Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

29 квітня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» в підсистемі «Електронний суд» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на статті 512, 514, 516, 525, 598, 599, 610, 615, 625, 1050 ЦК України, просить стягнути з відповідача [PERSON] на свою користь заборгованість за договором №92956 від 23 грудня 2021 року у розмірі 36 607,20 грн; понесені судові витрати з оплати судового збору в сумі 2 422,40 грн та на правову допомогу в розмірі 13 000,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 23 грудня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] уклали договір №92956. Підписавши цей кредитний договір позичальник засвідчив, що до укладення договору отримав та ознайомився, зокрема, з індивідуальною частиною договору про споживчий кредит, графіком платежів за першим траншем, паспортом споживчого кредиту, публічною частиною договору, Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту кредитодавця, а також іншою інформацією, необхідною для прийняття ним свідомого рішення про укладення договору та отримання кредиту, у т.ч. передбаченою статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг, інформацією та документами, розміщеними на сайті https://finx.com.ua/. У випадку, якщо будь-яка інформація не була отримана позичальником або є йому незрозумілою, позичальник повинен був відмовитись від підписання цієї індивідуальної частини договору. За умовами договору типом кредиту є кредитна лінія. Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, окремими траншами. Перший транш в сумі 22 728,00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення кредитного договору шляхом перерахування на рахунок/карту позичальника та шляхом погашення заборгованості позичальника, згідно з п.2.5 індивідуальної частини. Проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 210,0 % річних. Загальний строк кредитування за цим договором складає 274 днів. Своїм підписом позичальник підтвердив, що примірник підписаних сторонами індивідуальної частини договору та графіку платежів за першим траншем, отримав особисто в паперовій формі, публічну частину в електронному повідомленні. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. 28 січня 2025 року було укладено договір № 28012025, відповідно до якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №92956. Відповідач не погашає заборгованість за договором та не сплачує проценти, тому загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №92956 від 23.12.2021, що підлягає стягненню з позичальника відповідно до вимог статей 526, 610, 611, 625, частини 1 статті 1049 ЦК України, становить 36 607,20 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням ( тілом кредиту) -22 728,00 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 13 678,20 грн; заборгованість за нарахованими процентами згідно з кредитним договором ( з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку) - 0,00 грн; заборгованість за пенею та/або штрафами -00,00 грн; заборгованість за комісіями- 201,00 грн; інфляційні збитки - 0,00 грн; нараховані 3 % річних - 0,00 грн (а.с. 3-6). Ухвалою судді від 23 травня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення зазначених в ній недоліків ( а.с. 88-89). Ухвалою судді від 09 червня 2025 року після усунення недоліків позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 08 липня 2025 року, поновлено позивачу строк для подання клопотання про витребування доказів, яке задоволено, витребувано докази в АТ «Універсал Банк» ( а.с. 112-115). Ухвалою суду від 08 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21 липня 2025 року ( а.с.137-138). Ухвалою суду від 21 липня 2025 року відкладено судовий розгляд справи на 04 вересня 2025 року на підставі частини четвертої статті 223 ЦПК України ( 147-148). Представник позивача та відповідач у призначене судове засідання не прибули, про дату, час і місце якого повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України. Позивач та його представник Сердійчук Я.Я. отримали судову повістку та копію ухвали суду від 21 липня 2025 року через електронний кабінет, що підтверджується довідками про доставку електронного документу ( а.с. 149-150, 152-153). У позовній заяві зазначено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача та відсутність заперечень щодо винесення заочного рішення ( а.с. 6). Рекомендований лист з повідомленням про вручення, яким відповідачу за зареєстрованим місцем проживання була направлена судова повістка з копією ухвали суду від 21 липня 2025 року, повернутий з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою ( а.с.155). Відзив на позов відповідач не подав, заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не направив, причини неявки суду не повідомив. За наявності умов, передбачених статтями 280-282 ЦПК України, відповідно до ухвали суду від 04 вересня 2025 року суд ухвалив заочне рішення у справі. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05 вересня 2022 року у справі №1519/2-5034/11, та частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Суд встановив, що 23 грудня 2021 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» та [PERSON] уклали договір про споживчий кредит №92956 ( індивідуальна частина) ( далі- кредитний договір), який підписано особистим підписом позичальника ( далі- кредитний договір). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору він складається з цієї індивідуальної частини договору про споживчий кредит (далі -індивідуальна частина), графіку (ів) платежів, які містять персональні умови кредитування позичальника та загальної для всіх клієнтів кредитодавця публічної частини договору про споживчий кредит (далі -публічна частина). Позичальник укладає договір, приєднується до публічної частини, приймає умови індивідуальної частини та графіку (ів) платежів, як невід`ємних частин (складових) кредитного договору, шляхом підписання цієї індивідуальної частини. З моменту підписання цієї індивідуальної частини договір про споживчий кредит набуває чинності. Згідно з п.1.2. кредитного договору позичальник засвідчує, що до укладення договору отримав та ознайомився, зокрема, з цією індивідуальною частиною, графіком платежів за кредитним договором, паспортом споживчого кредиту, публічною частиною договору, Правилами надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту кредитодавця, а також іншою інформацією, необхідною для прийняття ним рішення про укладення договору та отримання кредиту, у т.ч. передбаченою статтею 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», інформацією та документами розміщеними на сайті https://finx.com.ua/. У випадку, якщо будь-яка інформація не була отримана позичальником або є йому незрозумілою, позичальник повинен відмовитись від підписання цієї індивідуальної частини договору (п.п.1.2. кредитного договору). Типом кредиту є кредитна лінія. Ліміт кредитної лінії (загальний розмір кредиту) не може перевищувати 78 284,00 грн (п.2.1. кредитного договору). Кредит надається з метою задоволення потреб позичальника, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника та інші не заборонені законодавством цілі, окремими траншами (частинами) ( п.2.2. кредитного договору). Перший транш в сумі 22 728, 00 грн надається не пізніше наступного дня після укладення договору в наступному порядку: у розмірі 20 000,64 грн на № рахунку/картки позичальника № [NUMBER] , у національній валюті (далі - рахунок позичальника); у розмірі 2 727,36 грн шляхом погашення заборгованості позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5. індивідуальної частини ( п.2.2.2. кредитного договору). Проценти за користування першим траншем кредиту нараховуються за ставкою 210,00 % річних. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 1,00 грн. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування першого траншу складає 200,00 грн ( п.2.4. кредитного договору). Комісія за надання першого траншу складає 2 727,36 грн, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього договору за ставкою 12,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів позичальника, або за рахунок кредиту, якщо це передбачено п. 2.2.1 цієї індивідуальної частини ( п.2.5. кредитного договору). Загальний строк кредитування за цим договором складає 1006 днів (п. 2.6. кредитного договору). Строк на який надається перший транш складає 274 днів (строк кредитування за першим траншем).Строк на який надається окрема частина кредиту за першим траншем встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за першим траншем: 1 раз на місяць. Конкретні дати вказані в графіку платежів ( п.2.6.1. договору). Орієнтовна реальна річна процентна ставка за першим траншем складає 933,90% річних ( п.2.8.1. кредитного договору) ( а.с. 7-10). Матеріали справи також містять договір про споживчий кредит (публічну частину) в редакції від 05.11.2021, який разом із індивідуальною частиною договору складають договір про споживчий кредит (а.с. 27-31). Згідно з графіком платежів за першим траншем кредитного договору №92956 від 23.12.2021 дата видачі кредиту: 23.12.2021; дата платежу: 23.01.2022, 23.02.2022, 23.03.2022, 23.04.2022, 23.05.2022, 23.06.2022, 23.07.2022, 23.08.2022, 23.09.2022; сума кредиту за договором: 22 728,00 грн; проценти за користування кредитом 24 018,45 грн; комісія за обслуговування кредитної заборгованості: 9,00 грн; загальна вартість кредиту: 46 755,45 грн ( а.с.11). Відповідно до заяви на видачу кредиту № 100343520 від 23.12.2021 [PERSON] звернувся до ТОВ «ФК «Кредіплюс» з проханням встановити йому ліміт кредитної лінії в сумі 78 284,00 грн та видати перший транш кредиту в розмірі 22 728,00 грн в момент його підписання на умовах, вказаних в п.5 цієї заяви та кредитного договору (а.