Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

У серпні 2025 року до суду надійшла позовна заява ТПриватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія до [PERSON] про стягнення суми інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми боргу. В обґрунтування позову посилався на те, що 12.09.2019 на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва за позовом ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» до [PERSON] , з відповідача було стягнуто завдані збитки в порядку регресу в сумі 24 149,69 грн. та судовий збір у розмірі 1 762,00 грн. Вказане рішення суду було звернуто до виконання, тому 27.09.2022 приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Вищевказане рішення Дарницького суду фактично виконано 09.06.2025. За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь за період з 20.06.2023 по 09.06.2025 3% річних у розмірі 1431,12 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4780,07 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн. у відповідності до ст. 625 ЦК України та постанови Верховного суду від 07.02.2018 по справі № 910/11249/17. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 21.08.2025 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено , що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.09.2019 у справі № 753/8091/18 позов ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» задоволено, стягнуто з [PERSON] 24 149,69 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої в порядку регресу, 1 762,00 грн. судового збору, а всього у розмірі 25 911,69 грн. Вказане рішення суду набрало законної сили 15.09.2019 (а.с. 12-13). 27.09.2022 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Яцишиним А.М. на підставі виконавчого листа № 753/8091/18 виданого Дарницьким районним судом міста Києва, винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №69935639 про стягнення з [PERSON] 24 149,69 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої в порядку регресу, 1 762,00 грн. судового збору, а всього у розмірі 25 911,69 грн. (а.с. 16-17). 26.07.2024 рішенням Дарницького районного суду м. Києва по справі №753/10450/23 стягнуто з [PERSON] на користь Приватного Акціонерного Товариства «Українська пожежно - страхова компанія» 3% річних у розмірі 3 597,00 грн., інфляційні втрати у розмірі 15 751,57 грн., 2 147,20 грн. судового збору, а всього у розмірі 21 495 (двадцять одна тисяча чотириста дев`яносто п`ять) гривень 77 сімдесят сім копійок в зв`язку з невиконанням рішення суду від 12.09.2019 у справі № 753/8091/18. Звертаючись до суду з заявленим позовом позивач посилається на те, що рішення суду по справі № 753/8091/18 фактично виконано 09.06.2025. За вказаних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь за період з 20.06.2023 по 09.06.2025 3% річних у розмірі 1431,12 грн. та інфляційні втрати у розмірі 4780,07 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн. у відповідності до ст. 625 ЦК України та постанови Верховного суду від 07.02.2018 по справі № 910/11249/17. Так, частиною 4 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. За змістом статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 01 жовтня 2014 року N 6-113цс14, з якою погодилась Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N 686/21962/15-ц, провадження N 14-16цс18. Крім того, у зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду вирішила відступити від висновків Верховного Суду України, викладених у: постанові від 20 січня 2016 року у справі N 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України "Про виконавче провадження", і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України); постанові від 02 березня 2016 року у справі N 6-2491цс15, який полягав у тому, що дія статті 625 ЦК України поширюється на порушення грошового зобов`язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду, а частина п`ята статті 11 ЦК України не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК України у разі наявності між сторонами деліктних, а не зобов`язальних правовідносин. Таким чином, правовий аналіз норм статей 525, 526, 599, 611, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 22 березня 2017 року у справі № 6-2311цс16 та Верховним Судом не встановлено підстав для відступлення від неї. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц. Стаття 625 ЦК України не обмежує права кредитора звернутися до суду за захистом свого права, якщо грошове зобов`язання не виконується й після вирішення судом питання про стягнення основного боргу. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з постановленням судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строку розрахунків. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07 лютого 2018 року, справа № 910/11249/17. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.09.2019 у справі № 753/8091/18 позов ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» задоволено, стягнуто з [PERSON] 24 149,69 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої в порядку регресу, 1 762,00 грн. судового збору, а всього у розмірі 25 911,69 грн.З ухваленням рішення суду від 12.09.2019 у справі № 753/8091/18 про стягнення з відповідача на користь ПрАТ «Українська пожежно - страхова компанія» грошових коштів, правовідносини між сторонами по справі не припинилися та тривають до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти за порушення виконання грошового зобов`язання, яке виникло у відповідача за період з 20.06.2023 по 09.06.2025, а саме: 3% річних у розмірі 1431,12 грн., інфляційні втрати у розмірі 4780,07 грн., а також сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн. у відповідності до ст. 625 ЦК України та постанови Верховного суду від 07.02.2018 по справі № 910/11249/17. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказів, на предмет спростування розрахунку позивача чи заперечень щодо нього, як і заявлених позовних вимог, відповідач суду не надав. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved