Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позиції інших учасників справи. \~ \~ \~ \~Позивач ТОВ "Споживчий центр" звернувся до суду із позовом до [PERSON] в якому просить стягнути із відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 42700 гривень та 2422,40 гривень судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.10.2024 [PERSON] уклала з ТОВ "Споживчий центр" кредитний договір № 12.10.2024-100000100, за яким ТОВ «Споживчий Центр» зобов`язався надати їй кредит у розмірі 14000 гривень, а [PERSON] зобов`язалась протягом 140 днів повернути кредит зі сплатою відсотків, комісії. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі надавши відповідачу обумовлену суму кредитних коштів. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку із чим, має заборгованість у загальному розмірі 42700 грн., яка складається: -14000 заборгованість по тілу кредиту; -19600 грн. проценти за користування кредитом, -2100 грн. комісія, -7000 грн. неустойка. Зазначена сума заборгованості відповідачем на даний час не погашена, що підтверджується розрахунком заборгованості, тому позивач просить позов задовольнити, стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. 02.07.2025 до суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач вказує, що позовні вимоги визнає частково, та просить суд відмовити в задоволенні вимог про стягнення неустойки в розмірі 7000 грн, комісії у розмірі 2100 грн., а також частини нарахованих відсотків. Вказане обґрунтовує тим, що в період воєнного стану позичальник звільняється від сплати неустойки (штрафу, пені), також вважає вимогу позивача про стягнення заборгованості по комісії нікчемною посилаючись на Закон України «Про захист прав споживачів» та «Про споживче кредитування». Також вказує, що розмір нарахованих процентів не відповідає принципам розумності, справедливості, пропорційності та є надмірним. 14.07.2025\~від позивача\~надійшла відповідь\~на відзив,\~у якому\~вказано,\~що Законом\~України №\~3498-IX\~від 22.11.2023\~«Про внесення\~змін до\~деяких законів\~України щодо\~удосконалення державного\~регулювання ринків\~фінансових послуг»\~були внесені\~зміни до\~ЗУ "Про\~споживче кредитування",\~зокрема до\~Прикінцевих та\~Перехідних положень. На підставі змін, за договорами укладеними з 24.01.2024 року, кредиторам дозволено здійснювати нарахування неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання зобов`язань. Також вказує, що своїм підписом на договорі відповідач також підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, комісії та неустойки у разі їх наявності , розуміє та зобов`язується їх виконувати. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 зауважила, що немає підстав вважати умову конкретного кредитного договору про встановлення плати за управління кредитом нікчемною ані з огляду на приписи статті 21 Закону України «Про захист прав споживачів», ані з огляду на приписи статті 228 ЦК України. Ця умова є недійсною як оспорювана. Відповідач заперечує вірність розрахунку спірної заборгованості, проте не зробив власного, а відтак вести мову предметно про конкретні суми не доводиться. ІІ. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 17 червня 2025 було відкрите провадження у даній справі, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження було направлено позивачу до його електронного кабінету 18 червня 2025 року. Відповідачу копію ухвали про відкриття провадження було надіслано 18.06.2025 року рекомендованим повідомленням, яке вона отримала 18.06.2025 р. ІІІ. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви та висновки суду. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. 1.\~Судом встановлено, що 12.10.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та\~ [PERSON] був укладений кредитний договір №12.10.2024-100000100. Даний договір був укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, а саме прийняття позичальником пропозиції кредитора про укладення кредитного договору (оферти). Згідно з положеннями частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або ?іль?ох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у ?іль?ох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 роду № 675-VIII. Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-?омуні?аційних системах (частина четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Верховний Суд, зокрема, у постанові від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19 зазначає, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно?омуні?аційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про те, що кредитний договір № №12.10.2024-100000100 був підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», тим самим вона акцептувала пропозицію позивача та уклала кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора Е626 на сайті ТОВ «Споживчий центр», який отримала на свій мобільний телефон. Отже, між сторонами було укладено письмовий правочин за допомогою електронного засобу зв`язку; договір підписаний його сторонами з використанням одноразового ідентифікатора, який став законною підставою на вчинення передбачених цими документами дій. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії задля виникнення, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків. 2. Судом встановлено, що 12.10.2024 [PERSON] уклала з ТОВ «Споживчий центр» кредитний договір №12.10.2024-100000100, за яким ТОВ «Споживчий Центр» зобов`язався надати їй кредит у розмірі 14000 гривень. Відповідно до заявки на підтвердження укладення кредитного договору від 12.10.2024 кредитор надає позичальнику кредит на наступних умовах: сума кредиту: 14000 грн.; період користування кредитом - 140днів з його надання; процентна ставка фіксована незмінна у розмірі 1% за 1 день користування Кредитом, яка застосовується протягом усього строку, на який надано кредит. Комісія, пов`язана з наданням Кредиту становила 15% від суми кредиту та дорівнює 2100,00 грн., розраховується шляхом множення суми кредиту (база розрахунку) на розмір Комісії у відсотковому значенні та нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту. Відповідно до листа ТОВ «УПР» №1-2605 від 26.05.2025 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 12.10.2024 01:29:28 на суму 14000,00 (чотирнадцять тисяч гривень 00 копійок) грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 535506080, призначення платежу: Видача за договором кредиту №12.10.2024-100000100, тобто позивач виконав свої зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Правові наслідки порушення зобов`язання регламентовані статтею 611 Цивільного кодексу України, відповідно до якої у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. У свою чергу частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків, належних йому. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором №12.10.2024-100000100 від 12.10.2024. Отже, зважаючи на те, що [PERSON] не виконала грошове зобов`язання щодо повернення суми кредиту за Кредитним договором №12.10.2024-100000100 від 12.10.2024 кредитодавцю ТОВ «Споживчий центр», тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення із відповідача 14000 грн в рахунок погашення тіла кредиту підлягає задоволенню. 3. Щодо розміру заборгованості за відсотками в сумі 19600 грн та комісії в сумі 2100 грн, то суд зазначає наступне. Зі змісту п.1,2,3,4 та 6 Заявки кредитного договору №12.10.2024-100000100 (кредитної лінії) від 12.10.2024 та п.1,2,3,4 та 6 Відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору №12.10.2024-100000100 (кредитної лінії) від 12.10.2024 суд встановив, що: 1) дата надання/видачі кредиту 12/10/2024; 2) сума кредиту 14000 гривень 00 копійок; 3) строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання; 4) дата повернення (виплати) кредиту 28.02.2025; 5) процентна ставка фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Суд, перевіривши нарахування позивачем розміру боргу за нарахованими та несплаченими процентами за користування відповідачем кредитом,

Outcome: partial