Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - [PERSON] про визнання права власності на рухоме майно, у якому просить суд визнати за [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса місця реєстрації [ADDRESS] ) право власності на дизельний генератор виробництва «Himoinsa», модель HYW-45T5 INS 50 HZ-400/230VAS5, серійний №9103981; стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса місця реєстрації: [ADDRESS] ) та [PERSON] (РНОКПП невідомий, адреса місця реєстрації: [ADDRESS] на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] , адреса місця реєстрації [ADDRESS] ) судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову (правничу) допомогу. Позовні вимоги мотивує тим, що 04.10.2023 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу садового будинку з розстроченням платежу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинською В.В., та зареєстрований в реєстрі за №16012. Позивач зазначає, що разом з продажем будинку [PERSON] , було також передано Позивачу, як резервне живлення будинку та всіх його систем - дизельний генератор виробництва «Himoinsa», модель HYW-45T5 INS50 HZ - 400/230V AS5, серійний N? [NUMBER] , який забезпечував та повністю забезпечує будинок Позивача саме як резервна система енергозабезпечення: освітлення і опалення будинку. В обгрунтування позовних вимог зазначає те, що Відповідачі не визнають право власності Позивача з огляду на те, що 06 квітня 2020 року [PERSON] здійснено замах на крадіжку, який стверджував, що дизель-генератор є його власністю. Також позивач зазначає, що 15 травня 2023 року отримала від Вишгородського районного управління поліції Головного управління НП в Київській області вимогу про повернення речового доказу, вилученого у кримінальному провадженні №12020110150000451 для виконання ухвали Вишгородського районного суду Київської області від 12.04.2023 у справі №363/1418/20. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 березня 2024 року відкрито провадження по справі, справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 лютого 2025 року у справі закрито підготовче провадження та призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні. 26 квітня 2024 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого відповідач зазначає, що [PERSON] відповідно до умов договору купівлі-продажу садового будинку з розстроченням платежу не продавала дизельний генератор [PERSON] , а питання стосовно придбання такого дизельного генератора має вирішуватися з [PERSON] . 26 квітня 2024 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на рухоме майно. [PERSON] просив суд визнати за [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований [ADDRESS] , право власності на Дизель-генераторну установку моделі HYW-45Т5 (41 кВа/33кВт) виробництва компанії «Himoinsa» (Іспанія) серійний N? 103981 та стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації [ADDRESS] на користь [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований [ADDRESS] , всі судові витрати та витрати на правову і правничу допомогу які будуть документально підтверджені у строки визначені Законом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 01 травня 2024 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на рухоме майно повернуто [PERSON] . 20 серпня 2024 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на рухоме майно. [PERSON] просив суд визнати за [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований [ADDRESS] , право власності на Дизель-генераторну установку моделі HYW-45Т5 (41 кВа/33кВт) виробництва компанії «Himoinsa» (Іспанія) серійний N? 103981 та стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації [ADDRESS] на користь [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований [ADDRESS] , всі судові витрати та витрати на правову і правничу допомогу які будуть документально підтверджені у строки визначені Законом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 серпня 2024 року зустрічну позовну заяву було прийнято до розгляду. 19 вересня 2024 року через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, згідно зі змістом якого [PERSON] зазначає, що завжди володіла генератором з іншими технічними параметрами, ніж ті, про які говорить [PERSON] . Вважає, що генератор є власністю [PERSON] , а [PERSON] оспорює право [PERSON] на належний їй генератор. Зазначає також, що 03.02.2021 року була розглянута справа 761/12568/20, в межах якої вирішувалось питання стосовно вимог [PERSON] стосовно генератора. Ухвалою від 25 лютого 2025 року у справі закрите підготовче провадження та призначено до розгляду по суті. 07 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява [PERSON] про визнання права власності. У позовній заяві [PERSON] просила залучити її до справи як третю особу, визнати за нею право спільної власності на Дизель-генераторну установку моделі «Himoinsа» (Іспанія) серійний №103981 та стягнути з [PERSON] всі судові витрати та витрати на професійну правничу допомогу, які будуть документально підтверджені у строки, визначені законом. 