Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення грошових коштів у розмірі 83 020 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що в 17 березня 2025 року між сторонами було укладено, нотаріально посвідчений, попередній договір купівлі-продажу квартири. Відповідно умов попереднього договору купівлі-продажу квартири відповідач взяла на себе зобов`язання укласти договір купівлі-продажу квартири в строк до 02 квітня 2025 року не пізніше 18.00 години. Пунктом 2 попереднього договору визначено, що сума у розмірі 41 510 грн., що еквівалентно 1 000 доларів США за офіційним курсом НБУ, станом на день укладення цього договору, передано покупцем продавцю до підписання цього договору, в якості завдатку за основним договором. Підписання та укладення основного договору буде в приміщенні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Однак [PERSON] умов попереднього договору не виконала, не з`явилася до приватного нотаріуса, в результаті чого у визначений строк не було укладено договору купівлі-продажу квартири. Умовами попереднього договору визначено, що сторона яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору повинна відшкодувати другій стороні збитки, завданні простроченням, а саме: у разі односторонньої відмови продавця від укладення основного договору, неподання ним усіх необхідних документів для нотаріального посвідчення основного договору, неприбуття до нотаріуса для укладення основного договору та за наявності інших обставин, внаслідок яких основний договір не буде укладено з вини продавця, продавець повинен крім повернення покупцю завдаткової суми, що передбачена п. 2 цього договору, а саме з яких суму у розмірі 41 510 грн., що еквівалента 1 000 доларів США за офіційним курсом НБУ гривні до долара США, станом на день укладення цього договору, додатково сплатити штраф у розмірі 100% від завдаткової суми, вказаної в пункті 2 цього договору. [PERSON] 26 квітня 2025 року було направлено відповідачу повідомлення щодо повернення суми завдатку у розмірі 41 510 грн., та сплати штрафів відповідно до п. 10 Договору, однак її вимоги залишилися без виконання, в зв`язку з чим остання звернулась до суду за захистом свого порушеного права. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак представник позивача надіслала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надіслала. Про причину неявки суд не повідомила, відзив та інші заяви з процесуальних питань від неї до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, 17 березня 2025 року між [PERSON] , як продавцем та [PERSON] , як покупцем, було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П. і зареєстрований у реєстрі за №1100. Відповідно п. 1 попереднього договору сторони взяли на себе зобов`язання укласти договір купівлі-продажу квартири в строк до 02 квітня 2025 року не пізніше 18.00 години. Пунктом 2 попереднього договору визначено, що сума у розмірі 41 510 грн., що еквівалентно 1 000 доларів США за офіційним курсом НБУ, станом на день укладення цього договору, передано покупцем продавцю до підписання цього договору, в якості завдатку за основним договором. Підписання та укладення основного договору буде в приміщенні, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Однак [PERSON] умов попереднього договору не виконала, не з`явилася до приватного нотаріуса, в результаті чого у визначений строк не було укладено договору купівлі-продажу квартири. [PERSON] 26 квітня 2025 року було направлено відповідачу повідомлення щодо повернення суми завдатку у розмірі 41 510 грн., та сплати штрафів відповідно до п. 10 Договору, однак її вимоги залишилися без виконання. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (ч. 1 - 3 ст. 635 ЦК України). Попередній договір є одним з різновидів цивільних договорів, а тому йому властиві всі родові ознаки договорів. Так, попередній договір вважається укладеним з моменту, коли сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, для попереднього договору, наряду з іншими його умовами повинні бути визначені ті, які є суттєвими для основного договору. Тобто, у попередньому договорі, крім основного зобов`язання, може бути передбачена відповідальність сторін з того, чи іншого питання, зокрема за неналежне виконання зобов`язання у виді штрафних санкцій. Пунктом 10 попереднього договору визначено, що сторона яка необґрунтовано ухиляється від укладення основного договору повинна відшкодувати другій стороні збитки, завданні простроченням, а саме: у разі односторонньої відмови продавця від укладення основного договору, неподання ним усіх необхідних документів для нотаріального посвідчення основного договору, неприбуття до нотаріуса для укладення основного договору та за наявності інших обставин, внаслідок яких основний договір не буде укладено з вини продавця, продавець повинен крім повернення покупцю завдаткової суми, що передбачена п. 2 цього договору, а саме з яких суму у розмірі 41 510 грн., що еквівалента 1 000 доларів США за офіційним курсом НБУ гривні до долара США, станом на день укладення цього договору, додатково сплатити штраф у розмірі 100% від завдаткової суми, вказаної в пункті 2 цього договору. З огляду всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, врахувавши, що відповідач в порушення пунктів 1, 10 вищевказаного поперенього договору не виконала умов договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду в розмірі 1 211,20 грн. Що стосується вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов до наступного висновку. Як вбачається із матеріалів позову, позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару. Лише рахунку замало. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копії договору про надання правової допомоги, ордеру на надання правничої допомоги, свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, акту наданих послуг на суму 10 000 грн. Як вбачається із матеріалів справи, позивач довів належними доказами, що понесла витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн., у зв`язку із чим дана сума витрат підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved