Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

позивачка [PERSON] 27.09.2021 звернулася до суду з позовом до АТ "Укрсиббанк", в якому просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором банківського вкладу № 26306169143425 USD від 02.02.2012 року. Вирішити питання судових витрат. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 02.02.2012 між нею та АКІБ "УкрСиббанк" в особі керуючої відділення Азаровою Т.М. було укладено договір банківського вкладу № 26306169143425 USD у розмірі 5815 дол. США під 20 % річних, з строком зберігання до 02.05.2012, з автоматичною пролонгацією строку дії договору. Факт передачі коштів [PERSON] представнику АТ "Укрсиббанк" підтверджено вироком Жовківського районного суду Львівської області від 02.10.2019. Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 02.10.2019, який залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 07.02.2020 визнано винною [PERSON] у вчиненні злочинів та встановлено факт неправомірного заволодіння коштами [PERSON] при розміщенні їх на депозитний рахунок АТ «Укрсиббанку» на суму 46460,10 грн.. Після набрання вироку законної сили, АТ «Укрсиббанку» 18.03.2020 за вище вказаним договором виплатив позивачу депозит в розмірі 5815 дол. США. Оскільки, між нею та банком існували договірні відносини, тому вона вважає, що має право вимагати у відповідача повернення: відсотків за договором банківського вкладу, 3 % річних (стаття 625 ЦК України) та пені (частина п`ята статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів»). Банк не повернув їй зазначені кошти, у зв`язку з чим станом на 21.09.2021 виникла заборгованість у розмірі 1487255,78 доларів США (еквівалент 39 720 363,32 грн): 9446,99 доларів США (еквівалент 252 276,21 грн) - заборгованість за процентами; 1374,15 доларів США (еквівалент 36695,69 грн) - 3 % річних за неповернутий депозит; 2730,13 доларів США (еквівалент 72910,66 грн) - 3 % річних за неповернуті проценти; 501892,65 доларів США (еквівалент 13 404 130,02 грн) - пеня за несвоєчасне повернення депозиту; 971 811,86 доларів США (еквівалент 25 954 350,74 грн) - пеня за несвоєчасне повернення процентів, за таких обставин звернулась до суду вважаючи свої права порушеними. Ухвалою суду від 16.11.2021 провадження у справі відкрито та призначено судове засідання. 30.12.2021 представником АТ "Укрсиббанк" Бондаренко Є.В. поданий відзив на позовну заяву, в якому просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі з наступних підстав. Так, зазначає, що між сторонами відсутні договірні відносини щодо банківського вкладу. Банк не приймав на зберігання коштів [PERSON] .. Шкода позивачці завдана внаслідок злочинних дій, які вчинила [PERSON] , і які встановлені вироком суду. Тому вважають, безпідставним посилання позивачки на норми матеріального права, які регулюють договірні правовідносини та відповідальність за їх порушення. Натомість незаконне заволодіння [PERSON] коштами позивачки в сумі 5815 доларів США є шкодою спричиненою внаслідок кримінального правопорушення підтвердженого вироком суду, у зв`язку з чим правовідносини між позивачкою та відповідачем мають розглядатися як деліктні, а не договірні. При цьому АТ "Укрсиббанк" в повній мірі відшкодував потерпілій [PERSON] шкоду завдану злочином, який вчинила [PERSON] згідно вище наведеного вироку суду, а сума відсотків, пені та 3% річних, які просить нарахувати та стягнути позивачка не можуть вважатися реальною шкодою завданою злочином. Окрім цього наданий позивачем договір вкладу № 26306169143425 USD від 02.02.2012 є нікчемним внаслідок недодержання письмової форми договору банківського вкладу, передбаченої ст. 1059 ЦК України, а також є фактично неукладеним внаслідок недотримання умов реальності такого типу договорів, передбаченої ст. 1058 ЦК України. Зазначає, що позивачкою також не наведено належних та достовірних розрахунків щодо підтвердження правомірності та обґрунтованості заявлених нею позовних вимог. Вважає, що позивачкою, без поважних причин пропущено строки позовної давності у межах якого особа може звернутися до суду щодо стягнення відсотків та неустойки за договором банківського вкладу. Представником позивачки [PERSON] адвокатом Репак В.В. 12.01.2022 на адресу суду подана відповідь на відзив АТ "Укрсиббанк", в якій останній зазначає, що позивачка не погоджується з відзивом відповідача, вважає його безпідставним та необґрунтованим, та таким, що суперечить фактичним обставинам справи, нормам матеріального права з наступних підстав. Так, обставина розміщення коштів [PERSON] на депозитний рахунок АТ «Укрсиббанк» не підлягає доказування, так само як і укладення договору банківського вкладу, так як це встановлено рішеннями суддів. Разом з тим, вказує, що наявність кримінального правопорушення не впливає на договірні правовідносини, не спростовує їх існування та не припиняє їх. Окрім, того заперечив щодо доводів відповідача про те, що позивачкою без поважних причин пропущено строк позовної давності щодо стягнення відсотків та неустойки за договором банківського вкладу, вказавши, що враховуючи приписи ЦК України та судову практику, позивачкою не пропущено строк позовної давності. 15.04.2022 представником АТ "Укрсиббанк" Бондаренко Є.В. подана заява про зупинення провадження у справі. 15.04.2022 представником АТ "Укрсиббанк" Бондаренко Є.В. подана заява про застосування строку позовної давності. Представником АТ "Укрсиббанк" Бондаренко Є.В. 27.05.2022 на адресу суду подано заперечення на відповідь позивача на відзив, в якому останній зазначив, що банк заперечує проти зазначених у відповіді на відзив пояснень та аргументів, вважає їх безпідставними, надуманими та незаконними, оскільки жодним рішенням судів не встановлено прийняття банком коштів від позивачки [PERSON] на зберігання та розміщення їх на депозитному рахунку банку. Представником позивачки не надано достовірних розрахунків та аргументів щодо підтвердження правомірності нарахування заявлених позовних вимог. Вважає, що припущення та аргументи представника позивачки щодо непоширення строку позовної давності на заявлені [PERSON] вимоги по даній цивільній справі, не відповідають дійсності та є оманливими. Ухвалою суду від 31.05.2022 провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 20.04.2023 провадження у справі поновлено та призначено судове засідання. Представником позивачки [PERSON] адвокатом Репак В.В. 26.05.2023 на адресу суду подана заява про зменшення позовних вимог, в якій останній виклав позовні вимоги в наступній редакції: стягнути з Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на користь [PERSON] заборгованість за договором банківського вкладу № 26306169143425 USD від 02.02.2012, яка станом на 08.05.2023 становить: 9446,99 дол. США - проценти за договором банківського вкладу, 605,56 дол. США 3% річних за неповернутий депозит, які нараховані в порядку ч.2 ст. 625 ЦПК України, 889,99 дол. США 3 % річних за неповернуті проценти за депозитним договором, які нараховані в порядку ч. 2 ст. 625 ЦПК України, 310920,24 грн. пеня за несвоєчасне повернення процентів по депозитному договору, яка нарахована в порядку ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Представником АТ\~"Укрсиббанк"\~ Бондаренко\~Є.В.\~18.09.2023\~на адресу\~суду подано\~заперечення на\~заяву про\~зменшення позовних\~вимог,\~в якій\~зазначив,\~що зменшені\~позовні вимоги\~ [PERSON] \~по даній\~цивільній справі\~є безпідставними,\~не обґрунтованими,\~та такими,\~що не\~відповідають вимогам\~законодавства України\~та фактичним\~обставинам справи,просив суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити у повному обсязі. 07.11.2023 представником АТ "Укрсиббанк" Бондаренко Є.В. подані письмові пояснення в доповнення до заперечення на заяву про зменшення позовних вимог від 12.09.2023. 09.11.2023 представником АТ "Укрсиббанк" Бондаренко Є.В. подані письмові пояснення. 06.12.2023 представником АТ "Укрсиббанк" Бондаренко Є.В. подані письмові пояснення. 30.04.2024 представником АТ "Укрсиббанк" Бондаренко Є.В. подані письмові пояснення. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.02.2025 вищезазначену справу передано судді Костюк У.