Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Стислий виклад позицій учасників справи До Подільського міськрайонного суду Одеської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням навчання про стягнення про стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що сторони перебували у шлюбі з 17.12.2005 до липня 2021, у шлюбі народилась донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Посилається на те, що позивач зобов`язаний був сплачувати аліменти на утримання спільної доньки сторін до досягнення дитиною 18 років в розмірі 3 000 грн щомісячно починаючи з 19.07.2021 до [INFO]. Посилається на те, що відповідач ухилявся від сплати аліментів в повному обсязі на утримання дочки, станом на [INFO] розмір заборгованості зі сплати аліментів складає 118 064,34 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця. Із посиланням на ч. 1 ст. 196 СК України, позивачем проведено розрахунок неустойки (пені) за час прострочення сплати аліментів, за період з 19.07.2021 до [INFO], розмір якої складає 691 162,50 грн. Зважаючи на норму ч. 1 ст. 196 СК України, відповідно до якої розмір пені не може бути більшим за заборгованість зі сплати аліментів, просить стягнути з відповідача 118 064,34 грн. Відповідачем заяви по суті справи до суду не подано. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 22.01.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про причину неявки не повідомив, заяви по суті справи не надав. Судом отримано рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення № 0601119541593, № 0601119541593 та № 0601134469297 АТ «Укрпошта» (Ф.119) із довідкою Ф.20 з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», надіслані за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Зазначеними поштовими відправленнями відповідач повідомлявся про дату, час та місце проведення судових засідань відповідно до ст. 128 ЦПК України. Отже, відповідач в судове засідання на розгляд справи не з`явився, причини неявки не повідомив, заяву до суду про розгляд справи без його участі та відзив не надав. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно заяви, позивач не заперечував проти заочного розгляду даної справи. За таких обставин, суд дійшов висновку та постановив ухвалу від 17.09.2025 про проведення заочного розгляду цивільної справи. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Інші заяви та клопотання від учасників справи до суду не надходили, процесуальні дії не вчинялись. Встановлені судом фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.11.2006, [PERSON] народилась [INFO] , батьком дитини є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] , актовий запис № 409 від 08.11.2006 вчинений Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Котовськ Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області. Відповідно до витягів з реєстру Подільської територіальної громади № 2022/000168974 від 26.07.2022 та № 2022/000160938 від 25.07.2022 позивач [PERSON] та дитини сторін [PERSON] , [INFO] , мають спільну зареєстровану адресу місця проживання: [ADDRESS] . Рішенням Котовського міськрайонного суду від 21.04.2022 у справі № 505/2343/21, яке набуло законної сили 23.05.2022, ухвалено рішення про розірвання шлюбу, між сторонами [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який зареєстровано 17.12.2005 у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Котовськ Котовського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 378. Рішенням Котовського міськрайонного суду від 12.05.2022 (справа № 505/2344/21, провадження № 2/505/999/2022) ухвалено стягувати з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн щомісячно починаючи з 19.07.2021 до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Вироком Котовського міськрайонного суду Одеської області від 23.08.2023, справа № 505/3389/23, кримінальне провадження № 12023166180000307, [PERSON] , відповідача у цій справі, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, тобто у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини. Згідно із розрахунком заборгованості зі сплати аліментів № 25215/2119-31/4 від 19.11.2024, наданим старшим державним виконавцем Подільського районного відділу Державної виконавчої служби у Подільському районі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Сітарчук О.О., заборгованість у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа у справі № 505/2344/21, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] щомісячних аліментів в розмірі 3 000 грн, за період липня 2021 року станом на [INFO] складає 118 064 грн. Відповідно до розрахунку розміру неустойки (пені) від суми несплачених аліментів, наданого позивачем, розмір неустойки складає за липень - грудень 2021 року 181 000,95 грн, 2022 рік - 305 310 грн, 2023 - 173 910 грн, січень - жовтень 2024 року - 30 941,55 грн. Загальна сума заборгованості складає 691 162,50 грн. Отже, судом встановлено, що зміст спірних правовідносин, які виникли на даний час між позивачем та відповідачем є відносини, які пов`язані зі стягненням неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з продовженням навчання (сімейні правовідносини). Норми права, які застосовував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 4 ст. 15 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Статтею 18 СК України, кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є примусове виконання добровільно не виконаного обов`язку. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. При цьому згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 16.03.2020 у справі № 316/639/18, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 196 СК України. Обов`язок доведення відсутності вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів покладається на боржника. Оскільки відповідач доказів на підтвердження відсутності своєї вини щодо виникнення заборгованості по сплаті аліментів на утримання спільної з позивачем дочки не надав, суд вважає доведеною та неспростованою наявність вини відповідача у виникненні такої заборгованості. Указане дає підстави дійти висновку, що оскільки відповідач не виконав вчасно зобов`язання щодо сплати аліментів на користь позивача відповідно до рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.05.2022 (справа № 505/2344/21, провадження № 2/505/999/2022), позивач має право на стягнення відповідної компенсації у формі пені. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Крім цього, суд приймає до уваги висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19.01.2022 у справі № 711/679/21, згідно з яким при застосуванні формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» в абзаці 1 ч. 1 ст. 196 СК України якщо обмежувати нарахування пені поточною заборгованістю (тобто, тією яка існує за всі місяці станом на момент пред`явлення позову чи на інший момент), то при пред`явленні позову за період коли існувало прострочення, а на момент пред`явлення позову поточна заборгованість відсутня, то і не буде межі, яку не повинна перевищувати пеня. Як наслідок, очевидно, що потрібно розмежовувати сукупну поточну заборгованість та заборгованість за аліментами за певний місяць. Колегія суддів, з урахуванням принципу розумності, вважає, що оскільки пеня є змінною величиною, основою для обчислення якої є саме заборгованість за аліментами за певний місяць, то формулювання «не більше 100 відсотків заборгованості» означає, що розмір пені не повинен перевищувати розмір заборгованості, на яку вона нараховується. У разі, якщо позивач, з урахуванням принципу диспозитивності пред`явив позов про стягнення пені за декілька місяців, то розмір пені за ці місяці не повинен перевищувати сукупний розмір заборгованості, на яку вона нараховується. Також у постанові від 25.04.2018 у справі № 572/1672/15-ц Велика Палата Верховного Суду зробила правовий висновок, що правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При цьому розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Так, відповідно до розрахунку, який перевірений судом, станом на час звернення до суду розмір неустойки (пені) за прострочку зі сплати аліментів відповідачем на користь позивача становив 691 162,50 грн, з врахуванням норми ч. 1 ст. 196 СК України, відповідно до якої розмір пені не може бути більшим за заборгованість зі сплати аліментів, суд доходить висновку про обґрунтованість розрахунку суми позовної вимоги у розмірі 118 064,34 грн. Відтак відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України та приймаючи до уваги висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 19.01.2022 у справі № 711/679/21, розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за період з 19.07.2021 до [INFO] станом на 17.09.2025, не може бути більшим 100 відсотків заборгованості та становить 118 064,34 грн. При цьому основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, диспозитивність, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 2 ЦПК України. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, згідно із ч. 2 ст. 12 ЦПК України. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України. Відтак враховуючи, що ціна позову позивачем визначена у сумі 118 064,34 грн, та саме в межах цієї суми підтриманий позивачем позов, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає пеня у сумі 118 064,34 грн. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з урахуванням визнання відповідачем позову, суд доходить висновку, що позов в цій частині є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Так, виходячи з ціни позову, яка становить 118 064 грн, за розгляд даної справи в частині позовної вимоги про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів необхідно сплатити судовий збір у мінімальному розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір", у розмірі 1211,20 грн. Відтак приймаючи до уваги, що позов у цій частині задоволений повністю, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved