Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 03.06.2025 [PERSON] мала 250.00 грн статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) ВКПФ «Вячеслава». [PERSON] померла [INFO] . Спадкоємцями померлої [PERSON] , які прийняли спадщину є [PERSON] та [PERSON] . При підготовці видачі свідоцтва про право на спадщину були виявлені обтяження: арешт нерухомого майна, що належить [PERSON] відповідно до постанови ДВ 3/588 Державної виконавчої служби у м.Южне від 08.02.2006 та постанови №814-02-16/1 Южненського міського відділу Державної виконавчої служби від 08.02.2006. Згідно відповіді з Південного МВ ДВС в Одеському районі Одеської області ПМУЮ (м.Одеса) станом на 03.06.2025 виконавче провадження №ДВ-3/588 та №814-02-16/1 завершенні та знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Дані щодо підстав завершення в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні. Таким чином, арешт накладений на нерухоме майно порушує права власності позивача та просить скасувати вищевказані арешти. Ухвалою Південного\~міського суду\~Одеської області\~від 24.06.2024 відкрито провадження у справі за вищевказаною позовною заявою та розгляд справи здійснено у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з`явився, надавши до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань від 03.06.2025 [PERSON] є засновником ВКПФ «Вячеслава», розмір частки статутного (складеного) капіталу (пайового фонду) складає 250.00 грн. (а.с.14-21). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11). Згідно листа Південного МВ ДВС в Одеському районі Одеської області ПМУЮ (м.Одеса) від 03.06.2025 №14781 в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні обтяження: арешт нерухомого майна, що належить [PERSON] відповідно до постанови ДВ-3/588 Державної виконавчої служби у м. Южне від 08.02.2006 та постанови №814-02-16/1 Южненського міського відділу Державної виконавчої служби від 17.08.2001. Станом на 03.06.2025 виконавче провадження №ДВ-3/588 та №814-02-16/1 завершенні та знищені у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Дані щодо підстав завершення в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні (а.с.24). Відповідно до ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ст.319-321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. Між тим, ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто на\~даний час, виконавчі провадження №ДВ-3/588 та №814-02-16/1 завершені та знищенні, стягувачів за вказаними виконавчими провадженнями встановити неможливо (а.с.44). Наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилаються позивачі знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, і не спростовані стороною відповідача, а тому позов слід задовольнити.

Outcome: approved