с. 14). 23 грудня 2021 року відповідач [PERSON] підписав паспорт споживчого кредиту особистим підписом, в якому викладені, зокрема, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача та інші важливі правові аспекти ( а.с. 12-13). До позовної заяви додано Правила надання коштів у кредит ТОВ «ФК «Кредіплюс» (в редакції від 05.11.2021), в яких визначено перелік та опис видів фінансових послуг, порядок надання кредитодавцем фінансових послуг, строки та порядок зберігання інформації про надання фінансових послуг, а також інші питання, вказані в цих Правилах (а.с. 15-26). Крім того, до позовної заяви додано копію паспорта громадянина України [PERSON] № [NUMBER] , виданого 16.08.2021 органом 3218; копію довідки про внесення відомостей до Єдиного державного демографічного реєстру № 824208-2021 відносно [PERSON] ( а.с. 32-34). Відповідно до платіжного доручення №CRD_368528 від 23.12.2021 ТОВ «ФК «Кредіплюс» перерахувало відповідачу [PERSON] на картку № [NUMBER] суму кредиту 20 000,64 грн згідно з кредитним договором № 92956 від 23.12.2021 ( а.с.35). Як вбачається з картки обліку виконання договору №92956 від 23.12.2021, [PERSON] надано кредит 23.12.2021 на суму 22 728,00 грн. Відповідач не здійснював платежі в рахунок оплати заборгованості за договором. Станом на 23.09.2022 заборгованість за договором склала: 36 607,20 грн, з яких: 22 728,00 грн- заборгованість за тілом кредиту; 13 678,20 грн- заборгованість за процентами, нарахованими за період з 24.12.2021 по 23.09.2022; 201,00 грн- заборгованість за комісією ( а.с. 36-40). 28 січня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредіплюс» (клієнт) та ТОВ «Факторинг Партнерс» (фактор) уклали договір факторингу № 28012025, відповідно до п.п. 1.1. якого клієнт передає (відступає) фактору за плату, а фактор приймає належні клієнту грошові вимоги ( права вимоги) до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників, укладеними між клієнтом і боржником ( а.с.42-60). Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № 28012025 реєстру боржників від 28.01.2025 та актів приймання передачі реєстру боржників від 28.01.2025 до ТОВ «ФК «Факторинг Партнерс» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 36 607,20 грн, з яких: 22 728,00 грн- заборгованість за тілом кредиту; 13 678,20 грн- заборгованість за процентами; 201,00 грн- заборгованість за комісією ( а.с. 52-56). Відповідно до платіжної інструкції № 0491640000 від 28.01.2025 ТОВ «Факторинг Партнерс» сплатило на користь ТОВ «ФК «Кредіплюс» 2047654,81 грн за відступлення права вимоги згідно з договором факторингу № 28012025 від 28.01.2025 (а.с. 51). За наданим ТОВ «Факторинг Партнерс» розрахунком заборгованість відповідача за кредитним договором № 92956 від 23.12.2021 станом на 17.04.2025 становить 36 607,20 грн, з яких: 22 728,00 грн- заборгованість за тілом кредиту; 13 678,20 грн- заборгованість за процентами; 201,00 грн- заборгованість за комісією (а.с.41). Згідно із статтею 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільна права та обов`язки (частина перша). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої). Відповідно до частини першої статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з вимогами частини четвертої статті 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За змістом статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. За змістом частини першої статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться ( роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним ( стаття 1055 ЦК України). Частиною першою статті 1046 ЦК України визначено, що договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76,77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. На підтвердження своїх вимог позивач надав копію договору про споживчий кредит №92956 ( індивідуальна частина) від 23.12.2021, який відповідач [PERSON] та представник ТОВ «ФК «Кредіплюс» Бєлєхова А.А. підписали особистими підписами, в якому зазначені: ідентифікаційні дані позичальника: прізвище, ім`я, по батькові, серія та номер паспорта, ідентифікаційний номер, фінансовий номер, місце проживання; № рахунку/ картки [NUMBER] ; індивідуальні умови кредитування позичальника. У договорі про споживчий кредит №92956 ( індивідуальна частина) від 23.12.2021 відповідач [PERSON] своїм підписом підтвердив, що примірник підписаних сторонами індивідуальної частини договору та графіку платежів за першим траншем отримав особисто в паперовій формі, а публічну частину договору в електронному повідомленні на номер мобільного телефону, вказаний ним в заяві на видачу кредиту та договорі, до підписання індивідуальної частини ( а.с. 7-10). Графік платежів за першим траншем кредитного договору №92956 від 23.12.2021, який відповідач [PERSON] підписав особистим підписом, містить персональні умови кредитування позичальника, зокрема: дату видачі кредиту, дату платежу, суму кредиту, проценти за користування кредитом, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості та надання кредиту, розмір реальної річної процентної ставки, загальну вартість кредиту ( а.с.11). Крім того, позивач надав: копію договору про споживчий кредит ( публічна частина) в редакції, яка діє з 05.11.2021, що відповідно до п.1.1. договору про споживчий кредит №92956 ( індивідуальна частина) від 23.12.2021, разом із графіком платежів, складають частину кредитного договору, та копію паспорта споживчого кредиту, що підписаний відповідачем особистим підписом до укладення кредитного договору та містить, зокрема, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача ( а.с. 12-13, 27-31). У підписаній особистим підписом заяві на видачу кредиту № 100343520 від 23.12.2021 відповідач [PERSON] просив ТОВ «ФК «Кредіплюс» на підставі кредитного договору встановити ліміт кредитної лінії в сумі 78 284,00 грн та видати йому перший транш кредиту в розмірі 22 728,00 грн в момент його підписання на умовах, вказаних в п.5 цієї заяви та кредитного договору, а саме: загальна сума (ліміт) кредитної лінії- 78 284,00 грн, загальний строк кредитування -1006 днів, сума першого траншу- 22 728,00 грн, строк першого траншу -274 дні, сума внеску за першим траншем- 5 194,05 грн, мета кредиту- ремонт будинку, сплата комісії ( а.с.14). На підтвердження перерахування відповідачу кредитних коштів в сумі 20 000,64 грн за кредитним договором за зазначеними в договорі реквізитами на картку № [NUMBER] позивач надав копію платіжного доручення №CRD_368528 від 23.12.2021 ( а.с. 35). З інформації АТ «Універсал Банк» № БТ/Е-5679 від 17.06.2025, яка надійшла до суду на виконання ухвали судді від 09 червня 2025 року, вбачається, що на [PERSON] ( РНОКПП: [NUMBER] ) банком емітовано платіжну картку № [NUMBER] . Номер телефону [NUMBER] є фінансовим номером телефону за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 23.12.2021 по 03.01.2022 та знаходиться в анкетних даних [PERSON] . 23.12.2021 на банківську картку № [NUMBER] зараховано грошові кошти у сумі 20 000,64 грн. Згідно з випискою про рух коштів по картці № [NUMBER] [PERSON] за період з 23.12.2021 по 03.01.2022 наявне надходження грошових коштів: 23.12.2021 об 11:48 в сумі 20 000,64 грн від ТОВ «ФК «Кредіплюс» ( а.с. 125-131). Таким чином, позивач надав достатні докази, які підтверджують належне укладення кредитного договору № 92956 від 23.12.2021 між ТОВ «ФК «Кредіплюс» та [PERSON] та отримання останнім кредитних коштів шляхом його підписання особистим підписом. Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з частини першої статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 та статті 514 кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до картки обліку виконання договору ТОВ «ФК «Кредіплюс» заборгованість за договором про споживчий кредит № 92956 від 23.12.2021 станом на 23.09.2022 складає 36 607,20 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 22 728,00 грн (20 000, 64 грн (перераховані кошти позичальнику) + 2 727,36 грн ( комісія за надання кредиту, нарахована відповідно до пунктів 2.2.2., 2.5. договору № 92956 від 23.12.2021; заборгованість за процентами, нарахованими за період з 24.12.2021 по 23.09.2022, в розмірі 13 678,20 грн; заборгованість за нарахованою комісією в розмірі 201,00 грн ( а.с. 36-39). Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «Факторинг Партнерс», заборгованість за договором про споживчий кредит № 92956 від 23.12.2021 станом на 17.04.2025 становить 36 607,20 грн, з яких: 22 728,00 грн- заборгованість за тілом кредиту; 13 678,20 грн- заборгованість за процентами; 201,00 грн- заборгованість за комісією (а.с.41). Пред`являючи вимоги про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит № 92956 від 23.12.2021, позивач просить стягнути крім тіла кредиту, процентів за користування кредитом, розмір та умови нарахування яких передбачені в договорі про споживчий кредит №92956 від 23.12.2021, комісію за управління та обслуговування кредиту за договором про споживчий кредит №92956 від 23.12.2021. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 11 лютого 2021 року № 16 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною в договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг банку, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит додатка 2 до цих Правил. Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги банку, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту (уключаючи комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення та інші платежі), кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб (страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів та інших осіб, а також інші обов`язкові платежі), які сплачуються споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (крім платежів, що згідно із законодавством України не включаються до загальних витрат за споживчим кредитом). Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредиту. Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не більше одного разу на місяць, а також у разі зміни істотних умов договору про споживчий кредит, включаючи випадки, коли така зміна відбувається внаслідок настання умов, визначених таким договором, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє споживачу інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства та договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. З урахуванням викладеного, комісія за управління та обслуговування кредиту може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 вказано, що «у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті12 Закону України «Про споживче кредитування». Окрім того, Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 06.11.2023 по справі №204/224/21 виклала висновок щодо застосування норми права, а саме якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Пунктом 2.4. договору про споживчий кредит № 92956 від 23.12.2021 передбачено комісію за управління та обслуговування кредиту. Проте, оскільки в пункті 2.4. договору про споживчий кредит № 92956 від 23.12.2021 та в інших положеннях договору не зазначено конкретного переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, що пов`язані з управлінням та обслуговуванням кредиту, які надаються відповідачу та за які кредитодавцем встановлена комісія, і позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг та погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору, тому положення пункту 2.4. договору про споживчий кредит № 92956 від 23.12.2021 щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати комісію за управління та обслуговування кредиту є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, у відповідача [PERSON] не виникло обов`язку сплачувати комісію у розмірі, передбаченому пунктом 2.4. договору про споживчий кредит № 92956 від 23.12.2021. Тому позовні вимоги в частині стягнення комісії за договором про споживчий кредит № 92956 від 23.12.2021 в розмірі 201,00 грн задоволенню не підлягають. З урахуванням наведеного, позов підлягає частковому задоволенню, оскільки стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за договором про споживчий кредит №92956 від 23.12.2021 в сумі 36 406,20 грн ( яка включає заборгованість за тілом кредиту в сумі 22 728,00 грн, проценти за користування кредитом 13 678,20 грн). Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Згідно з частиною першою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За змістом пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Частиною другої цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За правилом частини третьої вказаної статті для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як зазначено у пункті 3 частини другої статті 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Суд встановив, що Адвокатське об`єднання «Лігал Ассістанс» надавало позивачу ТОВ «Факторинг Партнерс» професійну правничу допомогу на підставі договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024, укладеного між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» (а.с.64-66). Як вбачається з п. 1.1. договору про надання правової допомоги № 02-07/2024, клієнт доручає, а адвокатське об`єднання приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором. Пунктом 2.1. договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 передбачено, що адвокатське об`єднання на підставі звернення клієнта, яке оформлено у формі заявки на надання юридичної допомоги, приймає на себе зобов`язання з надання наступної юридичної допомоги, зокрема, надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу захисту інтересів, а також складення заяв, скарг, заперечень, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. В п.п. 3.1.4. п. 3.1. договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 визначено, що клієнт приймає на себе наступні зобов`язання, зокрема, оплачувати юридичну допомогу. Відповідно до п. 4.1. договору про надання правової допомоги № 02-07/2024 вартість послуг узгоджується сторонами у заявці на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Згідно із заявкою на надання юридичної допомоги № 615, укладеною 01.03.2025 між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс», сторони за договором № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 погодили надання наступних правових (юридичних) послуг Адвокатським об`єднанням товариству по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] : надання усної консультації з вивченням документів - 2 години, вартість однієї години 2000,00 грн, всього 4 000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду- 3 години, вартість однієї години 3000,00 грн, всього 9 000,00 грн (а. с. 68). Як вбачається з витягу з акту № 7 про надання юридичної допомоги, підписаного 31.03.2025 між Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс», сторони за договором № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024 погодили надання наступних правових послуг Адвокатським об`єднанням товариству відповідно до заявок на надання юридичної допомоги щодо примусового стягнення заборгованості з [PERSON] : надання усної консультації з вивченням документів - 2 години, вартість однієї години 2 000,00 грн, всього ціна 4 000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду - 3 години, вартість однієї години 3 000,00 грн, всього ціна 9 000,00 грн ( а.с. 69). Вказані вище докази у своїй сукупності підтверджують факт надання Адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс» правової допомоги ТОВ «Факторинг Партнерс» за договором про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму. Згідно з правовим висновком, викладеним у п.21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсної вартості та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання зазначених послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має враховувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони. Отже, суд може зменшити розмір судових витрат, якщо: заявлені судові витрати завищені, враховуючи обставини справи (ціна позову, тривалість справи, виклик свідків, призначення експертизи тощо); суду не було надано достатніх доказів фактичного здійснення витрат ( відсутні акт прийому-передачі юридичних послуг, платіжне доручення та квитанції про сплату за надані послуги тощо); заявлені судові витрати були недоцільні або необов`язкові ( не підтверджена нагальна потреба у вивченні додаткових джерел права, завищений обсяг часу на технічну підготовку документів тощо). У п.135 постанови від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що «не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення витання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність». У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначити розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Суди мають враховувати, що згідно з пунктом 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах: від 19 січня 2023 року у справі №345/136/18, від 22 березня 2023 року у справі №758/6113/19 зазначено, що суд, з урахуванням конкретних обставин справи, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Відмова стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У постанові від 22 березня 2023 року у справі №758/6113/19 Верховний Суд, зменшуючи розмір заявленої до стягнення суми витрат на правову допомогу, за відсутності клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, зазначив, що такий критерій, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес, суд має врахувати як відповідно до пункту 4 частини третьої статті 137 ЦПК України ( у разі недотримання суд за клопотанням іншої сторони зменшує розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу), так і відповідно до пункту 2 частини третьої статті 141 цього Кодексу ( у разі недотримання суд за клопотанням сторони або з власної ініціативи відмовляє у відшкодуванні витрат повністю або частково при здійсненні розподілу). З матеріалів справи вбачається, що відповідач не скористався своїм правом на подання клопотання про зменшення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу. Разом із тим, оцінюючи обсяг робіт, що зазначений у витягу з акту про отримання правової допомоги від 31.03.2025, суд вважає, що в даному випадку заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу в сумі 13 000,00 грн є завищеним з огляду на складність справи (ціну позову, предмет спору, тривалість розгляду), принципи співмірності та розумності судових витрат, та доходить висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу до 10 000,00 грн. Враховуючи, що позов підлягає частковому задоволенню, відповідно до положень статті 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи із такого розрахунку: 36 406,20 грн х100 % : 36 607,20 грн = 99,45 % ( відсоток розміру задоволених позовних вимог); 10 000,00 грн х 99,45 % :100 = 9 945,00 грн ( сума витрат на професійну правничу допомогу пропорційно відсотку задоволених позовних вимог. За правилами частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки ТОВ «Факторинг Партнерс» сплатило за подання позовної заяви в електронній формі судовий збір в сумі 2 422,20 грн, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог, виходячи з такого розрахунку 2 422,40 грн х 99,45 % ( відсоток розміру задоволених позовних вимог):100 %= 2 409,08 грн ( сума судового збору пропорційно відсотку задоволених позовних вимог). На підставі викладеного,

Outcome: partial