08 липня 2025 року через підсистему «Електронний суд» [PERSON] подала заперечення на позовну заяву [PERSON] . У своїх запереченнях зазначає, що генератор відчужувався разом з будинком на користь [PERSON] , а отже відчужувались і електрообладнання/електроприлади. Зазначає, що серійний номер генератора, що зазначається [PERSON] , відрізняється від того номера, що визначений на генераторі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 10 липня 2025 року у прийнятті позовної заяви було відмовлено. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 04.10.2013 року між [PERSON] як Покупцем та [PERSON] - Продавцем, було укладено Договір купівлі-продажу садового будинку з розстроченням платежу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинською В.В., та зареєстрований в реєстрі за N?16012. Відповідно до п. 1.2. даного Договору від 04.10.2013 року, [PERSON] придбала у власність садовий будинок [ADDRESS] , розміщений на земельній ділянці площею 0,1185 га, кадастровий номер 3221888800:33:034:0055 та земельній ділянці площею 0,1200 га, кадастровий номер 3221888800:33:034:0056. 04.10.2013 року [PERSON] придбала у власність у [PERSON] за Договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинською В.В., що зареєстрований в реєстрі за N?16012, земельну ділянку розміром 0,1187 га, кадастровий номер 3221888800:33:034:0065, яка знаходиться за адресою: Хотянівська с/рада, с/т «Лагуна», Вишгородський р-он, Київська обл. Тобто, [PERSON] є власником земельної ділянки розміром 0,1187 га з кадастровим номером 3221888800:33:034:0065 та земельних ділянок площею 0,1185 га, кадастровий 3221888800:33:034:0055, площею 0,1200 ra, кадастровий номер 3221888800:33:034:0056, на яких розташований садовий будинок N? 2 (два) з мансандрою та підвалом, загальною площею 700,6 кв.м., місцезнаходження якого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна щодо об?єктів нерухомого майна від 19.05.2023 р. Відповідно до п. 1.3. Договору від 04.10.2013 року, за даним договором відчужується цілий садовий будинок з усіма кліматичними системами, освітленням та системами енергозабезпечення будинку, в тому числі резервними. Вказаний садовий будинок не газифікований, а обладнаний лише світлом. Тому система опалення у будинку та нагрів води здійснюється виключного електроприладами за допомогою світла. 15.11.2008р. [PERSON] позичив у [PERSON] 3000 (три тисячі) доларів США, про що склав розписку. 17.12.2008р. [PERSON] , як Замовник, та Товариство з обмеженою відповідальністю «Пауер Дженерейшн», як Постачальник, уклали договір-поставки № 043-08/ДГ, згідно якого Постачальник зобов?язується поставити, встановити, та передати у власність покупцю Дизель-генераторну установку моделі HYW-45T5(41 кВа/33кВт) виробництва компанії «Himoinsa» (Іспанія), а Замовник зобов?язується прийняти «обладнання» та оплатити за умовами договору. 10 вересня 2009р. [PERSON] та [PERSON] уклали угоду про те, що за запозичені [PERSON] 15.11.2008 р. грошові кошти в розмірі 3000 (Три тисячі ) доларів США та за власні кошти [PERSON] , оплатить замовлену дизель-генераторну установку моделі HYW-45T5(41 кВа/33кВт) виробництва компанії «Himoinsa» (Іспанія). [PERSON] буде її обслуговувати, а [PERSON] щомісячно буде сплачувати [PERSON] 100 (сто) долларів США в якості оплати за обслуговування та за використання обладнання, придбаного за спільні кошти. Будь-яке відчуження або продаж спільно придбаного майна без згоди другої сторони заборонено. При відчуженні або продажі спільно придбаного майна [PERSON] зобов?язаний повернути [PERSON] 3000 (Три тисячі) доларів США в 5-денний термін. 22 вересня 2009 р. дизель-генераторна установка моделі HYW-45Т5(41 кВа/33кВт) виробництва компанії «Himoinsa» (Іспанія) на виконання договору № 043-08/ДГ від 17.12.2008р. була поставлена, про що був складений Акт приймання-передачі обладнання. 23.07.2012 р. за розпорядженням [PERSON] дизель-генераторна установка моделі HYW-45Т5(41 кВа/33кВт) виробництва компанії «Himoinsa» [PERSON] була відключена від точок споживання, проведено заміну масла та фільтрів, а установка виведена з екплуатації. 09 листопада 2012 р. [PERSON] за договором купівлі-продажу садового будинку з розстроченням платежу продала [PERSON] садовий будинок площею 700,6 кв.м. Пункт 6 договору від 09 листопада 2012 р.