Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

У березні 2025 року Акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернулось до Голосіївського районному суду міста Києва з позовом до [PERSON] , в якому просило суд стягнути заборгованість у сумі 49 535,47 грн, та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що на підставі укладеного між АТ «Перший український міжнародний банк» та [PERSON] 18.04.2016 року кредитного договору № 26255019894432 відповідачці видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 1 000,00 грн, який пізніше збільшено до 26 000,00 грн. Відповідачка свої кредитні зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 10.01.2025 року складає: 49 535,47 грн, з яких 25 049,68 грн - заборгованість за кредитом, 24 485,79 грн - заборгованість за процентами. Позивач направляв письмову вимогу відповідачці на адресу місця проживання, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачкою погашена не була. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 03.04.2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Відповідачці на адресу її реєстрації судом направлялись копії ухвали суду про відкриття провадження у справі, однак кореспонденція повернулась до суду без вручення з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду вважається днем вручення судової повістки. Отже, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи, тому справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 18.04.2016 року [PERSON] підписала заяву № 26255019894432 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Підписанням даної заяви [PERSON] беззастережно підтвердила, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування (надалі - ДКБО) фізичних осіб, яка розміщена на сайті АТ «ПУМБ»: pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані їй в процесі обслуговування і погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у банку), а при обранні послуги з укладення договору страхування, підписанням цієї заяви підтвердила свою згоду на укладення договору страхування на зазначених умовах. Відповідно до змісту заяви, відповідачка виявила бажання відкрити на її ім`я рахунок № [NUMBER] у гривні та отримати кредитну картку, номер кредитної картки миттєвого випуску (не персоніфікований) [NUMBER] . Також, просила банк встановити на її поточний рахунок кредитний ліміт у сумі 1 000,00 грн. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки. Згідно з розпискою 18.04.2016 року [PERSON] отримала платіжну картку [NUMBER] . Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 26255019894432 від 18.04.2016 року відповідачці неодноразово збільшувався кредитний ліміт та останній раз 03.03.2022 року кредитний ліміт збільшено до 26 000,00 грн. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом статей 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 629 Цивільного кодексу України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною першою, другою статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 Цивільного кодексу України). Частиною другою статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Статтею 1056 Цивільного кодексу України визначено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі). Згідно з випискою про рух коштів по банківському рахунку, [PERSON] користувалась наданими позивачем кредитними коштами та кредитним лімітом шляхом видачі готівкових коштів, переводу на інші рахунки, здійснення розрахунків у магазинах, тощо, а також зарахування в рахунок погашення заборгованості за кредитним лімітом і відсотками. Позивач свої зобов`язання за договором № 26255019894432 від 18.04.2016 року виконав, відкрив на ім`я відповідачки поточний рахунок № [NUMBER] у гривні, надав платіжну карту та ПІН до неї та встановив кредитний ліміт. Однак, відповідачка свої зобов`язання за договором № 26255019894432 від 18.04.2016 року належним чином не виконувала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Так, згідно з розрахунком позивача, заборгованість відповідачки за кредитним договором станом на 10.01.2025 року становить 49 535,47 грн, до якої входить: 25 049,68 грн - заборгованість за сумою кредиту, 24 485,79 грн - заборгованість за відсотками. Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» відповідачу було направлено письмову вимогу (повідомлення) вих. № КНО-44.2.2./18 від 15.01.2025 року про необхідність погасити заборгованість за кредитним договором, яка станом на 11.01.2025 року складає 49 535,47 грн протягом тридцяти днів з моменту отримання цього листа. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Факт отримання відповідачкою за кредитним договором кредитних коштів та користування ними підтверджується випискою по рахунку. А тому, оскільки відповідач в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, у добровільному порядку не повернула фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти, що свідчить про порушення прав позивача, суд знаходить підстави для задоволення позову в цій частині та стягує з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 26255019894432 від 18.04.2016 року в розмірі 25 049,68 грн. Що стосується вимог позивача про стягнення заборгованості за процентами в розмірі 24 485,79 грн, то суд зазначає, що матеріали справи не містять підтверджень про встановлення відповідачу типу кредитної картки, як наслідок і конкретного розміру процентної ставки за користування кредитним лімітом, а обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, позивач посилався на Публічну пропозицію ПАТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. При цьому, підписана 18.04.2016 року [PERSON] заява № 26255019894432 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в частині встановлення процентної ставки за користування кредитним лімітом, також відсилає до умов Публічної пропозиції ДКБО в залежності від типу кредитної картки. Однак, у наданій Публічній пропозиції ДКБО (в новій редакції від 01.10.2016 року) міститься лише інформація загального характеру щодо різних кредитних продуктів позивача, зокрема за типами платіжних карток Visa Classic CHIP, MasterCard Gold-1 CHIP, MasterCard Standart Debit, яка може бути доказом про ознайомлення відповідачки з різними умовами, проте ніяким чином не є доказом досягнення між сторонами згоди щодо конкретних умов кредитування. Тарифами та Договором, що надані позивачем на підтвердження позовних вимог, визначені, в тому числі: пільговий період користування коштами, процентна ставка, права та обов`язки клієнта (позичальника) і банку, відповідальність сторін, зокрема пеня за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких зокрема визначено дію договору (пункт 2.4.1), позовну давність щодо вимог банку 3 роки (пункт 6.9 Договору), та інші умови. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови Публічної пропозиції ДКБО розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву від 18.04.2016 року, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів, та, зокрема саме у зазначеному в цих документах розмірі, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Суд не бере до уваги та вважає неналежним доказом по справі, надану позивачем копію витягу з Публічної пропозиції ДКБО, оскільки вона почала діяти з 01.10.2016 року, в той час як заява між банком та [PERSON] була укладена 18.04.2016 року. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у заяві від 18.04.2016 року домовленості сторін про сплату конкретного розміру відсотків за користування кредитними коштами, надані банком витяг з Публічної пропозиції щодо укладання договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Будь-якої іншої підписаної відповідачкою Публічної пропозиції ДКБО, яка б діяла на час укладення договору № 26255019894432 від 18.04.2016 року, позивачем надано не було. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вище зазначене, у задоволенні позову у частині стягнення процентів за користування кредитом необхідно відмовити, оскільки вказані платежі не передбачені умовами договору від 18.04.2016, якими є заява відповідачки. Висновки суду узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17, яка відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Враховуючи наведене, оскільки вимоги позивача задоволені у частково, з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (50,57 %) в розмірі 1 225,01 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial