Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

ОПИСОВА ЧАСТИНА І. Стислий виклад обставин справи: 20.05.2025 року представник ТзОВ «Споживчий центр» подав до Городоцького районного суду Львівської області позовну заяву, в якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 09.10.2024-100001424 від 09.10.2024 у розмірі 21600 грн. та судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 09.10.2024 між [PERSON] та ТзОВ «Споживчий центр» укладено кредитний договір № 09.10.2024-100001424, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісії та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 8000 грн. строком на 124 дні з процентною ставкою «Стандарт» у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших двох чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів, та процентною ставкою «Економ» у розмірі 0.5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступними за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, порушив умови кредитного договору, в результаті чого станом на 09.02.2025 року має прострочену заборгованість у розмірі 21600 грн., яку позивач просить стягнути з нього. ІІ. Процесуальні дії у справі: Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану цивільну справу передано для розгляду судді Ференц О.І. 20.05.2025 року ухвалою суду відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. ІІІ. Позиція учасників справи: Представник позивача в судове засідання не з`явилася, у позові просила розгляд справи проводити без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви, оскільки згідно ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією росії проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля». Враховуючи той факт, що він проходить військову службу з 2014 року по теперішній час та приймав участь в антитерористичній операції по відсічі та стримуванні збройної агресії рф в Донецькій та Луганській областях, що підтверджується довідкою, приймає безпосередню участь у заходах по захисту незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, відтак вважає незаконним факт нарахування йому штрафних санкцій по кредитному договору № 09.10.24-100001424 від 09.10.2024 року У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА ІV. Установлені фактичні обставини справи і зміст правовідносин, що виникли між сторонами, із посиланням на докази, у тому числі й ті, що відхилені судом, а так само і оцінка аргументів сторін: Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Суд встановив, що 09.10.2024 [PERSON] та ТОВ «Споживчий центр» уклали кредитний договір № 09.10.2024-100001424, відповідно до умов якого кредит відповідачу надається на наступних умовах: сума кредиту: 8000 грн.; строк на який надається кредит: 124 дні з дня його надання; період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (надалі черговий кредит); процентна ставка «Стандарт» у розмірі 1 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом перших двох чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів, процентна ставка «Економ» у розмірі 0.5 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступними за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт», комісія, пов`язана з наданням кредиту 9% від суми Кредиту та дорівнює 720 грн., комісія за обслуговування кредитної заборгованості 720 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, орієнтовна реальна річна процентна ставка за кредитом становить 2901.37% , орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 17600 грн. 00 коп., загальні витрати за споживчим кредитом - 9600 грн. 0 коп. Крім цього Договором передбачено сплату неустойка - 80 грн. 00 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання, розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України становить 365 % річних, які нараховуються від простроченої позичальником суми, при цьому максимальний розмір процентів відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України встановлюється законом. Згідно з довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення» № 96-0805 від 08.05.2025 товариством 09.10.2024 об 14:43:20 успішно здійснено кошти на платіжну картку клієнта на суму 8000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 533003913, призначення платежу: Видача за договором кредиту № 09.10.2024-100001424. Таким чином, ТзОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, а саме надало [PERSON] кредит у розмірі, встановленому кредитним договором № 09.10.2024-100001424. У свою чергу, відповідач [PERSON] не повернув своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, що підтверджено розрахунком заборгованості за договором. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань станом на 09.02.2025 утворилася заборгованість за договором в сумі 21600 грн., при цьому проценти за користування кредитом обраховані за період з 09.10.2024 до 09.02.2025. Згідно довідки Військової частини [NUMBER] № 7718 від 29.05.2025 року молодший лейтенант [PERSON] перебуває на військовій службі у ВЧ [NUMBER] з 13.11.2022 року по теперішній час. Згідно довідки ВЧ [NUMBER] № 7717 від 28.05.2025 року про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, молодший лейтенант [PERSON] , [INFO] , дійсно в період з (серед іншого) 01.10.2024 по 06.10.2024, з 16.01.2025 по 31.01.2025, з 02.02.2025 по 08.02.2025 брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи поблизу н.