Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

23 липня 2025 року [PERSON] (далі - заявник) в особі представника - адвоката Косач Владислава Олеговича, звернулася до суду із заявою про визнання померлим [PERSON] . Заінтересованими особами заявник визначив Менський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Міністерство оборони України. Заява мотивована тим, що 03 листопада 2023 року Заявник уклала шлюб з [PERSON] , який проходив службу в [INFO] військової частини [NUMBER] на посаді стрільця та мав військове звання старшого солдата. 27 березня 2024 року під час виконання бойового завдання біля Села Побєда Покровського району, Донецької області [PERSON] зник безвісти, про що було сповіщено його сім`ю. З того дня [PERSON] не виходив на зв`язок, інформації про його місце перебування немає, в списках полонених він також не фігурував. Визнання [PERSON] померлим необхідне для отримання права на звернення із заявою про виплату одноразової грошової допомоги його дружині та дитині, а також для звернення до органів Пенсійного фонду з метою призначення відповідного виду пенсії. Ухвалою суду від 28.07.2025 відкрито провадження у справі за правилами окремого провадження та призначено її розгляд на 10.09.2025 з викликом заявників та заінтересованих осіб. Справу вирішено розглядати у складі судді та двох присяжних. Від Менського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Корюківському районі Чернігівської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 05.08.2025 надійшла заява про розгляд справи без представника Відділу, при ухваленні рішення Відділ покладається на розсуд суду. Міністерство оборони України 05.08.2025 через систему «Електронний суд» надіслало пояснення, у якому з посиланням на ст. ст. 293, 294 ЦПК України зазначило, що ключовою ознакою окремого провадження є безспірність. Задоволення заяви у даній справі у порядку окремого провадження і оголошення [PERSON] померлим безпосередньо впливатиме на права та обов`язки його спадкоємців, а також на їхнє право на отримання одноразової грошової допомоги, що свідчить про наявність спору про право. Також заінтересована особа стверджує, що задоволення заяви у даній справі у порядку окремого провадження безпосередньо вплине на права та обов`язки Міноборони як органу, який уповноважений на прийняття рішень про виплату одноразової грошової допомоги, оскільки за наслідками задоволення заяви у заявника виникнуть підстави для звернення за виплатою одноразової грошової допомоги. На думку заінтересованої сторони, подана заява не може бути розглянута у порядку окремого провадження і підлягає залишенню без розгляду. Також у поясненні наголошено на необхідності дотримання положень ст. 46 Цивільного кодексу України, згідно з якими передумовами для оголошення особи померлою у зв`язку з воєнними діями є закінчення воєнних дій, які на території України тривають у зв`язку з повномасштабною агресією Російської Федерації, внаслідок чого на всій території України було введено воєнний стан, який в подальшому неодноразово продовжувався відповідними указами Президента України. Тобто, факт початку та завершення воєнних дій передбачає прийняття відповідних рішень уповноваженими суб`єктами владних повноважень. Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 станом на дату зникнення безвісти [PERSON] (27.03.2024) територія, на якій останній зник безвісти (в районі населеного пункту Побєда Покровського району Донецької області), була територією, на якій велись активні бойові дії. Станом на дату надання цих пояснень, відповідно до того ж Переліку, на вказаній території проводяться бойові дії, у зв`язку з цим пошукові заходи не завершені. Зважаючи на вказане, Міноборони вважає, що воєнні дії у розумінні ч. 2 ст. 46 ЦК України на території, де зник безвісти чоловік Заявника, не завершились, в силу чого відсутні нормативно визначені у ЦК України підстави для оголошення [PERSON] померлим. Окрім цього, Міноборони звертає увагу суду на те, що у ч. 2 ст. 46 ЦК України йдеться про можливість оголошення зниклої безвісти у зв`язку з воєнними діями особи померлою після спливу, щонайменше, 6-місячного строку з дня закінчення таких воєнних дій, а не з дати зникнення безвісти такої особи, а тому строки, сплив яких є передумовою для можливості відкриття провадження у справі про оголошення особи померлою, ще не почали спливати. У зв`язку з неможливістю сформувати склад суду, розгляд справи відкладено на 16.09.2025. 12 вересня 2025 року представник Заявника через підсистему «Електронний суд» подав клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 15.09.2025 клопотання представника задоволено. Представник Заявника адвокат Косач В.