Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

У березні 2023 року представник Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у вигляді 3 % річних за час прострочення виконання грошового зобов`язання та індексу інфляції у розмірі 118070,03 грн., а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 23.04.2008 між ПАТ АБ «УкргазБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 127-05/П відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 65000 дол. США на строк з 23.07.2008 року по 22.04.2011 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами. У зв`язку з порушенням позичальником умов кредитного договору рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.11.2010 у справі № 2-3146/10 стягнуто з [PERSON] на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 409 252,63 грн., в також пеню в розмірі 26 043,15 грн. Отже, у зв?язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, що пов`язано з невиконанням ним рішення суду про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України відповідач зобов`язаний окрім суми боргу також сплатити три проценти річних від простроченої суми. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором на суму несплаченої відповідачем заборгованості за цим кредитним договором, що включає кредит та проценти, позивачем нараховано: - три проценти річних за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у розмірі 26 497,41 грн. - Індекс інфляції за період з 12.03.2017 по 23.02.2022 у розмірі 91 572,62 грн., всього 118 070,03 грн. Зазначена сума коштів у вигляді трьох процентів відповідачем не сплачено, що свідчить про порушення майнових прав та інтересів позивача. З метою захисту та відновлення своїх порушених прав та інтересів позивач вважає за необхідне вимагати стягнення такої заборгованості в судовому порядку. Ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 21.03.2023 року по справі було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду на 26.04.2023 року. Заочним рішенням\~Малиновського районного\~суду м.\~Одеси від\~27\~вересня 2023\~року позовні\~вимоги було\~задоволено:\~стягнуто з\~ [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 118070 (сто вісімнадцять тисяч сімдесят) грн. 03 коп., з яких: -26\~497 (двадцять шість тисяч чотириста дев`яносто сім) грн. 41 коп. три проценти річних за період з 12.03.2017 року по 23.02.2022 року; -91\~572 (дев`яносто одна тисяча п`ятсот сімдесят дві) грн. 62 коп. - індекс інфляції за період з 12.03.2017 р. по 23.02.2022 р. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 25 лютого 2025 року вказане заочне рішення було скасовано, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про судоустрій і статус суддів" щодо зміни найменувань місцевих загальних судів» від 26 лютого 2025 року № 4273-IX назву Малиновського районного суду міста Одеси змінено на Хаджибейський районний суд міста Одеси. Ухвалою Хаджибейського районного суду м .Одеси від 10 червня 2025 року вирішено питання витребування доказів. Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 12 серпня 2025 року замінено позивача Акціонерний банк «Укргазбанк» його правонаступником Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Маніту». Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений через систему «Електронний суд». Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. В матеріалах справи наявна заява представника відповідача, подана нею через систему «Електронний суд» про застосування позовної давності від 03 квітня 2025 року, в якій також посилається на неможливість стягнення основного боргу у зв`язку із спливом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання. Також представником відповідача через систему «Електронний суд» надано додаткові пояснення від 23.04.2025 року, в яких посилається на необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем не враховано факт примусової реалізації автомобіля з метою погашення заборгованості за кредитом. Дослідивши матеріали справи, оглянувши в судовому засіданні матеріали цивільної справи № 521/15042/18 за позовом ПАТ АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про зняття арешту, матеріали цивільної справи № 2-3146, провадження № 6/521/89/22 за заявою ПАТ АБ «Укргазбанк» про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строків на пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 23.04.2008 між ПАТ АБ «УкргазБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 127-08/П відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 65000 дол. США на строк з 23.07.2008 року по 22.04.2011 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 21-25). У зв`язку з порушенням позичальником умов кредитного договору рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.11.2010 у справі № 2-3146/10 стягнуто з [PERSON] на користь АБ «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 409 252,63 грн., пеню в розмірі 26 043,15 грн., штраф в розмірі 22\~871 гривня 05 коп., звернуто стягнення на автомобіль марки AUDI A6 Limousine quattro 2.8 FSI, 2008 р.в., номер кузова [NUMBER] , двигун [NUMBER] , колір чорний «Фантом» перламутр, що належить ТОВ «Надія», що підтверджується копією вказаного рішення (а.с. 26-28). Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 02 жовтня 2018 року по цивільній справі № 521/15042/18 задоволено позов Пат АБ «Укргазбанк» до [PERSON] про зняття арештів та заборони відчуження з автомобіля марки AUDI A6 Limousine quattro 2.8 FSI, 2008 р.в., номер кузова [NUMBER] , двигун [NUMBER] . В січні 2022 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернулось до Малиновського районного суду м. Одеси із заявою, в якій просило видати дублікат виконавчого листа на примусове виконання рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 18.11.2010 р. у справі № 2-3146/10 про стягнення з [PERSON] грошових коштів на загальну суму 435\~295 грн. 73 коп., поновити строк на пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 14 січня 2022 року в задоволенні вказаної заяви відмовлено, ухвала набрала законної сили. Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 Цивільного кодексу України, зокрема, із договорів. За змістом положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з положеннями ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст.610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 цього ж Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за весь час прострочення. Зазначена позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 310/11534/13-ц, від 04.06. 2019 року у справі № 916/190/18. Водночас суд погоджується з доводами сторони відповідача щодо неможливості стягнення з відповідача передбачених ст. 625 ЦК України трьох відсотків річних та інфляційних втрат з посиланням на втрату позивачем можливості захисту свого порушеного права в примусовому порядку з огляду на наступне. Так, конструкція статті 625 ЦК України щодо нарахування 3 % річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном. Кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3 % річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку. Відповідний правовий висновок міститься в постанові ОП КЦС ВС від 06.03.2019 у справі №\~757/44680/15-ц. Враховуючи, що позивач втратив можливість отримати заборгованість за кредитом з відповідача в примусовому порядку у зв`язку із пропуском строку пред`явлення виконавчого листа до виконання та відсутності правових підстав для поновлення такого строку, що встановлено ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 14 січня 2022 року по справі 2-3146/10, провадження 6/521/89/22, суд доходить висновку про набуття зобов`язанням відповідача сплатити на користь позивача заборгованість за кредитом, відсотки та штрафні санкції ознак натурального, що виключає можливість застосування до вказаного зобов`язання ст. 625 ЦК України, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Наведений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 01.03.2017 у справі № 6-284цс17. Суд відхиляє доводи сторони відповідача про застосування позовної давності з огляду на наступне. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), який діяв строки, визначені\~статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Строк дії карантину становив з 12 березня 2020 року по 30 червня 2023 року. Згідно п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, що був чинним з 17.03.2022 р. по 03 вересня 2025 року), у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року\~№ 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. З матеріалів справи вбачається, що відповідні нарахування 3 відсотків річних були здійснені за період з 12.03.2017 року по 01.01.2021 р., інфляційних втрат за період з 12.03.2017 р. по 01.02.2022 р. (а.с. 4), до суду позивач звернувся в лютому 2023 року, тобто в межах загального строку позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. Суду не надано стороною відповідача доказів на понесення нею судових витрат, у зв`язку із чим питання про їх розподіл судом не вирішується.

Outcome: dismissed