Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

У травні\~2025\~року товариство\~з обмеженою\~відповідальністю «АІА\~Фінанс Груп»\~звернулося до\~суду з\~позовом до відповідача про стягнення кредитної заборгованості на суму 5481,05 грн. Заявлені вимоги мотивовано тим, що у вересні 2018 року товариством укладено з відповідачем кредитний договір (оферти), за умовами якого їй було надано кредит у розмірі 3000 грн на 30 днів зі сплатою процентів, який вона зобов`язалась повернути у розмірі та на умовах, встановлених договором. Відповідач умови кредитного договору не виконувала, а тому утворилась заборгованість, яка складається з суми основного боргу 3000 грн та 950 грн процентів. Крім того, позивач має право на нарахування на суму боргу в порядку ч.2 ст.625 ЦПК України, зокрема 401,93 грн інфляційних втрат та 1129,12 грн трьох відсотків річних. Відповідач в позасудовому порядку відмовляється від виконання взятих на себе зобов`язань, а тому позивач змушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 04.06.2025 /а.с.41/ відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін, заперечення проти чого від них не надійшло. Правом подати відзив на позов або будь-яких заперечень щодо змісту і вимог позовної заяви відповідач не скористалась. Також до суду не надходили від відповідача заяви чи клопотання щодо розгляду справи. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалися як рекомендованим листом за місцем реєстрації, так і через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Крім того, вказана інформація була оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень, доступ до якого є вільним, цілодобовим і безкоштовним. Згідно з постановою Верховного Суду від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду. Дослідивши матеріали справи та надані докази, судом встановлено наступне. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст.3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Положення ч.1 ст.205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст.ст.1048, 1054 ЦК України). За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу. Пунктом 5 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Нормою ст.639 ЦК передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У цій справі встановлено, що 04.09.2018 між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №1757837 в електронному вигляді шляхом підписання одноразовим ідентифікатором, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 3000 грн. [PERSON] ознайомилась з пропозицією (оферта) на укладення договору про надання кредиту. За змістом Розділу ІІ Оферти ТОВ «АІА Фінанс Груп» на укладення договору про надання кредиту, з метою його укладання позичальник реєструється на веб-сайті кредитодавця credit365.ua шляхом створення особистого кабінету. Для цього позичальник заповнює повністю свої особисті дані та самостійно створює пароль. Верифікація позичальника здійснюється за допомогою наданої ним інформації про банківський рахунок позичальника. З метою отримання кредиту на умовах договору позичальник у власному особистому кабінеті на веб-сайті кредитодавця формує заявку із обов`язковим заповненням всіх полів, зокрема бажаної суми кредиту, і строку повернення кредиту, в межах встановлених договором, а також ознайомлюються із сукупною вартістю заявленого до видачі кредиту в числовому і процентному вигляді, який розраховується автоматично в особистому кабінеті позичальника. Пунктом 5 цього Розділу передбачено, що позичальник здійснює безумовне акцептування договору шляхом підписання заявки електронним підписом одноразовим ідентифікатором (введення коду з SMS-повідомлення, отриманого на телефон позичальника). Відповідно до пункту 2.11 Розділу ІІІ оферти починаючи з другого дня за останнім днем строку користування кредитом плата за користування ним збільшується наступним чином: процентна ставка за користування кредитом нараховується щоденно і становить 1,5% від суми отриманого позичальником кредиту за кожен день з моменту закінчення строку користування, до моменту фактичного повернення Кредиту. У заявці (акцепт) від 04.09.2018 №1757837 позичальника [PERSON] міститься інформація, що вказана заявка підписана нею 04.09.2018 о 09:43 год електронним підписом одноразовим ідентифікатором 8961527, що підтверджується інформацією про підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Заявка також містить відомості про те, що позичальник [PERSON] ознайомлена з умовами пропозиції (оферти) укладення договору надання кредиту та погоджується з ними, та просить надати кредит на таких умовах: сума кредиту 3 000 грн, строк повернення кредиту 30 днів, процентна ставка 1.06% від суми кредиту в день, реальна річна ставка за кредитом 385%, очікувана сукупна вартість кредиту (проценти) 950 грн, загальна сума до повернення 3950 грн. У заявці також зазначені відомості про позичальника, у тому числі РНОКПП, серія та номер паспорта, дата його видачі та орган видачі, місце проживання, телефон та е-mail. Вказані відомості, крім номеру телефону, узгоджуються з наявними у матеріалах справи документами. У заявці вказаний номер банківського (карткового) рахунку позичальника у ПАТ КБ «ПриватБанк» для зарахування кредиту. Згідно з інформацією про підписання договору електронним підписом одноразовим ідентифікатором, заявка №1757837 на отримання кредиту за пропозицією (офертою) від 04.09.2018 підписана [PERSON] 04.09.2018 одноразовим ідентифікатором 8961527 (повторюється). Реєстром «Log Fіle» дій відповідача та позивача в інформаційно-телекомунікаційній системі credit365.ua з укладення договору підтверджено вчинення сторонами дій щодо укладення договору 04.09.2018. Кредитний договір між позивачем та відповідачем, у тому числі заявку на укладення кредитного договору від 04.09.2018 підписано шляхом накладення електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора, надісланого на належний відповідачеві фінансовий номер телефону, що відповідає вимогам законодавства, підтверджено також інформацією про підписання договору відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором 8961527, реєстром (Log File) клієнта та ТОВ «АІА Фінанс Груп» в інформаційно-телекомунікаційній системі credit365.ua з укладення договору, витягом з реєстру надісланих смс-повідомлень клієнту [PERSON] 14.08.2024 року позивачем на адресу [PERSON] була направлена вимога щодо виконання зобов`язань за договором кредиту, укладеним між сторонами 04.09.2018, проте вимога залишилася без відповіді. Згідно зі ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Суд вважає, що пропозиція про укладення кредитного договору (оферта), що розміщена у вільному доступі на Веб-сайті «credit365.ua», є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641,644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначає порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Отже, між [PERSON] та товариством правовідносини виникли внаслідок приєднання однієї сторони до умов іншої. Із запропонованими умовами позичальник ознайомилась, погодилась та не сприймала їх, як невигідні для себе. Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу 04.09.2018 кредитні кошти в сумі 3000 грн, що підтверджується даними платіжного доручення №20804 про переказ коштів за договором кредиту, заявка №1757867 від 04.09.2018 на кредитну картку № [NUMBER] , яка була вказана позичальником в заявці. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст.204 ЦК України). Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним). Ураховуючи викладені обставини, суд вважає, що спірний договір укладено в електронному вигляді з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». При укладенні цього договору його сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов та у них, відповідно до приписів ст.11 ЦК України, виникли права та обов`язки, які витікають із кредитного договору. При цьому, без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету спірний кредитний договір не був би укладений. Відповідач, підписавши договір, не лише погодила його умови, зокрема розмір кредиту, грошову одиницю, відсотки, строк та умови кредитування, але й скористалась кредитом. Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення кредиту за електронним договором є обов`язковим. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (ст.129 Конституції України). За правилами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.78 ЦПК України). З долучених позивачем документів слідує, що заборгованість по кредиту становить: 3000 грн основного боргу та 950 грн процентів. Позивач звертаючись до суду, крім заборгованості за тілом кредиту та відсотках, нарахованих в межах строку дії кредиту, просив стягнути на його користь інфляційні втрати в розмірі 401,93 грн та три відсотки річних в розмірі 1129,12 грн, нараховані у відповідності до вимог ч.2 ст.625 ЦК України за період з жовтня 2018 року по лютий 2022 року. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Якщо він прострочив виконання грошового зобов`язання, то на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання ст.625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень ст.549 ЦК України. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно з пунктом 7.4 Договору у випадку припинення дії, або закінчення строку його дії сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. При цьому непогашені грошові зобов`язання повертаються стороною, що прострочила з урахуванням положень п.2 ст.625 ЦК України, з процентами у розмірі згідно з пунктом 2.11 Договору. У погоджений сторонами строк повернення кредиту 04.10.2018 [PERSON] кредитні кошти не повернула, коштів на погашення кредиту та процентів не сплачувала. Отже, відповідачем було порушено умови укладеного сторонами кредитного договору. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). За правилами ст.ст.525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов`язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону. За \~таких умов,\~суд вважає\~доведеною суму заборгованості відповідача перед позивачем, яка складається з: суми основного боргу 3000 грн, 950 грн процентів, 401,93 грн інфляційних втрат та 1129,12 грн трьох відсотків річних. Відтак, наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено його право вимоги до [PERSON] та правомірність нарахування заборгованості за договором №1757837. Доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе кредитні зобов`язання, заборгованість за договором не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить висновку про задоволення позову. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню понесені судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 3028 грн та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ст.133 ЦПК України). До останніх належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем заявлено до відшкодування витрати на правничу допомогу в сумі 10000 грн, на підтвердження чого надано договір про надання правничої (правової) допомоги №21-3 від 01.09.2021, укладений між ТОВ «АІА Фінанс Груп» та адвокатом Литвинцем С. А., додаткову угоду №13 до договору та акт №250528-2 про надані послуги з детальним описом виконаних робіт від 28.05.2025. Як передбачено ч.ч.4,5 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд звертає увагу, що витрати на професійну правничу допомогу повинні відповідати критерію необхідності чи було їх вчинення обов`язковим, і чи доцільним було їх виконання чи вплинули вони на перебіг розгляду справи. Розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову та предмету спору, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Предметом спору в дані справі є стягнення заборгованості за кредитним договором. На теперішній час судова практика розгляду даної категорії справ є поширеною. Її вивчення, аналіз обставин справи та складання процесуальних документів, на думку суду, за наявності звичайної професійної підготовки в галузі права, об`єктивно не вимагає витрачання значного часу та зусиль адвоката. Розподіляючи витрати, понесені заявником на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку про те, що наявні в матеріалах справи та надані суду документи є підставою для частково відшкодування судом витрат на правничу допомогу з іншої сторони, адже цей розмір не є доведений, необхідним та не відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. Відтак, з урахуванням принципу співмірності та розумності судових витрат, складності справи, ціни позову, критерію реальності адвокатських витрат, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, а також критерію розумності їхнього розміру, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 5000 грн, що буде відповідати принципу співмірності, виваженості та розумності.

Outcome: approved