Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Позивач [PERSON] (в особі свого представника - адвоката Петренко К.Д.) через «Електронний суд» звернулася до Деснянського районного суду м.Києва з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 13 вересня 2001 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1814. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що від шлюбу у них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Позивач наполягає на розірванні шлюбу, та посилається на те, що шлюб має формальний характер, шлюбні відносини давно припинено, сторони разом не мешкають, поновлення стосунків є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу є також неможливим та буде суперечити інтересам позивача. Спір щодо майна та місця проживання дитини відсутній. В листопаді 2024 року сторони фактично припинили шлюбні відносини. Спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2025 року справу передано головуючій-судді Панченко О.М. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 04.08.2025 відкрито провадження в справі та призначено справу до розгляду. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, в прохальній частині позовної заяви просили розгляд справи проводити без їхньої участі, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився та подав до суду заяву-відзив на електронну адресу суду без підтвердження електронного цифрового підпису, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 100 ЦПК України, ст.4 ЗУ «Про електронний цифровий підпис». У зазначеній заяві не погоджується на розірвання шлюбу, вважає, що їх сім`ю можна зберегти та просить відмовити у задоволенні позовних вимог. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з відсутністю учасників справи. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом та убачається з матеріалів справи, у відповідності до свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 13 вересня 2001 року, місце реєстрації - Центральний відділ державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1814. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Згідно із свідоцтвом про народження, від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Підставою для такої відстрочки є клопотання одного з подружжя, яке може бути виражене в усній чи письмовій формі під час судового засідання. Той із подружжя, хто просить про надання часу на примирення, повинен бути готовим пояснити, який термін йому потрібен і для чого йому це потрібно. Це дозволить суду переконатись, що таке клопотання не служить для затягування судового процесу та зловживання процесуальними правами. Відповідачем таке клопотання не заявлялося. Аналізуючи зібрані та досліджені судом докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, а позов підлягає задоволенню, так як у сторін відсутнє взаєморозуміння та повага, розходження поглядів на сімейні відносини та життєві цінності. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Частиною 5 передбачено, що датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі викладеного,

Outcome: approved