Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

Управління соціальної та ветеранської політики Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа - Київський міський центр по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, про стягнення безпідставно набутих коштів. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 01.10.2018 до Управління соціальної та ветеранської політики Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації звернулась [PERSON] з письмовою заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, на підставі якої, відповідно до рішення Управління від 16.10.2018 відповідачу на період з 01.10.2018 по 31.03.2019 було призначено допомогу на догляд в розмірі 1 777,00 грн. щомісячно на утримання особи з інвалідністю ІІ групи - [PERSON] , [INFO] . Під час призначення допомоги, при розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї був взятий до уваги розмір доходів відповідача та членів її сім`ї, зазначений останньою в поданій декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 01.10.2018. У вказаній декларації [PERSON] зазначила, що окрім державної соціальної допомоги та заробітної плати її чоловіка інших доходів за період з квітня по вересень 2018 року вона та члени її сім`ї не мали. При наступному призначенні допомоги на догляд за заявою [PERSON] № 1074 від 04.11.2019 позивачем було проведено перевірку інформації про дохід та майно, що була надана відповідачем при призначенні державної допомоги, в ході якої з`ясовано, що інформація про розмір доходу відповідача за ІІ-ІІІ квартал 2018 року, надана при оформленні допомоги на догляд у жовтні 2018 року є недостовірною, а саме: відповідачем не була зазначена інформація про належне її чоловіку майно - автомобіль HONDA CR-V, кузов [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , а також дохід від його продажу. Таким чином, незадекларований дохід у сумі 120 000,00 грн. призвів до невірного обрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї відповідача, а тому, в період з 01.10.2018 по 31.03.2019 відповідач взагалі не мала права на отримання допомоги на догляд, оскільки середньомісячний сукупний дохід сім`ї за попередні шість місяців перевищив установлений Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01.07.2018 прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць. У зв`язку з поданням відповідачем неправдивих відомостей, останній були безпідставно виплачені грошові кошти на допомогу за період з 01.10.2018 по 31.03.2019 у сумі 10 966,00 грн. Крім того, на підставі заяви [PERSON] від 04.11.2019 рішенням Управління соціальної та ветеранської політики Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 06.12.2019 останній було призначено допомогу на період з 01.11.2019 по 30.11.2019 у розмірі 1936,00 грн. та з 01.12.2019 по 30.04.2019 у розмірі 2027,00 грн. Відповідно до розпорядження позивача, на період дії карантину, відповідачу було продовжено строк виплати допомоги до 30.06.2020. [INFO] померла підопічна [PERSON] , [INFO] , допомогу на догляд за якою було призначено відповідачу, проте про вказаний факт відповідач не повідомила, у зв`язку з чим за період з 01.06.2020 по 30.06.2020 виникла переплата у сумі 1 309,98 грн. Оскільки відповідачем в добровільному порядку не повернуті надміру виплачені кошти допомоги, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на свою користь бюджетні кошти, виплачені у якості допомоги на догляд за особою з інвалідністю, у сумі 12 275,98 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою суду від 14.01.2025 відкрито провадження у справі, справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 06.03.2025 на адресу суду надійшов відзив відповідача, в якому остання просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що автомобіль HONDA CR-V, кузов [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , вибув з їхнього користування задовго до 2018 року, у зв`язку з тим, що її чоловік віддав вказаний транспортний засіб своєму знайомому. Передача вказаного транспортного засобу була оформлена нотаріально посвідченою довіреністю. Тому, на момент отримання допомоги, вона не знала та не могла знати долю цього автомобіля, зокрема те, що він 28.07.2018 був переоформлений на іншу особу на підставі договору купівлі-продажу. Крім того, просила застосувати до спірних правовідносин позовну давність. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У ч.1 статті 5 ЦПК України, зазначено про те, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом становлено, що 01.10.2018 до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації звернулась [PERSON] з письмовою заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, в якій просила призначити їй допомогу на догляд (щомісячну грошову допомогу особі, яка проживає з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за ним), у зв`язку з тим, що вона доглядає за особою з інвалідністю ІІ групи - [PERSON] , [INFO] . До вказаної заяви були долучені: декларація про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 01.10.2018; довідка Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 12.10.2018; довідка про доходи чоловіка відповідача - [PERSON] від 01.10.2018, видана ТОВ «Юридична компанія «Правозахист» та довідка про доходи [PERSON] № 582 від 11.10.2018, видана Київським національним університетом будівництва та архітектури. На підставі наданих документів рішенням Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 16.10.2018 відповідачу на період з 01.10.2018 по 31.03.2019 було призначено допомогу на догляд в розмірі 1 777,00 грн. щомісячно на утримання особи з інвалідністю ІІ групи - [PERSON] , [INFO] . 04.11.2019 [PERSON] звернулась до Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, в якій просила призначити їй допомогу на догляд. Рішенням Управління праці та соціального захисту населення Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.12.2019 відповідачу на період з 01.11.2019 по 30.11.2019 у розмірі 1936,00 грн. та з 01.12.2019 по 30.04.2019 у розмірі 2027,00 грн. Вказані обставини відповідачем не заперечувалися. Позивачем було проведено перевірку інформації про дохід та майно, що була надана відповідачем при призначенні державної допомоги, в ході якої за результатами аналітичного пошуку з`ясовано, що чоловіку відповідача [PERSON] на праві власності у період з 16.10.2009 по 28.07.2018 належав автомобіль HONDA CR-V, кузов [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . У зв`язку з отриманою інформацією позивачем здійснено запит до Регіонального сервісного центру МВС в м Києві. З листа Регіонального сервісного центру МВС в м Києві № 31/26-18063 від 27.12.2019 вбачається, що відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, автомобіль HONDA CR-V, кузов [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , що належав [PERSON] був перереєстрований на іншу особу 28.07.2018 на підставі договору купівлі-продажу № 8041/2018/1043852 від 28.07.2018 у ТСЦ № 8041. Сума продажу склала 120 000,00 грн. Відповідно до довідки № 12/838/10 від 11.05.2021, наданої Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, сума надмірно виплаченої [PERSON] допомоги склала 12 993,00 грн., при цьому 717,02 