але не доказів обґрунтування часу, витраченого фахівцем в галузі права, як зазначив суд попередньої інстанції. Що стосується часу, витраченого фахівцем в галузі права, то зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії. Судом встановлено, що 05.06.2025 року між АБ «Тараненко та партнери» та позивачем ТОВ «Юніт Капітал» було укладено Договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01, за умовами якого бюро взяло на себе зобов`язання з приводу надання правничої допомоги у спорі, який є предметом здійснення даного судового провадження. Як вбачається із акту прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025 року до вищевказаного правочину вартість правничої допомоги склала 7 000 грн. та складається з наступного: складення позовної заяви 5000 грн. (2 год.); вивчення матеріалів справи 1000 грн. (2 год.); підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації 500 грн. (1 год.); підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації 500 грн. (1 год.). З урахуванням складності справи, обсягу і складності виконаної адвокатом роботи та значимості таких дій при розгляді справи, суд вважає, що зазначені представником позивача витрати на професійну правничу допомогу є обґрунтованими. При визначенні суми відшкодування судових витрат суд виходить з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та складності), розумності їхнього розміру та конкретних обставин справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006 року (пункт 80), у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009 року (пункти 34-36), у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014 року, у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015 року (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім цього, суд зазначає, що внаслідок запровадження з 15.12.2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду при вирішенні питання розподілу судових витрат, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, які наводяться сторонами, та не може діяти на користь будь-якої із сторін. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року в справі № 755/9215/15-ц вказала про виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої сторони. У вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу застосувала відповідний підхід, надавши оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона мала заперечення. Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог ч. 5 ст.137 ЦПК України за наявності клопотання іншої сторони. До такого висновку прийшов Верховний Суд у своїй постанові від 28.09.2021 року при розгляді справи № 160/12268/19. Разом з тим, відповідачем не було подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, попри ту обставину, що про наявність судового провадження останню було повідомлено своєчасно, а тому вона мала можливість в належний спосіб розпорядитися своїми процесуальними правами. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Із наведеного слідує, що понесені позивачем та документально підтвердженні витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з даним позовом в розмірі 2 422,40 грн., а також понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн., у зв`язку із задоволенням позову, підлягають компенсації за рахунок відповідача.

Outcome: approved