Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

І. Правовідносини сторін У липні 2025 року [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє адвокат Жабко Н.О. (далі Позивач), звернулася до Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області з позовною заявою до Першої Прилуцької державної нотаріальної контори про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про заборону відчуження майна, у якій просить зняти обтяження: номер запису про обтяження: № 60581251 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, внесене на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 79750263 від 03.07.2025 приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Ігнатовою Л.Л., яке було перенесено відповідно до архівного запису Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 3675676 від 01.09.2006, номер реєстру - 4266-20, внутрішній 3F01CC3323F14E2E614A, щодо об`єкта нерухомого майна - житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2025, виданого приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Ігнатовою Л.Л., та зареєстрований за №2263. Позивач [PERSON] мотивує свої вимоги тим, що після смерті свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] та до дня своєї смерті постійно проживав у вищезазначеному житловому будинку, позивачка прийняла спадщину. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.07.2025, виданого приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Ігнатовою Л.Л., [PERSON] набула право власності на цей будинок. Після оформлення спадщини позивачка вирішила відчужити вказаний будинок та звернулася до нотаріуса з проханням посвідчити договір купівлі-продажу. Проте при перевірці нерухомого майна було виявлено наявність обтяження заборони на відчуження, яка зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Зокрема, в реєстрі міститься запис № 60581251, зареєстрований 01.09.2006 року приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Ігнатовою Л.П. Підставою для внесення запису зазначено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 79750263 від 03.07.2025 року. Відповідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна житлового будинку в [ADDRESS] , відомості про суб`єкта обтяження вказують на [PERSON] , стосовно якого це обтяження і було зареєстровано. Разом з тим, з наявної інформації вбачається, що [PERSON] на момент внесення цього запису вже не був власником спірного об`єкта нерухомості. Зі слів сусідів, відомо, що [PERSON] орієнтовно помер у 2011 році. Під час державної реєстрації права власності на ім`я позивачки приватним нотаріусом Ігнатовою Л.Л. цей запис про обтяження № 60581251 було перенесено в новий запис про право власності, що фактично поширило дію обтяження на нового власника [PERSON] . З метою зняття заборони відчуження позивачка звернулася до Першої Прилуцької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Згідно з відповіддю цієї установи від 30.07.2025 року № 485/01-16, у ході розгляду заяви було встановлено, що вказане обтяження дійсно зареєстроване в Єдиному реєстрі заборон, реєстраційний номер 3675676, дата реєстрації 01.09.2006 року о 14:49:25, реєстратор Прилуцька міська державна нотаріальна контора, адреса об`єкта вул. Героїв Чорнобиля, 54 (раніше вул. Петропавлівська, Червоноармійська), м. Прилуки. Однак у записі відсутні відомості про підставу обтяження, номер документу та кредитора, на користь якого накладено заборону. У зв`язку з відсутністю будь-якої інформації про причини встановлення заборони, її підстави, кредитора або іншого заінтересованого суб`єкта, а також з огляду на те, що заборона була зареєстрована щодо особи, яка вже не є власником нерухомого майна, позивачка не має можливості вільно розпоряджатися належним їй на праві власності житловим будинком. У зв`язку з існуванням заборони на відчуження без визначеної підстави, без відомостей про заінтересовану особу та щодо колишнього власника нерухомого майна, є безпідставною та порушує право позивачки на вільне розпорядження її власністю, тому остання звернулася до суду з відповідною заявою. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою Прилуцького\~міськрайонного суду\~Чернігівської області\~від 14 серпня 2025 року\~прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Згідно ч.1\~ст. 244 ЦПК України\~після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Відтак, суд 16.09.2025 перейшов до стадії ухвалення рішення. ІІІ. Позиції сторін. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, але надали заяву в якій просять суд розглядати справу без їх участі позовні вимоги підтримують. Представник відповідача - Першої Прилуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, про дату і час судового засідання повідомлений належним чином, оскільки має зареєстрований кабінет в підсистемі «Електронний суд». За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2\~ст. 247 ЦПК України. ІV.Фактичні обставини встановлені судом. Відповідно до витягу з реєстру територіальної громади №2025/008683640 від 30.06.2025, [PERSON] з 30.10.1998 зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємицею майна [PERSON] який помер [INFO] є його дружина [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки площею 0,1306 га, кадастровий номер 7410700000:03:003:0867, що розташовані за адресою: [ADDRESS] (а.с.9,10). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав від 07.07.2025 №434288689, на ім`я [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,1306 га, кадастровий номер 7410700000:03:003:0867, розташовану за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна №435461093 від 15.07.2025 та витягу з Державного реєстру речових прав від №434068967 від 03.07.2025, на ім`я [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок загальною площею 129,6 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.12,20). При цьому в графі «Відомості про суб`єктів обтяження» зазначено відомості про [PERSON] як про особу, майно/права якої обтяжуються. Номер обтяження 3675676, дата внесення запису 01.09.2006. Як убачається з договору міни серії ААМ №907271, укладеного 08.10.1998 між [PERSON] та [PERSON] , останній отримав у власність частину незакінченого будівництва жилого будинку по [ADDRESS] (а.с.13). Згідно з договором купівлі-продажу частини жилого будинку серії ААМ №907326 від 13.10.1998 [PERSON] набув у власність частину жилого будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.14), придбавши її у [PERSON] . Згідно з технічним паспортом на житловий будинок по [ADDRESS] (назва вулиці до перейменування) від 19.07.1990, власником будинку записаний [PERSON] (а.с.15-17) Відповідно до листа Першої Прилуцької державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції № 485/01-16 від 30.07.2025 на адресу [PERSON] , останню повідомлено щодо заборони відчуження нерухомого майна накладеного на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Відповідно до ст.19 ч.2 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі. Ключовими принципами статті 6 Конвенції є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд. Так, у справі Delcourt v. Belgium Суд зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення". У справі Bellet у. France Суд зазначив, що „стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права". Згідно статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про\~захист прав\~людини і основоположних\~свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України: Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно зі ст.ст. 55,124\~Конституції України та ст.\~3\~ЦПК України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, і будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду про захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 328\~ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст.391ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про заборону на нерухоме майно, а саме: будинок розташований за адресою: розташований за адресою: [ADDRESS] , а особою, права якої обтяжуються зазначено [PERSON] , номер обтяження № 3675676; тип обтяження: заборона на нерухоме майно; зареєстровано: реєстратором Прилуцькою міською державною нотаріальною конторою 1 вересня 2006 року, підстава обтяження: не вказано; об`єкт обтяження: житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , власник: [PERSON] ; додаткові відомості про обтяження: номер реєстра-4266-20, внутр.№ 3F01CC3323F14E2E614A. Відомостей на підставі яких документів виникла вказана заборона на нерухоме майно та хто є ініціатором такої заборони, не має. Судом встановлено, що [PERSON] набула право власності на вказаний житловий будинок на підставі свідоцтва про право на спадщину, підстав для перебування її власності під арештом на даний час немає. Її покійний чоловік набув право власності на вказаний будинок на підставі договору міни від 08.10.1998 (1/2 частки) та договору купівлі-продажу від 13.10.1998 (1/2 частки). Громадянин [PERSON] не був відчужувачем чи набувачем за цими договорами. Відомості про громадянина [PERSON] та його права на вказаний об`єкт нерухомого майна зазначене тільки в технічному паспорті на будинок по [ADDRESS] від 19.07.1990. Таким чином, суд дійшов висновку, що громадянин [PERSON] , відомості про якого зазначені в реєстрі як суб`єкта обтяження, не має речових прав на це майно, а отже суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а право власника щодо розпорядження своїм майном підлягають поновленню, шляхом виключення заборони відчуження на нерухоме майно. Внесений до Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис щодо заборони відчуження рухомого майна, право власності на яке зареєстровано за позивачем, обмежує його права на здійснення своїх прав з розпорядження житловим будинком, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. VІ. Розподіл судових витрат. Відповідно до вимог ч.1\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, позивачем не заявлено вимоги про стягнення судового збору з відповідача, відтак, сума сплаченого судового збору залишається за ним.

Outcome: approved