п. Бахмут Донецька область, н.п. Новоселівське Луганська область, н.п. Лозова Харківська область. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи те, що суд встановив факт укладення між позивачем ТзОВ «Споживчий центр» та відповідачем [PERSON] кредитного договору, встановлено факт отримання відповідачем коштів за договором кредиту та факт їх неповернення відповідачем у відповідності до умов, вказаних у договорі, та у строки, визначені сторонами, тому суд доходить висновку про підставність позову щодо стягнення суми заборгованості за кредитом. З приводу стягнення з відповідача відсотків за користування кредитом та неустойки за неналежне виконання зобов`язань за договором суд дійшов наступного висновку. Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей»\~відповідно до\~Конституції України\~визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті\~1,\~2\~цього\~Закону\~закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в\~Конституції України\~та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. В частині 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей»\~визначено, що військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов`язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Враховуючи те, що [PERSON] проходить військову службу з призовом по мобілізації з 13.11.2022 року і по теперішній час, на момент отримання кредиту і до сьогодні бере участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи поблизу н.п. Бахмут Донецька область, н.п. Новоселівське Луганська область, н.п. Лозова Харківська область, позивач безпідставно нарахував йому відсотки за користування кредитом та неустойку за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором, відтак в цій частині позов задоволенню не підлягає. Щодо вимоги про стягнення з відповідача комісії за користування кредитом в розмірі 2160 грн. суд виходить з наступного. Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 10.11.2011 у справі № 15-рп/2011 держава, встановлюючи законами України засади створення і функціонування грошового та кредитного ринків (пункт 1 частини другої статті 92 Конституції України), має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і охоронюваними законом правами та інтересами споживачів їх кредитних послуг. Держава забезпечує особливий захист більш слабкого суб`єкта економічних відносин, а також фактичну, а не формальну рівність сторін у цивільно-правових відносинах шляхом визначення особливостей договірних правовідносин у сфері споживчого кредитування та обмеження дії принципу свободи цивільного договору. Це здійснюється через встановлення особливого порядку укладення цивільних договорів споживчого кредиту, їх оспорювання, контролю за змістом та розподілу відповідальності між сторонами договору. Тим самим держава одночасно убезпечує добросовісного продавця товарів (робіт, послуг) від можливих зловживань з боку споживачів. Умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.09.2019 справа № 186/1333/16-ц, провадження № 61-27618св18. У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-1746цс16 вказується, що встановлення банком у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит (саме як компенсація сукупних послуг банку за рахунок клієнта), є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналіз матеріалів справи свідчить, що у пунктах 8 і 9 кредитного договору № 09.10.2024-100001424 від 09.10.2024, укладеного між сторонами, останні обумовили, що комісія, пов`язана з наданням кредиту, за цим договором становить 9% від суми Кредиту та дорівнює 720 грн., комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 720 грн. у кожному з 2 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Однак, встановивши в кредитному договорі сплату комісії, що нараховується одночасно з відсотками, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позичальнику, що є незаконним, та фактично нараховував комісію за ту саму послугу, за яку відповідач повинен сплатити згідно з договором відсотки. Зазначена правова позиція узгоджується з усталеною судовою практикою Верховного Суду та викладена, зокрема, у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.08.2019 справа № 595/290/17, провадження № 61-29972св18; Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02.10.2019 справа № 311/682/16-ц, провадження № 61-24756св18; від 02.10.2019 справа № 760/20414/14-ц, провадження № 61-31205св18. Зазначені умови договору порушують принцип добросовісності та призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін, отже суперечать положенням статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Виходячи з викладеного, суд вважає, що нарахування позичальнику комісії за надання та обслуговування кредиту без зазначення конкретних послуг, за які її сплачено, є незаконним, тому вимоги позивача в частині стягнення з відповідача комісії у розмірі 2160 грн. задоволенню не підлягають. V. Розподіл Судових витрат: Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial