Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Діджи Фінанс" (далі - позивач, ТОВ "Діджи Фінанс") звернулося в суд з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №7858376 від 04.05.2024 у розмірі 30 750, 00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 10 000, 00 грн, заборгованість за відсотками - 15 750, 00 грн, заборгованість за пенею - 5 000, 00 грн. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422, 00 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 6000, 00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 04.05.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем був укладений зазначений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 10 000, 00 грн із зобов`язанням повернути його зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. 27.11.2024 ТОВ "Авентус Україна" відступило ТОВ "Діджи Фінанс" право вимоги за вказаним кредитним договором. Відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, внаслідок чого перед позивачем виникла заборгованість. Оскільки відповідач ухиляється від добровільного погашення боргу, позивач змушений звернутися з позовом до суду. Ухвалою суду від 14.07.2025 відкрито провадження у цивільній справі у порядку спрощеного позовного провадження, справу призначено до розгляду у судовому засіданні з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, проте разом з позовом подав заяву про розгляд справи без участі позивача, позов підтримує і наполягає на його задоволенні, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дачу, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не надав. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові докази, повно та об`єктивно з`ясувавши обставини справи, оцінивши надані сторонами докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 04.05.2024 між ТОВ "Авентус Україна" та відповідачем був укладений зазначений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит із зобов`язанням повернути його зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами. Зазначений договір підписано електронним підписом відповідача, що відтворений шляхом використання ним одноразового ідентифікатора, що підтверджує факт погодження відповідачем умов кредитування. За умовами зазначеного кредитного договору відповідачу були перераховані кредитні кошти на банківську картку в сумі 10 000 грн. Кредитний договір було укладено строком на 360 днів зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. 27.11.2024 ТОВ "Авентус Україна" відступило ТОВ "Діджи Фінанс" право вимоги за вказаним кредитним договором. З розрахунку заборгованості за договором слідує, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 30 750, 00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 10 000, 00 грн, заборгованість за відсотками - 15 750, 00 грн, заборгованість за пенею - 5 000, 00 грн. Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. За змістом ч. 12 ст. 11 ЗУ "Про електрону комерцію", електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст. 12 ЗУ "Про електрону комерцію2, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в строк, встановлений в договорі, одностороння відмова від зобов`язання, якщо інше не встановлено договором, не допускається. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками в розмірі 25 750, 00 грн, з яких заборгованість за тілом кредиту - 10 000, 00 грн, заборгованість за відсотками - 15 750, 00 грн. Вирішуючи вимогу про стягнення з відповідача пені в розмірі 5 000, 00 грн, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За приписами п. 18 Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Кредитний договір укладено під час дії воєнного стану, отже на правовідносини, які склались між сторонами поширюється дія п. 18 Перехідних положень ЦК України. Також, Верховний Суд у своїй постанові від 31.01.2024 року № 183/7850/22(61-14740св23) зазначив тлумачення п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань: в періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; в договорах на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, і в тому числі договір про споживчий кредит; у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної ч. 2 ст. 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Отже, суд вважає, що нарахування неустойки в розмірі 5 000, 00 грн за невиконання грошового зобов`язання є неправомірним, а відтак задоволенню не підлягає. За наведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн. Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 028, 51 грн (25 750, 00 грн х 2 422, 40 грн /30 750, 00 грн). Також, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Виходячи із приписів ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката включають в себе гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, суми компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлених умовами договору про надання правничої допомоги. Позивачем надано договір про надання правової допомоги від 01.01.2025 №42649746, додаткову угоду від 02.04.2025 №7858376 до договору про надання правової допомоги від від 01.01.2025 №42649746, акт про підтвердження факту надання правничої (правової) допомоги адвокатом (виконання робіт, надання послуг) від 31.03.2025, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким Б.М, у якому здійснено детальний опис робіт, виконаних для надання правничої допомоги. Наданими позивачем документами стверджується понесені позивачем витрати на надання правової допомоги у розмірі 6 000, 00 грн. Отже, відповідно до вимог ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 024, 39 грн (25 750, 00 грн х 6 000, 00 грн /30 750, 00 грн).

Outcome: partial