І.. Ухвалою суду від 17.02.2025 відкрито провадження в справі, визначено, що розгляд справи проводитиметься за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 11.03.2025 представником АТ "Укрсиббанк" Бондаренко Є.В. поданий відзив на позовну заяву, в якому він покликається на те, що між позивачкою та банком відсутні договірні відносини щодо банківського вкладу, банк не приймав на зберігання кошти [PERSON] , правовідносини між позивачем та відповідачем мають розглядатись як деліктні, а не договірні. Сума відсотків, пені та 3% річних, не може вважатись прямою реальною шкодою завданою злочином в розумінні статей 1166, 1172, 1192 ЦК України. Наданий позивачкою договір № 26306169143425 USD банківського вкладу (депозиту) є нікчемним внаслідок недодержання письмової форми договору банківського вкладу. Позивачкою та її представником в позовній заяві та в заяві про зменшення позовних вимог не надано належних доказів та достовірних розрахунків щодо підтвердження правомірності та обґрунтованості заявлених до стягнення вимог. Крім того, позивачкою без поважних причин пропущено строки позовної давності щодо стягнення відсотків та неустойки за договором банківського вкладу. Просить суд, у задоволенні позовних вимог позивачки відмовити у повному обсязі. 24.03.2025 представником АТ "Укрсиббанк" Бондаренко Є.В. подана заява про застосування строку позовної давності. Представником позивачки [PERSON] адвокатом Репаком В.В. 27.03.2025 на адресу суду подана заява про зменшення розміру позовних вимог. В поданій заяві виклав позовні вимоги в наступній редакції: Стягнути з Акціонерного товариства «Укрсиббанк» (юридична адреса : 04070, м. Київ вул. Андріївська,2/12, р/р [NUMBER] ,МФО -351002,код ЄДРПОУ: 09807750) на користь [PERSON] (ІПН: [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ) заборгованість за договором банківського вкладу № 26306169143425 USD від 02.02.2012 року, яка станом на 16.03.2025 року становить 14 125, 99 (чотирнадцять тисяч сто двадцять п`ять) дол. США 99 центів, з яких: - 9 443,81 дол. США - проценти за договором банківського вкладу за період з 03.02.2012 року по 17.03.2020 року; - 1 227,74 дол. США - 3% річних за неповернений депозит, які нараховані в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 05.03.2013 року по 17.03.2020 року; - 454,44 дол. США - 3% річних за неповернені проценти за депозитним договором, які нараховані в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 05.03.2013 року по 16.03.2025 року на суму заборгованості по відсоткам, яка становить 1258,88 дол. США (нараховані за період з 03.02.2012 року по 04.03.2013 року); - 3000,00 дол. США - пеня за несвоєчасне повернення процентів по депозитному договору, яка нарахована в порядку ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», за період з 02.04.2019 року по 16.03.2025 року. 31.03.2025\~представником позивачки\~ [PERSON] \~ адвокатом\~Репаком В.В.\~подана відповідь\~на відзив,\~в якій\~останній зазначив,\~що позивачка\~не погоджується\~з відзивом\~відповідача,\~вважає його\~безпідставним та\~необґрунтованим,\~доводи та\~аргументи викладені\~відповідачем у\~відзив не\~відповідають фактичним\~обставинам справи,\~суперечать нормам\~матеріального права\~та останній\~судовій практиці\~Великої Палати\~Верховного суду\~в депозитних\~правовідносинах.\~Вказав,\~що факт\~передачі коштів\~позивачкою відповідачу\~на виконання\~договору банківського\~вкладу \~та укладення\~між сторонами\~договору банківського\~вкладу №\~26306169143425\~USD\~від 02.02.2012\~підтверджується,\~зокрема:\~вироком Жовківського\~районного суду\~Львівської області\~від 02.10.2019\~у кримінальній\~справі №\~446/1917/16-к,\~рішенням Кам`янка-Бузького\~районного суду\~Львівської області\~від 29.10.2021\~у справі\~№ 446/858/20,\~яке залишено\~без змін\~постановою Львівського\~апеляційного суду\~від 01.08.2022\~та ухвалою\~Верховного Суду\~від 26.09.2022,\~добровільним поверненням\~АТ «УкрСиббанк»\~18.03.2020\~позивачці тіла\~депозиту за\~договором банківського\~вкладу \~№ 26306169143425\~USD\~від 02.02.2012.\~Доводи відповідача\~про те,\~що договір\~банківського вкладу\~є нікчемним\~або неукладеним\~є безпідставними\~та спростовуються\~фактичними обставинами\~справи,\~преюдиційними рішеннями\~суддів та\~релевантною практикою\~Верховного суду.Щодо доводів\~відповідача про\~те,\~що письмова\~форма депозитного\~договору не\~дотримала,\~зазначив,\~що позивачка\~правомірно сподівалась\~на належне\~оформлення договору\~банківського вкладу\~з відповідачем,\~а обов`язок\~забезпечення належного\~виконання працівниками\~банку посадових\~інструкцій лежить\~на банківській\~установі,\~неналежне виконання\~ними своїх\~посадових обов`язків\~не може\~свідчити про\~недотримання сторонами\~письмової форми\~договору банківського\~вкладу.\~Водночас,\~виплату банком\~позивачці суми\~вкладу,\~слід розцінювати,\~як визнання\~відповідачем факту\~укладення договору\~банківського вкладу.\~Додав,\~що після\~розірвання договору\~банківського вкладу\~банк не\~звільняється від\~відповідальності за\~порушення виконання\~зобов`язань \~згідно зі\~ст.\~625\~ЦК України.\~Заперечив щодо\~доводів відповідача\~про пропущення\~позивачкою строку\~звернення до\~суду,\~зазначивши,\~що предметом\~спору є\~вимоги про\~стягнення коштів\~за договором\~банківського вкладу,\~а нарахування\~трьох процентів\~річних на\~суму боргу\~на підставі\~ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК України\~входять до\~складу грошового\~зобов`язання,\~вимоги про\~стягнення якого\~заявлені у\~зв`язку з\~невиконанням грошового\~зобов`язання про\~видачу вкладу,\~тому на\~зазначені вимоги\~позовна давність\~не поширюється.\~Щодо клопотання\~відповідача про\~витребування в\~позивачки оригіналу\~договору банківського\~вкладу №\~26306169143425\~USD\~від 02.02.2012,\~вказав що\~оригінал договору,\~як речовий\~доказ,\~знаходиться в\~матеріалах кримінальної\~справи №446/1917/16-к,\~про що\~зазначено в\~резолютивній частині\~вироку Жовківського\~районного суду\~Львівської області\~від 02.10.2019.\~про що\~достеменно відомо\~відповідачу,\~оскільки банк\~був учасником\~кримінального провадження.\~Просив стягнутизаборгованість за договором банківського вкладу № 26306169143425 USD від 02.02.2012 року, яка станом на 16.03.2025 року становить 14 125, 99 (чотирнадцять тисяч сто двадцять п`ять) дол. США 99 центів. 16.06.2025 представником АТ "Укрсиббанк" Бондаренко Є.В. подані письмові пояснення, в яких заперечив проти позовних вимог позивачки викладених у заяві про зменшення позовних вимог, вважає їх надуманими, незаконними та необґрунтованими з підстав вказаних у наданому відзиві на позовну заяву. Ухвалою суду від 16.06.2025 прийнято до розгляду заяву представника позивачки [PERSON] - адвоката Репака Віталія Валерійовича про зменшення позовних вимог поданої в межах даної цивільної справи, вирішено в подальшому розглядати справу з урахуванням уточнених позовних вимог, закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 05.08.2025 виправлено описку допущену в ухвалі суду від 16.06.2025 про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] адвокат Репак В.В. позовну заяву підтримав, просив задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Додав, що банк неналежно виконав свої обов`язки, оскільки повернув лише вклад за договором, однак не сплатив відсотків, що і стало підставою звернення позивачкою до суду з метою захисту свого порушеного права. Зазначив, що позовна давність не поширюється на вимоги вкладника до банку. Представник відповідача Бондаренко Є.В. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, з підстав викладених у відзиві. Зазначив, що договір на який посилається позивачка підроблений, що підтверджується вироком Жовківського районного суду Львівської області від 02.10.2019. Докази, які б свідчили про передачу грошей позивачкою на зберігання банку, відсутні. Крім цього, додав, що банком було відшкодовано позивачці шкоду завдану злочином. Представник відповідача\~Кондратюк С.К.\~в судовому\~засіданні заперечила\~проти задоволення\~позовних вимог,\~зокрема зазначила,\~що у\~вироку Жовківського районного суду Львівської області від 02.10.2019 вказано, що виданий договір не має юридичної сили і є завідомо неправдивим, а умови, які наведені у договорі, не відповідають дійсності. Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 02 лютого 2012 року між АКІБ «Укрсиббанк» в особі начальника відділення №873 [PERSON] та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 26306169143425 USD за умовами п. 1.1. якого банк приймає на зберігання від вкладника або для нього грошові кошти (вклад) та зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму вкладу та проценти на нього на умовах та в порядку, встановлених цим договором. Пунктом 1.3. цього договору визначено, що вкладник вносить/розміщує на вкладний рахунок суму 5815,00 доларів США на строк зберігання з 02.02.2012 (дата внесення) до 02.05.2012 (дата повернення), що є також строком дії договору. У п. 1.4. цього договору встановлено процентну ставку у розмірі 20% річних (Т.1 а.с. 54-56). 04.03.2013 [PERSON] звернулась до начальника відділення № 146 із заявою повернути їй суму вкладу за договором банківського вкладу та виконання його умов зі сторони банку (Т.1 а.с. 73). Вироком Жовківського районного суду Львівської області від 02.10.2019 №446/1917/16-к, який залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 07.02.2020 [PERSON] визнано винною у вчиненні злочинів передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 366 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на десять років з позбавленням права займати посади, пов`язані з фінансово-господарською діяльністю строком на три роки, з конфіскацією належного на праві власності майна та зі штрафом розміром 700 неоподаткованих мінімумів громадян (Т.1 а.с. 10-53). Разом з тим згідно рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 29.10.2021 по справі № 446/858/20 позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про відшкодування моральної шкоди задоволено та стягнуто з Акціонерного товариства «Укрсиббанк» на користь [PERSON] 100\~000,00 грн. (сто тисяч гривень) на відшкодування моральної шкоди ( Т.1 а.с. 137-140). Згідно відповіді АТ «Укрсиббанк» №11/24144 від 19.03.2020 на заяву [PERSON] від 25.02.2020 вбачається, що 18.03.2020 АТ «Укрсиббанк» добровільно відшкодовано та повернуто на рахунок [PERSON] грошові кошти в сумі 5815 дол. США матеріальну шкоду, завдану злочином згідно вироку Жовківського районного суду Львівської області від 02.10.2019 справа №446/1917/16-к, який залишено без змін Ухвалою Львівського апеляційного суду від 07.02.2020 (Т.1 а.с. 57). Згідно довідки АТ «Укрсиббанк» № 032/58-3/13 від 23.05.2022, АТ «Укрсиббанк» повідомляє, що 02.02.2012, а також пізніше, не здійснювалась операція з внесення 5815 доларів США [PERSON] (ІПН: [NUMBER] , місце реєстрації: [ADDRESS] ) в касу відділення № 873 АТ «Укрсиббанк», що знаходилося за адресою: м. Кам`янка-Бузька, вул. Незалежності,77. Зазначені кошти на зберігання Банк не приймав та рахунки банківського вкладу № 26306169143425, 26306142494073 не відкривались. Згідно облікових даних банку, наданий [PERSON] . Договір банківського вкладу (депозиту) № 26306169143425 USD від 02.02.2012 (копія) відсутній та не реєструвався у програмних комплексах або архівах АТ «Укрсиббанк» (Т. 1 а.с. 177). Вирішуючи даний спір суд виходив із наступних мотивів та положень закону. Так, згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України Договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Верховний Суд України у своїй Постанові від 25.04.2012 № 6-20цс12 зазначив, що, відсутність реєстрації договору банківського вкладу, і як наслідок, необліковування грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу, не можна вважати недодержанням письмової форми договору банківського вкладу за наявності ощадної книжки (сертифіката) чи іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту, і є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Відповідні юридичні факти (відсутність банківських рахунків, і як наслідок, необліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу) слід кваліфікувати як невиконання банком своїх обов`язків за договором банківського вкладу. Оцінюючи надані стороною позивача докази щодо укладення договору банківського вкладу та посилання сторони відповідача на