О. у судовому засіданні заяву підтримав, надав пояснення, аналогічні змісту заяви. Крім того, повідомив суду, що у [PERSON] окрім дружини, інших родичів немає, вона та їхній малолітній син, законним представником якого є Заявник, являються єдиними спадкоємцями першої черги у разі оголошення [PERSON] померлим. Батьки [PERSON] померли, братів та сестер він не має. На даний час у Заявника спорів з іншими особами, на які б могло вплинути судове рішення, як і передумов для таких спорів, не існує. Також відсутні будь-які спори із органами соціального захисту, Міністерством оборони України, Військовою частиною, де проходив військову службу [PERSON] . До цих органів заявники не зверталися, відмов у вчиненні дій, або прийнятті рішень не отримували, у судах спори не розглядалися та не розглядаються. За інформацією представника Заявника з відкритих джерел село Побєда Покровського району Донецької області на даний час знаходиться у сірій зоні. Офіційної інформації, яка б давала підстави стверджувати, що на час безвісного зникнення [PERSON] або на даний час указана територія відноситься до території активних бойових дій наразі немає. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджується відомостями, зазначеними у свідоцтві про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 18 зворот). Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 16 зворот) підтверджується, що батьком [PERSON] , є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . [PERSON] - батько [PERSON] , помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про його смерть (а.с.13 зворот), а мати [PERSON] - [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 14 зворот). Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 18 зворот) підтверджується, що у [PERSON] та [PERSON] є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] [PERSON] був призваний на військову службу по мобілізації 24.02.2022 року та проходив службу в [INFO] військової частини [NUMBER] на посаді стрільця та мав військове звання старшого солдата. Під час виконання бойового завдання біля села Побєда Покровського району, Донецької області [PERSON] зник безвісти, про що було сповіщено його сім`ю. З того дня [PERSON] не виходив на зв`язок, інформації про його місце перебування немає, в списках полонених він також не фігурував. Факти проходження військової служби у складі ЗСУ та його безвісного зникнення підтверджуються письмовими доказами, зокрема, Витягом з ЄРДР № 12025270340001131 від 07.04.2025 (а.с. 17 зворот), матеріалами службового розслідування, проведеного у ВЧ [NUMBER] , (а.с. 9-13) та ін. Згідно з Актом службового розслідування від 27.04.2024, встановлено, що під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини в районі населеного пункту Побєда, Покровського району, Донецької області, 27 березня 2024 року стрілець 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини [NUMBER] [PERSON] зник безвісти. У зв`язку з веденням активних бойових дій провести огляд місця події не вбачається можливим. Відповідно до рапорту командира 1 стрілецької роти військової частини [NUMBER] капітана [PERSON] 27.03.2024 року № 747 у районі н.п. ПОБЄДА Покровського району Донецької області внаслідок артобстрілу та обстрілу з танку по ПВ «[INFO]», зник безвісти старший солдат [PERSON] , стрілець 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти в/ч [NUMBER] , під час виконання бойового завдання, визначеного бойовим розпорядженням командира механізованого батальйону військової частини [NUMBER] №517 від 19.03.2024. Наявна бойова обстановка не дозволяє евакуацію тіла. У зв`язку із вищезазначеним, просив вважати солдата [PERSON] зниклим безвісти. Згідно пояснень від молодшого сержанта [PERSON] командира 1 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини [NUMBER] , стало відомо, що 27.03.2024, близько 04:00 ранку знаходячись на спостережному посту позиції відділення " [INFO] ", він став свідком штурму ворогом позиції внаслідок, якого військовослужбовець солдат [PERSON] отримав поранення несумісні з життям. Аналогічні пояснення надали молодший сержант [PERSON] командир 2 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини [NUMBER] , солдат [PERSON] - гранатометник 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини [NUMBER] та солдат [PERSON] -стрілець 2 стрілецького відділення 3 стрілецького взводу 1 стрілецької роти військової частини [NUMBER] . Відповідно до Сповіщення сім`ї про зникнення безвісти №17 від 06.04.2024 [INFO] [PERSON] сповіщено, що її чоловік, старший солдат [PERSON] 27 березня 2024 року зник безвісти, в районі м. Побєда, Донецької області під час виконання бойового завдання (а.с. 15 зворот, 16). Факт безвісного зникнення [PERSON] на території бойових дій також підтверджується витягом з реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин (а.с. 11). Близькими родичами [PERSON] є: дружина - [PERSON] , син - [PERSON] , батько [PERSON] помер [INFO] , мати - [PERSON] померла [INFO] . Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся в зоні бойових дій. Встановлення факту смерті [PERSON] є необхідним Заявнику для отримання права на звернення із заявою про виплату одноразової грошової допомоги його дружині та дитині, а також для звернення до органів Пенсійного фонду з метою призначення відповідного виду пенсії. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають батьки, один із подружжя, який не одружився вдруге, діти, які не досягли повноліття, утриманці загиблого (померлого). Особливості нарахування та отримання родичами загиблих військовослужбовцям передбачені Постановою Уряду від 28 лютого 2022 № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану». Статтею 46 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців (ч. 2 ст. 46 ЦК України). Згідно з ч. 3 ст. 49 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Згідно зі ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про оголошення особи померлою (п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). На підставі досліджених обставин справи, суд не може погодитися із твердженням Міноборони України, що у даній справі має місце спір про право, що виключає її розгляд у порядку окремого провадження. Так, дослідженими у судовому засіданні матеріалами встановлено, що Заявник є спадкоємцем першої черги у разі смерті [PERSON] , а також особою, яка має право на отримання від держави соціальних виплат, пов`язаних із проходженням [PERSON] служби в ЗСУ. Також судом не встановлено наявності інших фізичних чи юридичних осіб, які б могли мати реальний чи потенційний спір із заявником, пов`язаний із оголошенням [PERSON] . Необхідність залучення до участі у справах зазначеної категорії Міністерства оборони України зумовлена тим, що визнання у судовому порядку військовослужбовця безвісно відсутнім або оголошення його померлим є підставою для виключення його зі списків особового складу військової частини та припинення виплати членам його сім`ї грошового забезпечення. Зазначене випливає із положень статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», якою передбачено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання. За змістом статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають особи, зазначені у пункті 4 цієї статті. До членів сімей загиблих (померлих) осіб, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, належать: діти, у тому числі усиновлені, зачаті за життя загиблої (померлої) особи та народжені після її смерті, а також діти, стосовно яких загиблу (померлу) особу за її життя було позбавлено батьківських прав; вдова (вдівець); батьки (усиновлювачі) загиблої (померлої) особи, якщо вони не були позбавлені стосовно неї батьківських прав або їхні батьківські права були поновлені на час її загибелі (смерті); внуки загиблої (померлої) особи, якщо на момент її загибелі (смерті) їх батьки загинули (померли); жінка (чоловік), з якою (з яким) загибла (померла) особа проживали однією сім`єю, але не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, за умови що цей факт встановлено рішенням суду, яке набрало законної сили; утриманці загиблої (померлої) особи, визначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Заявник, в силу вищезазначених приписів закону у разі оголошення останнього померлим, мають право на призначення та отримання грошових виплат. Таким чином, оголошення фізичної особи померлою у даному випадку не пов`язується із наступним вирішенням спору про право між ним та Міністерством оборони України. Заявник відповідно до положень ст. 306 ЦПК України указала мету, для якої слід оголосити померлим [PERSON] , що автоматично спір між нею та Міністерством оборони України не породжує. Заявник не заявляє вимог майнового характеру та не обґрунтовують свою заяву наявністю будь-якого майнового спору за наслідками оголошення [PERSON] померлим. Заінтересована особа не наводить аргументів на підтвердження того, між ким існує спір про право, тоді як для залишення заяви без розгляду, про що просить Міноборони, існування спору про право має бути реальним, а не гіпотетичним. При цьому Міністерство не заперечує права Заявника на отримання допомоги та не оспорює їх родинні відносини з [PERSON] , не вказує, що останнього визнано безвісті відсутнім не під час виконання обов`язків військової служби, тощо. У постанові Верховного Суду від 10.07.2024 у справі №686/11198/22 суд дійшов висновку про те, що Міністерство оборони України має бути залучено до участі у розгляді даної категорії справ як заінтересована особа, зазначивши наступне. До заінтересованих осіб належать особи, які беруть участь у справі та мають у ній юридичну заінтересованість. Коло заінтересованих осіб визначається взаємовідносинами із заявником у зв`язку з обставинами, які підлягають встановленню і які можуть вплинути на їх права та обов`язки. Участь у справі цих осіб обумовлюється тим, що із установленням окремих обставин заявник може реалізувати свої права у правовідносинах, у яких беруть участь і заінтересовані особи. Для цих осіб характерним є те, що їхні суб`єктивні права та обов`язки мають юридичний зв`язок із суб`єктивними правами і обов`язками заявників. Права заінтересованих осіб знаходяться у юридичному зв`язку із суб`єктивними правами заявників і зумовлюються встановленням юридичного факту. Інтереси заінтересованих осіб можуть суперечити інтересам заявника. Отже, притягнення (вступ) цих заінтересованих осіб має важливе практичне значення, оскільки вони мають можливість у процесі розгляду справи про встановлення юридичного факту заявити про порушення чи оспорювання їхніх суб`єктивних прав (постанова Верховного Суду у справі № 638/4/19 від 07 квітня 2020 року, провадження № 61-18132св19). У даній справі заінтересована особа - Міністерство оборони України не заявило про жодне конкретне порушення чи оспорювання заявниками своїх прав, а також не вказало на вимоги майнового характеру, які зі свого боку має до заявників, а тому припущення щодо можливого виникнення у майбутньому гіпотетичного спору є безпідставними та не враховуються судом при оцінці фактичних обставин, предмету та підстав звернення до суду. У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» відзначено, що необхідно відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою - це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. Підставою для оголошення фізичної особи померлою є не факти, які напевне свідчать про її загибель, а обставини, що дають підставу припускати смерть такої особи. Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 755/11021/22, Верховний Суд дійшов висновку, що за змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні. Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи. Велика Палата Верховного Суду зауважує, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України. Враховуючи викладене, Велика Палата Верховного Суду виснує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість. Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про такі території та характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, який наразі втратив чинність на підставі Наказу Міністерства розвитку громад та територій № 376 від 28.02.2025, проте був чинним на час ймовірної смерті [PERSON] . У Переліку с. Побєда Покровського району, поблизу околиць якого, згідно з Актом службового розслідування, 27.03.2024 [PERSON] отримав поранення несумісні з життям, як у редакції на час отримання ним поранення, так і у пізніших редакціях нормативного акту, не значиться. З огляду на вищевикладене суд відхиляє пояснення заінтересованої особи - Міністерства оборони України, що на момент безвісного зникнення [PERSON] та на даний час село Побєда Покровського району Донецької області перебуває в зоні активних бойових дій, оскільки у відповідному розділі «Території активних бойових дій», Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженому наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309, у чинній на час зникнення [PERSON] редакції, відомості про це були відсутні. Також указане село не згадується у Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженому наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 28.02.2025 № 376. Разом з тим, у пунктах 97-100 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2024 у справі № 755/11021/22, зазначено, що не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою. Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу, що з урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій (п.99). У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності (п.100). Як вбачається із матеріалів справи, письмові документи, у тому числі зафіксовані у них пояснення військовослужбовців, які виконували бойове завдання разом із [PERSON] на час його поранення, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель [PERSON] , а тому, зволікання у визнанні його померлим буде невиправданим і не відповідатиме принципам правової визначеності, гуманізму, розумності та добросовісності. За результатами дослідження та аналізу матеріалів справи, з урахуванням конкретних її обставин, суд вбачає за необхідне розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення [PERSON] померлим від дня настання події, яка спричинила його загибель, ураховуючи, що ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є безпосереднім наслідком воєнних дій. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За приписами ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У судовому засіданні було достовірно встановлено, що вимоги заяви є обґрунтованими, належним чином підтвердженими дослідженими судом доказами, а тому підлягають задоволенню. Разом з тим, суд роз`яснює, що відповідно до норм ч. 1 ст. 309 ЦПК України, у разі одержання заяви про появу фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою або оголошено померлою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, суд за місцеперебуванням особи або суд, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою або оголосив її померлою, призначає справу до слухання за участю цієї особи, заявника та інших заінтересованих осіб і скасовує своє рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі наведеного,

Outcome: approved