зазначає: «Садовий будинок не має недоліків, в тому числі прихованих, що перешкоджають використанню його за призначенням: сантехнічні, електро(газо)- прилади, вікна, двері тощо, знаходиться у технічному стані, придатному для нормального їх використання, відсутні перепланування, які не оформлені у встановленому порядку». Вбачається, що дизель-генераторну установку [PERSON] [PERSON] не продавала. У судовому засіданні 06 травня 2025 року у якості свідка була допитана [PERSON] . У своїх свідченнях зазначала, що [PERSON] генератор не продавала. Предметом договору купівлі-продажу були речі, що знаходились всередині будинку на момент укладення договору купівлі-продажу. [PERSON] зазначила, що генератор обслуговувався [PERSON] . Відповідно до свідчень [PERSON] , після відключення генератору від точок споживання, дозвіл на повторне підключення вона не надавала. У судовому засіданні, що відбулось 15 квітня 2025 року, у якості свідка був допитаний [PERSON] , згідно зі свідченнями якого він підтверджує позику, яку надав [PERSON] у розмірі 3000 доларів США. У своїх свідченнях [PERSON] підтверджує надання послуг з обслуговування генератора за плату у розмірі 100 доларів США та відключення генератора від точок споживання. [PERSON] стверджує, що генератор [PERSON] не продавався. Щодо того, чи був генератор предметом договорів купівлі-продажу. 10 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, відповідно до змісту якого за запозичені [PERSON] 15.11.2008 р. грошові кошти в розмірі 3000 (Три тисячі ) доларів США та за власні кошти [PERSON] , оплатить замовлену дизель-генераторну установку моделі HYW-45T5(41 кВа/33кВт) виробництва компанії «Himoinsa» (Іспанія). [PERSON] буде її обслуговувати, а [PERSON] щомісячно буде сплачувати [PERSON] 100 (сто) долларів США в якості оплати за обслуговування та за використання обладнання, придбаного за спільні кошти. Будь-яке відчуження або продаж спільно придбаного майна без згоди другої сторони заборонено. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Отже, будь-які подальші правочини щодо дизель-генераторної установки моделі HYW-45T5(41 кВа/33кВт) виробництва компанії «Himoinsa» (Іспанія) [PERSON] мають здійснюватися за погодженням з [PERSON] . 09 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу садового будинку з розстроченням платежу. Відповідно до п. 1 Договору від 09 листопада 2012 року [PERSON] як Продавець передає у власність, а [PERSON] як Покупець приймає і зобов?язуєься оплатити на умовах, передбачених цим договором, садовий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 700,6 кв.м. Згідно з умовами Договору від 09 листопада 2012 року Продавець зобов?язується в день повного розрахунку за цим договором звільнити садовий будинок від речей домашньої обстановки та вжитку, надати ключі від садового будинку та передати його покупцю. Таким чином, передбачається звільнення садового будинку від речей домашньої обстановки та вжитку, що знаходяться всередині нього. Договором від 09 листопада 2012 року не передбачається звільнення земельної ділянки, на якій розташований садовий будинок, від будь-яких інших речей. Так само Договором від 09 листопада 2012 року не передбачається перехід права власності на дизель-генераторну установку моделі HYW-45T5(41 кВа/33кВт) виробництва компанії «Himoinsa» (Іспанія) до [PERSON] . Після придбання у власність на підставі договору від 09 листопада 2012 року садового будинку [ADDRESS] , загальною площею 700,6 кв.м., до [PERSON] не перейшло право власності на дизель-генераторну установку моделі HYW-45T5(41 кВа/33кВт) виробництва компанії «Himoinsa» (Іспанія), оскільки не отримано згоду [PERSON] на відчуження генератора, як це передбачено договором від 10 вересня 2009 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] . 22 вересня 2009 р. дизель-генераторна установка моделі HYW-45Т5(41 кВа/33кВт) виробництва компанії «Himoinsa» (Іспанія) на виконання договору № 043-08/ДГ від 17.12.2008р. була поставлена, про що був складений Акт приймання-передачі обладнання. 23.07.2012 р. за розпорядженням [PERSON] дизель-генераторна установка моделі HYW-45Т5(41 кВа/33кВт) виробництва компанії «Himoinsa» [PERSON] була відключена від точок споживання, проведено заміну масла та фільтрів, а установка виведена з екплуатації. 04.10.2013 року між [PERSON] як Покупцем та [PERSON] - Продавцем, було укладено Договір купівлі-продажу садового будинку з розстроченням платежу, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинською В.В., та зареєстрований в реєстрі за N?16012. Відповідно до п. 1.2. даного Договору від 04.10.2013 року, [PERSON] придбала у власність садовий будинок [ADDRESS] , розміщений на земельній ділянці площею 0,1185 га, кадастровий номер 3221888800:33:034:0055 та земельній ділянці площею 0,1200 га, кадастровий номер 3221888800:33:034:0056. 04.10.2013 року [PERSON] придбала у власність у [PERSON] за Договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пашинською В.В., що зареєстрований в реєстрі за N?16012, земельну ділянку розміром 0,1187 га, кадастровий номер 3221888800:33:034:0065, яка знаходиться за адресою: Хотянівська с/рада, с/т «Лагуна», Вишгородський р-он, Київська обл. Оскільки [PERSON] не був уповноважений вчиняти правочинів стосовно дизель-генераторної установки моделі HYW-45Т5(41 кВа/33кВт) виробництва компанії «Himoinsa», яка належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] , зокрема передавати її у власність іншим особам, користування такою дизель-генераторною установкою іншими особами є неправомірним. З моменту придбання будинку [PERSON] почала використовувати дизель-генераторну установку моделі HYW-45Т5(41 кВа/33кВт) виробництва компанії «Himoinsa», а її син [PERSON] здійснював його технічне обслуговування, що підтверджується Актами виконаних робіт з технічного обслуговування генераторної установки виданих ТОВ НВП "МАДЕК", код ЄДРПОУ 13695593 від 08.11.2016, 16.11.2016, 11.11.2016, 18.11.2016, 10.08.2017, а також банківською випискою про оплату за 17.11.2016 року на суму 8 970 грн. 00 коп. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зі змісту ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Втручання у право мирного володіння майном, навіть якщо воно здійснюється згідно із законом і з легітимною метою, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не буде встановлений справедливий баланс між інтересами суспільства, пов?язаними з цим втручанням, й інтересами особи, яка зазнає такого втручання. Отже, має існувати розумне співвідношення (пропорційність) між метою, досягнення якої передбачається, та засобами, які використовуються для її досягнення. Справедливий баланс не буде дотриманий, якшо особа - добросовісний набувач внаслідок втручання в її право власності понесе індивідуальний і надмірний тягар, зокрема, якщо їй не буде надана обгрунтована компенсація чи інший вид належного відшкодування у зв?язку з позбавленням права на майно (рішення ЄСПЛ у справах «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року (Rysovskyy v. Ukraine, заява N? 29979/04), пункт 68, «Кривенький проти України» від 16 лютого 2017 року (Kryvenkyy v. Ukraine, заява № 43768/07), пункт 45). Згідно ч. ч . 1, 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Отже, враховуючи те, що, дизель-генераторна установка моделі HYW-45Т5(41 кВа/33кВт) виробництва компанії «Himoinsa» є спільною власністю [PERSON] та [PERSON] , право володіти, користуватися та розпоряджатися нею належить виключно власникам, а не будь-яким іншим особам. З огляду на нведене вище суд доходить до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом задоволенню не підлягають. Щодо зустрічного позову суд дійшов наступних висновків. 20 серпня 2024 року на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на рухоме майно. [PERSON] просив суд визнати за [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований [ADDRESS] , право власності на Дизель-генераторну установку моделі HYW-45Т5 (41 кВа/33кВт) виробництва компанії «Himoinsa» (Іспанія) серійний N? 103981 та стягнути з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , адреса реєстрації [ADDRESS] на користь [PERSON] РНОКПП [NUMBER] , зареєстрований [ADDRESS] , всі судові витрати та витрати на правову і правничу допомогу які будуть документально підтверджені у строки визначені Законом. 10 вересня 2009 р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір, відповідно до змісту якого за запозичені [PERSON] 15.11.2008 р. грошові кошти в розмірі 3000 (Три тисячі ) доларів США та за власні кошти [PERSON] , оплатить замовлену дизель-генераторну установку моделі HYW-45T5(41 кВа/33кВт) виробництва компанії «Himoinsa» (Іспанія). [PERSON] буде її обслуговувати, а [PERSON] щомісячно буде сплачувати [PERSON] 100 (сто) долларів США в якості оплати за обслуговування та за використання обладнання, придбаного за спільні кошти. Будь-яке відчуження або продаж спільно придбаного майна без згоди другої сторони заборонено. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Відповідно до ч. 1 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Отже, будь-які правочини щодо дизель-генераторної установки моделі HYW-45T5(41 кВа/33кВт) виробництва компанії «Himoinsa» (Іспанія) [PERSON] мають здійснюватися за погодженням з [PERSON] . Враховуючи той факт, що предметом договору від 09.11.2012 та договору від 04.10.2023 року дизель-генераторна установка моделі HYW-45T5(41 кВа/33кВт) виробництва компанії «Himoinsa» (Іспанія) не була, така дизель-генераторна установка належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності. Таким чином, суд доходить до висновку, що зустрічна позовна заява підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа - [PERSON] про визнання права власності на рухоме майно відмовлено, судові витрати, пов?язані із розглядом справи, відшкодуванню [PERSON] не підлягають. Оскільки у задоволенні зустрічних позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] задоволено, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 1 211, 20 грн.

Outcome: approved