нікчемність (недійсність) договору банківського вкладу, який укладено із [PERSON] суд дійшов до переконання, що позивачкою на підставі належних та допустимих доказів доведено факт як укладення з [PERSON] договору банківського вкладу № 26306169143425 USD, так і факт внесення нею коштів до каси банку. Разом з тим, [PERSON] представлено суду договір банківського вкладу, і такий доказ не спростовано стороною відповідача. Щодо представленої представником відповідача довідки про відсутність даних про банківську операцію з внесення коштів [PERSON] та не відкриття відповідного рахунку, то судом відзначається, що така свідчить про невиконання банком своїх обов`язків за договором банківського вкладу, як це і вказано у вищенаведеній Постанові ВСУ від 25.04.2012 № 6-20 цс 12. Сам факт не проведення суми коштів на рахунку банку, за умов наявності доказів про одержання таких від вкладника, не може слугувати причиною для відмови у позові. Окрім цього з огляду на наявність вироку від 02.10.2019, який набрав законної сили, а також положення ч. 6 ст. 82 ЦПК України, не підлягає доведенню обставина розміщення коштів [PERSON] на депозитному рахунку АТ «Укрсиббанк». Враховуючи вище наведене та принцип змагальності сторін, суд дійшов до переконання, що сторона позивача довела факт укладення договору банківського вкладу із відповідачем, а також факт внесення коштів на виконання умов такого договору, а відтак судом встановлено, що 02.02.2012 між АТ «Укрсиббанк» в особі начальника відділення №873 [PERSON] та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 26306169143425 USD за умовами якого [PERSON] розмістила банківський вклад на загальну суму 5815 доларів США. Разом з тим виплата 18.03.2020 [PERSON] суми вкладу в розмірі 5815 дол. США, суд розцінює, як визнання відповідачем факту укладення договору банківського вкладу. Відтак, стороною відповідача не надано, а судом не здобуто належних та допустимих доказів того, що позовні вимоги зводяться до питання відшкодування шкоди завданої позивачем внаслідок кримінального правопорушення, натомість в ході розгляду справи встановлено саме порушення договірних зобов`язань, що виникли між сторонами, які регулюються нормами законодавства про банківський вклад (§ 3 Розділу 71 ЦК України). Вирішуючи позов в частині в частині стягнення процентів за договором банківського вкладу суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Згідно зі статтею 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Таким чином, враховуючи те, що факт укладення договору банківського вкладу встановлений, позивачкою заявлено правомірну вимогу про стягнення з відповідача нарахованих процентів за укладеним депозитним договором. Так, в пункті 1.4 договору банківського вкладу № 26306169143425 USD від 02.02.2012 зазначено, що за час зберігання та користування коштами банк нараховує та виплачує вкладнику проценти на суму вкладу. Процентна ставка встановлюється у розмірі 20% річних і може змінюватись згідно умов цього договору. Проценти нараховуються від дня, наступного за датою внесення, до дня, що передує даті повернення. У разі дострокового розірвання договору проценти нараховуються до дня який передує дню розірвання договору. Згідно розрахунку долученого до заяви про зменшення позовних вимог від 27.03.2025 позивачка просила стягнути з відповідача проценти за договором банківського вкладу за період з 03.02.2012 (день наступний за датою внесення коштів) по 17.03.2020 (день, що передує дню фактичного відшкодування коштів) в сумі 9443,81 дол. США. Проте, суд з даним розрахунком не погоджується, виходячи з наступного. Як видно з матеріалів справи, та не заперечується сторонами, що 04.03.2013 [PERSON] звернулась до банку із заявою про повернення їй суми вкладу та виконання умов договору, та така отримана відповідачем. Таким чином, договір банківського вкладу, укладений між [PERSON] та відповідачем 02.02.2012, розірвано 04.03.2013, у зв`язку із подачею позивачкою заяви про повернення вкладу, а тому, договірні зобов`язання, у тому числі з виплати процентів, припинилися. Виплата встановлених статтями 1061, 1070 ЦК України процентів поширюється лише на період дії договорів вкладу та після припинення таких договорів вказані проценти не нараховуються. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному Верховним Судом у постанові від 27 квітня 2022 року у справі № 321/1260/19 (провадження № 61-1297св22). Разом з тим, наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі № 363/3965/15 (провадження № 61-11520св20). Тому, враховуючи наведене, розрахунок процентів за договором банківського вкладу слід здійснювати саме по дату звернення вкладника до банку із заявою про розірвання договору та видачу вкладу. Таким чином, проценти за договором банківського вкладу слід нараховувати за обраною позивачкою формулою, проте за період з 03.02.2012 по 03.03.2013, і їхній розмір складає 1255,15 дол. США (5815х20%х395/366/100%=1255,15). Вирішуючи позов в частині стягнення трьох процентів річних за ч. 2 ст. 625 ЦК України суд виходить з наступного. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Після розірвання договору банківського вкладу банк не звільняється від відповідальності за порушення виконання зобов`язань згідно зі статтею 625 ЦК України, частиною другою якої встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено,\~що договір\~банківського вкладу\~№ 26306169143425\~USD\~від 02.02.2012 набрав чинності з моменту його підписання і діяв до 04.03.2013, тобто до звернення [PERSON] до банку із заявою про повернення їй суми вкладу та виконання умов договору. Після припинення між сторонами договірних правовідносин, зокрема, внаслідок розірвання договору, інтереси [PERSON] , як вкладника підлягають захисту на підставі положень частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відтак, з моменту розірвання договору банківського вкладу, зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося та тривало до моменту фактичного виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, ураховуючи порушення відповідачем виконання зобов`язань по сплаті процентів за договором банківського вкладу № 26306169143425 USD від 02.02.2012, суд визнає правомірною вимогу позивачки щодо стягнення трьох процентів річних за неповернуті проценти за депозитним договором. Згідно розрахунку долученого до заяви про зменшення позовних вимог позивачка просила стягнути з відповідача 3% річних за неповернені проценти за депозитним договором в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 05.03.2013 по 16.03.2025 в сумі 454,44 дол. США. Проте, суд з даним розрахунком не погоджується, виходячи з наступного. Главою 19 ЦК України визначено строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, тобто позовну давність. До правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (ст. 257 цього Кодексу). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ст. 267 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у вкладника виникає право на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим порушенням грошового зобов`язання, тому позовна давність за такими вимогами обмежується останніми трьома роками до подачі такого позову. Вищенаведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19), від 24 квітня 2024 року у справі № 657/1024/16-ц (провадження № 14-5цс23). Виходячи з вище наведеного, враховуючи обставини даної справи, подачу позивачкою [PERSON] заяви про зменшення позовних вимог, заяву представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд дійшов висновку, що 3 % річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України слід нараховувати за період із 27.03.2022 по 27.03.2025 (дата подання до суду заяви про зменшення позовних вимог), а відтак розмір простроченого зобов`язання за договором № 26306169143425 USD від 02.02.2012 складає 113,06 дол. США. З огляду на викладене позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних за неповернуті проценти за депозитним договором підлягають частковому задоволенню в розмірі 113,06 дол. США. Щодо позовної вимоги про стягнення 3% річних за неповернутий депозит, яка нарахована позивачем в порядку ч.2 ст. 625 ЦК України, то суд не знаходить підстав для задоволення такої вимоги та вважає за необхідне відмовити у задоволенні такої вимоги, так 3% річних також не можуть бути нараховані на суму грошового зобов`язання відповідача перед позивачем, так як умовами договору передбачено нарахування відсотків за користування вкладом у розмірі 20% протягом всього періоду, а тому таке стягнення призвело б до подвійного нарахування відсотків на одне й те саме зобов`язання. Щодо позовних вимог про стягнення пені на підставі частини п`ятої\~статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно з ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. За договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (гл. 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу (ст. 1058 ЦК України). Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (частини 1, 2 статті 1060 ЦК України). У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч. 3 ст. 651 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У постанові Верховного Суду від 23.02.2022 у справі № 363/3965/15 (провадження № 61-11520св20) зазначено, що: «у цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651 - 654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК України досить часто використовується формулювання «відмова від договору» (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків»; «в постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 320/5115/17 (провадження № 14-133цс20) зроблено висновок, що «пеня, передбачена ч. 5 ст. 10 Закону № 1023-ХІІ, застосовується в разі порушення виконання договірного зобов`язання на користь споживача. Разом з тим після ухвалення судового рішення Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області від 04.12.2014 (справа № 320/9186/14-ц), яке набрало законної сили 25.03.2015, розірвано договори банківського вкладу, тому між сторонами, кожним із вкладників та банком, припинилися договірні правовідносини з договорів банківського вкладу. Після ухвалення рішення про розірвання договорів банківського вкладу та набрання ним законної сили між сторонами не існує споживчих правовідносин, а до грошового зобов`язання зі сплати коштів, наявність якого підтверджене судовим рішенням, застосовуються приписи ст. 625 ЦК України у разі його невиконання. Тобто з моменту набрання рішенням законної сили на вказані правовідносини не поширюється дія Закону № 1023-ХІІ, а відтак пеня відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону № 1023-ХІІ не нараховується. Як установлено судами, позивачі, звертаючись до суду з позовом, просили стягнути пеню відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону № 1023-ХІІ, обчислену саме за період з 19.07.2016 по 19.07.2017, тобто за один рік, що передував зверненню до суду із цим позовом, у той час як рішення суду, яким розірвано договори банківського вкладу, набрало законної сили 25.03.2015. Оскільки між позивачами та банком припинено правовідносини з договорів банківського вкладу, то ч. 5 ст. 10 Закону № 1023-ХІІ не розповсюджується на спірні правовідносини й відповідно рішення судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню в частині стягнення пені». Як встановлено судом та не заперечується сторонами, 04.03.2013 [PERSON] звернулась до банку із заявою про повернення їй суми вкладу та виконання умов договору № 26306169143425 USD від 02.02.2012, припинивши у такий спосіб дію договору банківського вкладу. За таких обставин, у зв`язку з розірванням вказаного договору банківського вкладу за заявою вкладника від 04.03.2013, з 04.03.2013 між сторонами припинено правовідносини з даного договору, тому ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» не розповсюджується на спірні правовідносини, відтак в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» слід відмовити. Враховуючи вище наведене суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. За таких обставин, враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачка мала сплатити судовий збір в сумі 5870,76 грн., судом було задоволено позовні вимоги на 9,68 %, тому сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача становить 568,29 грн..

Outcome: approved