Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

[PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, в якому вказала, що 28 вересня 2013 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гайворонського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №74. Від шлюбу у подружжя народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін через різність характерів, ставлення до життя та сім`ї не склалося. Спільне господарство подружжям не ведеться. Як зазначила позивачка, відповідач часто ображає її, висловлюючись на її адресу брутальною лайкою, іноді б`є її, погрожує фізичною розправою, і через це вона живе в постійному страху та хвилюванні. Примирення та подальше спільне проживання і збереження шлюбу вважає неможливим, подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Окрім того, між ними не досягнуто згоди щодо утримання спільних дітей, які проживають з нею та перебуває на її утриманні, при цьому її дохід не дозволяє повноцінно забезпечити потреби дітей. Відповідач є працездатною особою та має можливість надавати кошти на утримання спільних дітей. Враховуючи викладене, позивачка просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гайворонського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №74; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини від усіх видів його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття відповідної дитини. Ухвалою суду від 14.05.2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с.15). Копію ухвали суду від 14.05.2025 року та позовну заяву з додатками, які були надіслані відповідачу на адресу реєстрації (а.с.16, 13-14), відповідач не отримав, поштове відправлення №0610259942198 (а.с.18), повернулося до суду без вручення з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України та з урахуванням вимог п.99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року №270, вважається належним повідомленням особи про час та місце розгляду справи у день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, тобто 01.07.2025 року. Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив, що 28.09.2013 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Гайворонського районного управління юстиції у Кіровоградській області зареєстровано шлюб, актовий запис №74; прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка « [PERSON] » та дружини « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 28.09.2013 року (а.с.7). За час перебування у шлюбі у сторін народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.08.2014 року (а.с.8), [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.04.2021 року (а.с.9) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.05.2023 року (а.с.10). Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №52, виданої Бишівською сільською радою 14.03.2025 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та її діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Як вказала позивачка, а відповідач не скористався своїм правом заперечити проти цього, що спільне життя у сторін через різність характерів, ставлення до життя та сім`ї не склалося. Спільне господарство подружжям не ведеться. Примирення та подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим, подальше перебування у шлюбі суперечить інтересам позивачки. Окрім того, між ними не досягнуто згоди щодо утримання спільних дітей, які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються СК України. Так, статтями 104, 110, 112 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11.06.2019 року у справі №605/434/18, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Також ст.ст. 180-183 СК України, передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, визначені ст. 182 СК України. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Обов`язок батьків по утриманню дитини до досягнення нею повноліття закріплений також у статті 51 Конституції України. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що неможливо в подальшому зберегти сім`ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного та порушує засади добровільності шлюбу, тому повинен бути розірваний, а також відповідач-батько повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття, обставин які б перешкоджали цьому не встановлено, а з урахуванням мінімального розміру аліментів на дитину, а також з врахуванням того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, розмір заявлених до стягнення аліментів відповідає вимогам закону. Щодо розподілу судових витрат, слід вказати наступне. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивачки, яка на підставі п. 3 ч. 1 ст.\~5\~Закону\~України\~«Про судовий\~збір» при подачі позову про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК\~України судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1\~211,20 грн за позовні вимоги про розірвання шлюбу (а.с.1), слід стягнути з відповідача на користь позивачки. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved