Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. У серпні 2025 року до суду надійшла зазначена заява [PERSON] , де вона просить видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] строком на шість місяців, яким визначити наступні тимчасові обмеження його прав: заборонити [PERSON] перебувати в місці проживання [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] ; заборонити наближатися на відстань 1 кілометра до місця проживання [PERSON] , місця роботи, місця проживання її батьків за адресою: [ADDRESS] ; заборонити вести листування, телефонні переговори із [PERSON] або контактувати через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. В обґрунтування заяви, посилається на наступні обставини: 26 березня 2024 року, між [PERSON] та [PERSON] , був укладений шлюб. 17 квітня 2025 року, оскільки сімейне життя не склалось, даний шлюб був розірваний на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області в межах справи N?361/10631/24.) До шлюбу, у [PERSON] народилось троє дітей, двоє від попереднього шлюбу, а третя дитина є дитиною [PERSON] , однак він відмовився визнати сина: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] 23 грудня 2021 року, ще до укладення шлюбу, заявницею придбана у власність квартира за адресою: [ADDRESS] де ми всі разом проживали. Після розірвання шлюбу [PERSON] квартиру не залишив, він постійно вчиняв та продовжує вчиняти відносно заявниці та її дітей психологічне та фізичне насильство. Вони з дітьми не мають змоги проживати за місцем своєї реєстрації, яка належить заявниці на праві власності, при цьому [PERSON] не зареєстрований за цією адресою та має власне місце реєстрації та проживання: [ADDRESS] . Зазначає, що Броварським міськрайонним судом Київської області наразі розглядається справа N?361/3588/25 на кримінальне провадження N?12024116130000496 від 23102024 щодо притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] за дінення відносно мене кримінального проступку передбаченого ч. 1 ст.125 КК України. Крім того зазначає, що 04.10.2024, 15.10.2024, 05.11.2024 на Лозового складено адміністративні протоколи про притягнення його до відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та в подальшому судом накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафів. Також зазначає, що [PERSON] неодноразово порушував тимчасові заборонні приписи, які видавались щодо нього. Також він відверто ігнорує ухвалені відносно нього рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності, не сплачуючи штрафи. Сигматична вчиняє психологічне та фізичне насильство відносно заявниці, вона і діти позбавлені можливості проживати за місцем своєї реєстрації та власності, в зв`язку з тим, що [PERSON] там проживає. Заявниця вимушена проживати тимчасово у її батьків області. Зазначає, що [PERSON] постійно її принижує, погрожує фізичною розправою, виражається нецензурною лайкою у її бік, зловживає алкогольними напоями, що призводить до її психологічних страждань. В своїй квартирі вона не почувається у безпеці, на її вимоги залишити житло він не реагує. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП. Також неодноразово порушував тимчасові заборонні приписи, які видавались відносно нього. Крім того, посилається на те, що він відверто ігнорує ухвалі відносно нього рішення щодо притягнення до адміністративної відповідальності, не сплачує штрафи. Систематично вчиняв і вчиняє психологічне та фізичне насильство відносно неї, через що вона і діти позбавлені можливості проживати за місцем своєї реєстрації та власності, через те, що [PERSON] там проживає. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 01.09.2025 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала. Зазначає, що будь-які розмови з [PERSON] зводяться лише до сварки та взаємних обвинувачень. Просила врахувати, що вони вже офіційно розлучені, однак не дивлячись на те, що у нього є місце проживання де він і зареєстрований, [PERSON] не хоче звільняти її квартиру, яка була нею придбана у власність. Через це страждають діти і вона вимушена проживати у своїх батьків в Чернігівській області. Через це діти позбавлені нормальної можливості відвідувати школу та садочок, що розташовані в сел. Калита Броварського району, Київської області. Також зазначила, що жодних аліментів колишній чоловік добровільно не сплачує. [PERSON] заперечував щодо винесення обмежувального припису. Зазначає, що хоча і оформлена квартира на колишню дружину, він має право там проживати, оскільки гроші на її купівлю давав саме він. Вважає, що [PERSON] на нього наговарює, ніякого психологічного тиску на неї не вчиняє, не ображає та піднімає на неї руку. На його думку, всі виклики до поліції та складення протоколів це суто сплановано колишньою жінкою, щоб його виселити, сварки вона вчиняє спеціально. Зазначає, що пропонував, щоб він жив в одній кімнаті, а вона в іншій, однак це не влаштовує. Не зміг повідомити суду, чому до теперішнього часу, не дивлячись на наявність спору щодо майна, яке було придбано під час шлюбу, він не звернувся до суду з позовом про поділ майна подружжя. Також в судовому засіданні судом з`ясовано, що після шлюбу, [PERSON] взяв прізвище дружити. У [PERSON] є троє дітей, з них двоє від попереднього шлюбу, і одна спільна дитина з [PERSON] . Обставини справи, що встановлені судом 26 березня 2024 року, між мною, [PERSON] та [PERSON] , був укладений шлюб. До шлюбу, у [PERSON] народилось троє дітей, двоє від попереднього шлюбу, а третя дитина є дитиною [PERSON] , а саме - [PERSON] , [INFO] .. 23 грудня 2021 року, ще до укладення шлюбу, [PERSON] придбана у власність квартира за адресою: [ADDRESS] , де ми разом проживали [PERSON] , [PERSON] та троє дітей. В подальшому 17 квітня 2025 року, оскільки сімейне життя не склалось, даний шлюб був розірваний на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області в межах справи N?361/10631/24. Як вбачається з заяви, та не спростовується [PERSON] , на розгляді Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження справа № 361/3588/25, внесене до ЄРДР за № 12024116130000496 від 23.10.2024 щодо притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] за вчинення відносно [PERSON] кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Крім того, за фактом вчинення домашнього насильства 04 жовтня 2024 року о 14 год. 00 хв. за адресою [ADDRESS] , на [PERSON] складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД N?243739 за ч.2 ст.173-2 КУпАП, а в подальшому протокол переданий на розгляд Броварського міськрайонного суду Київської області, який в межах справи N?361/11543/24 постановою від 15.01.2025р. закрив провадження у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст.38 КУпАП. 15 жовтня 2024 року о 19 год. 00 хв. за адресою [ADDRESS] , [PERSON] вчинив домашне насильство психологічного характеру відносно мене, у зв?язку з чим був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД N?243740 від 31.10.2024р. за ч.2 ст.173-2 КУпАП, а в подальшому протокол переданий на розгляд Броварського міськрайонного суду Київської області, який в межах справи N?361/11544/24 постановою від 15.01.2025р. визнав винуватим [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, і накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу 05 листопада 2024 року о 00 год. 27 хв. будучи притягненим до адміністративною відповідальності за частиною другою ст.173-2 КУпАП за адресою [ADDRESS] , [PERSON] повторно протягом року вчинив домашнє насильство психологічного та фізичного характеру відносно мене, у зв`язку з чим був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАД N?243832 від 20.11.2024р. за ч.2 ст.173-2 КУпАП, а в подальшому протокол переданий на розгляд Броварського міськрайонного суду Київської області, який в межах справи N?361/11933/24 постановою від 08.01.2025р. визнав винуватим [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.173-2 КУпАП, і наклав на нього адміністративне стягнення у виді штрафу. Вказані обставини вказують на наявність постійно конфлікту між колишнім подружжям [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Згідно з пунктами 3, 14 та 17 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Економічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до пункту 2 частини першої\~статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб (частина друга\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Пунктом 7 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~визначено, що обмежувальний припис стосовно кривдника - це встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Згідно з частинами третьою, четвертою\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Відповідно до частини десятої\~статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~у разі порушення кримінального провадження у зв`язку із вчиненням домашнього насильства перелік заходів щодо тимчасового обмеження прав або покладення обов`язків на особу, яка підозрюється, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством, або визнана винною у його вчиненні, а також порядок застосування таких заходів визначаються\~Кримінальним кодексом України\~та\~Кримінальним процесуальним кодексом України. У пункті 9 частини першої\~статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»\~передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. Згідно з пунктом 3 частини першої\~статті 350-4 ЦПК України\~у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Відповідно до частини першої\~статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. Таким чином, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин і наявності ризиків. Під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису суди мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви. Також суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією з характеристик якого є повторюваність. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях». Аналізуючи надані до суду докази та встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для застосування тимчасових обмежувальних заходів щодо [PERSON] в частині. Щодо необхідності заборони листування, телефонних переговорів або контактування особисто, або через третіх осіб слід зазначити, що у сторін є спільна дитина, [PERSON] не позбавлений батьківських прав, є конфлікт щодо поділу майна, отже сторони можуть вирішувати це питання, залучивши адвокатів. Отже таке обмеження ускладнить комунікацію з наведених питань. На підставі викладеного, та

Outcome: partial