грн. було повернуто на рахунок Київського міського центру по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат, таким чином залишок неповернутої переплати складає 12 275,98 грн. Умови призначення та порядок надання допомоги по догляду за особою з інвалідністю регулюється Законом України «Про психіатричну допомогу» та Порядком надання щомісячної грошової допомоги особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 02.08.2000 року №1192 (далі Порядок). Відповідно до п. 1 Порядку щомісячна грошова допомога особі, яка проживає разом з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, на догляд за нею надається відповідно до ст. 5 Закону України «Про психіатричну допомогу» у грошовій формі. Згідно абз. 1 п. 2 Порядку призначення і виплата допомоги на догляд провадиться структурними підрозділами з питань соціального захисту населення. Пунктом 3 Порядку передбачено, що розмір допомоги на догляд розраховується як різниця між трьома прожитковими мінімумами на кожного члена сім`ї та середньомісячним сукупним доходом сім`ї за попередні шість місяців, але не може бути більше, ніж прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць. При цьому до розрахунку розміру допомоги на догляд беруться: відповідні розміри прожиткового мінімуму щодо кожного члена сім`ї, визначені Законом України "Про прожитковий мінімум" для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення; середньомісячний сукупний дохід сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів сім`ї, одержаний ними протягом шести місяців; попередні шість місяців, які становлять шість місяців, що передують місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням допомоги на догляд. Пункт 4 Порядку встановлює, що допомога на догляд надається дієздатній особі, яка зареєстрована або постійно проживає на одній житловій площі з особою з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу, яка за висновком лікарської комісії медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, і здійснює догляд за нею. Відповідно до п. 8 Порядку виплата допомоги на догляд припиняється у разі, коли: сталися зміни у складі сім`ї у зв`язку із смертю або зміною місця проживання особи з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу чи особи, якій надається допомога на догляд; закінчився строк установлення інвалідності I чи II групи і протягом місяця не підтверджено встановлення групи інвалідності, яка дає право на призначення допомоги на догляд; особа з інвалідністю I чи II групи внаслідок психічного розладу перебуває на повному державному утриманні або стаціонарному лікуванні впродовж повного календарного місяця. У разі виникнення обставин, внаслідок яких припиняється виплата допомоги на догляд, особи, яким надається допомога, зобов`язані в десятиденний строк повідомити органи, що провадять її виплату. Виплата допомоги припиняється з місяця, що настає за тим, у якому сталися зміни. Відповідно до п. 13-1 Порядку, якщо Якщо внаслідок зловживань з боку громадян (подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на призначення і виплату допомоги на догляд тощо) були надміру виплачені суми допомоги, органи соціального захисту населення здійснюють такі заходи: визначають обсяг надміру виплачених коштів та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану особи; повідомляють одержувача допомоги про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; у разі прийняття рішення про врахування надміру виплачених коштів при виплаті допомоги на догляд у наступні періоди провадять щомісячні відрахування у розмірі не більш як 20 відсотків призначеної допомоги; у разі неповернення надміру виплачених коштів добровільно в установлені строки вирішують питання про їх стягнення у судовому порядку. Як вбачається з матеріалів справи, на адресу відповідача неодноразово скеровувались листи-повідомлення про необхідність повернути надміру сплачені кошти допомоги у сумі 12 275,98 грн., проте, вказані листи залишені [PERSON] без належного реагування. Доказів на підтвердження повернення [PERSON] в добровільному порядку надміру отриманих коштів допомоги особі, яка проживає разом з інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу, який за висновком ЛКК медичного закладу потребує стороннього догляду в розмірі 12 275,98 грн. матеріали справи не містять. Сума надмірно виплаченої допомоги є майном, збереженим без достатньої правової підстави. А тому на правовідносини з повернення цієї суми поширюються приписи глави 83 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. При цьому особа, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі (частина перша статті 1213 ЦК України). Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила, по-перше: якщо виплата відповідних грошових сум проведено добровільно особою (за відсутності рахункової помилки), яка проводила таку виплату; по-друге: у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 06.02.2019 року по справі № 545/163/17, а також у Постанові від 11.04.2019 року по справі № 150/164/17 у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. До того ж, Верховний Суд наголошує, що стандарт доказування "вірогідність доказів", на відмінну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри". Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилалась на те, що автомобіль HONDA CR-V, кузов [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , вибув з користування її родини задовго до її звернення з заявою про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсацій, субсидій та пільг, а тому вона не знала та не могла знати про реалізацію вказаного автомобіля. Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів тверджень, зазначених у відзиві, відповідачем суду не надано. Натомість, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо клопотання відповідача про застосування до спірних правовідносин позовної давності суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. У частині першій статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України). Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що які відбули у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. THE UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No. 2), № 66610/09,§ 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Відповідно до п. 12 «Прикінцеві положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з подальшими змінами, з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України встановлений карантин. Дію карантину неодноразово було продовжено на всій території України, востаннє постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 до 30 червня 2023 року. Крім того, п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Таким чином, позивачем не пропущено строк для звернення з вказаним позовом до суду. Враховуючи викладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені вимоги є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, не спростованими відповідачем належними та допустимими доказами, а тому позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача суму безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 12 275,98 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Outcome: approved