Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

[PERSON] (далі позивачка) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому вказала, що між нею та відповідачем 01.11.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, актовий запис №641. Від спільного шлюбу подружжя мають сина [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивачка, на початку сімейного життя в них склалися та існували добрі шлюбні відносини, які з часом почали погіршуватися. Причинами погіршення шлюбних відносин стали принципова відмінність поглядів на сімейне життя та несумісність характерів. Неодноразові спроби обговорити особисті сімейні проблеми та віднайти їх вирішення не дало жодних результатів. Як наслідок, це призвело до поступового зникнення почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, а тому шлюб існує лише формально. З січня 2024 року подружжя проживають окремо, припинені шлюбні відносини та спільне ведення господарства. За наведених обставин вважає, що можливості зберегти сім`ю немає, примирення неможливе, подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам та інтересам дитини, яка проживає з нею. Тож, позивачка просить суд: розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 01.11.2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис №641 від 01.11.2000 року; після розірвання шлюбу змінити прізвище « [PERSON] » на прізвище до реєстрації шлюбу (дівоче) « [PERSON] ». Ухвалою суду від 28.03.2025 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників справи. Встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву (а.с.16). Копію ухвали суду від 28.03.2025 року та позовну заяву з додатками, які були надіслані відповідачу на адресу реєстрації (а.с.17, 15), останній поштове відправлення отримав 22.04.2025 року, про що свідчить відмітка про отримання в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення №0610247415745 (а.с.18). Відповідно у встановлений судом строк відповідач на адресу суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав, у зв`язку із чим суд відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що 01.11.2000 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, актовий запис №641; прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка « [PERSON] » та дружини « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 01.11.2000 року (а.с.10). У подружжя є спільний син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 10.09.2014 (а.с.11). Як вказала позивачка, а відповідач не скористався своїм правом заперечити проти цього, що на початку сімейного життя в них склалися та існували добрі шлюбні відносини, які з часом почали погіршуватися. Причинами погіршення шлюбних відносин стали принципова відмінність поглядів на сімейне життя та несумісність характерів. Неодноразові спроби обговорити особисті сімейні проблеми та віднайти їх вирішення не дало жодних результатів. Як наслідок, це призвело до поступового зникнення почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, а тому шлюб існує лише формально. З січня 2024 року подружжя проживають окремо, припинені шлюбні відносини та спільне ведення господарства. Можливості зберегти сім`ю немає, примирення неможливе, подальше перебування у шлюбі суперечить їх інтересам та інтересам дитини, яка проживає з позивачкою. Між сторонами склались правовідносини, які регулюються СК України. Так, статтями 104, 110, 112 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина перша статті 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Частина 3 статті 105 СК України визначає, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. За частиною 2 статті 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до статті 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно із Постановою Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Отже, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 11.06.2019 року у справі №605/434/18, а висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що неможливо в подальшому зберегти їх сім`ю, шлюб сторін досить тривалий час носить формальний характер, подальше перебування їх у шлюбі суперечить інтересам кожного та порушує засади добровільності шлюбу, тому повинен бути розірваний. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, підстав для звільнення відповідача від стягнення судового збору судом не встановлено, тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки у розмірі 1211,20 грн. (а.с.1). Згідно із ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved