Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

В квітні 2025 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Бюро економічної безпеки України та Державної податкової служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна спадкодавця. Позивачі у\~позовній заяві\~посилається на\~те,\~що після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] , залишилась спадщина, до складу якої входить майно, належне спадкодавцю на час його смерті, а саме: квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] ; нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка, кадастровий номер: 6321455105:00:001:0021 площа (га): 0.2101, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] , та транспортні засоби: марка RENAULN MASTER, ідентифікаційний номер [NUMBER] , рік випуску 2016, д.н.з [NUMBER] , належний спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 6350 06.08.2023; марка RENAULN MASTER, ідентифікаційний номер [NUMBER] , рік випуску 2011, д.н.х. [NUMBER] , належний спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 6343 05.08.2023; марка DAF, ідентифікаційний номер [NUMBER] , рік випуску 2013, д.н.з [NUMBER] , належний спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 6350 10.05.2023; марка HONDA Accord, рік випуску 2003, д.н.з [NUMBER] , належний спадкодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ДАІ ГУ УМВС України 28.05.2004. Позивач [PERSON] прийняв спадщину батька [PERSON] , померлого [INFO] , подавши у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщину до державного нотаріуса Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори, яка виконує обов`язки державного нотаріуса Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області. Втім, нотаріусом роз`яснено позивачу, що видати свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , неможливо, оскільки при підготовці документів до видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після померлого [INFO] [PERSON] , у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно були виявлені записи щодо обтяження всього нерухомого майна, яке належало спадкодавцю, зареєстровані на підставі Постанови про накладення арешту на майно, виданої 07.06.2011 року старшим слідчим з ОВС СУ ПМ ДПА України Гнатенко С.А., а саме: обтяження за №№ 657004, 657014, зареєстровані 08.06.2011 року, а відповідно до п. 4.16, 4.18 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться після перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Крім того, нотаріусом роз`яснено, що для подальшого оформлення спадщини [PERSON] необхідно звернутися до відповідного органу чи суду для зняття арешту на все нерухоме майно, яке належить спадкодавцю, та подальшого вилучення записів про арешт з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивач зазначив, що спадкодавець [PERSON] , померлий [INFO] , станом на теперішній час не має податкового боргу. позивачу невідомий номер кримінального провадження (кримінальної справи) та дата його реєстрації, в ході досудового розслідування якої 07.06.2011 року старшим слідчим з ОВС СУ ПМ ДПА України Гнатенко С.А. винесено постанову про накладення арешту на майно [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Листом від 07.04.2025року № 11/6/4.7.1/9449-25 Бюро економічної безпеки України повідомило, зокрема, що Бюро економічної безпеки України є новоствореним органом, який не є правонаступником ДФС України або будь якого іншого органу державної влади; передачі до Бюро економічної безпеки України підлягали лише ті справи, які на день початку діяльності Бюро економічної безпеки України перебували на стадії досудового розслідування; надати запитувану інформацію та копії документів, на підставі яких старшим слідчим з ОВС СУ ПМ ДПА України Гнатенко С.А. 07.06.2011 винесено постанову про накладення арешту на майно [PERSON] , не представляється\~за можливе. Ці обставини підтверджуються листом Бюро економічної безпеки України № 11/6/4.7.1/9449-25 від 07.04.2025 року. Листом від 08.04.2025 року № 11882/13342-26-25/15.1 Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції повідомило, зокрема, наступне. Під час проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером 6321455105:00:001:0021 державним реєстратором Марченком І.Л. були перенесені відомості із спеціального розділу Державного реєстру прав до новоствореного розділу нерухомого майна, щодо наявних відомостей про арешт нерухомого майна, накладеного 08.06.2011 на підставі постанови про накладення арешту на майно, виданої старшим слідчим з ОВС СУ ПМ ДПА України Гнатенка С.А. від 02.02.2012. Реєстри, які є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав використовувалися та наповнювалися до 01.01.2013 органами, що на той час здійснювали державну реєстрацію. Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек мають інформаційний характер і в них міститься лише інформація стосовно зареєстрованих прав та обтяжень на нерухоме майно до 01.01.2013. З огляду на вищевикладене відомості про обтяження зазначені у вашому запиті були перенесені державним реєстратором з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності та відкриттям розділу на об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі прав, тому копія постанови про накладення арешту на майно, зазначена у адвокатському запиті, відсутня в електронній справі, сформованій відповідно до Порядку формування та зберігання реєстраційних справ, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.112016 № 3267/5. Ці обставини підтверджуються листом Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 11882/13342-26-25/15.1 від 08.04.2025 року. Листом від 14.03.2025 року № 26.9-31/5559 Великобурлуцький відділ Державної виконавчої служби у Куп`янському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у відповідь на адвокатський запит повідомив, що згідно перевірки даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (ЄДРВП), Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) та журналів реєстрації вхідної кореспонденції, станом на 14.03.2025 року, виконавчі документи відносно боржника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на виконання у відділі не перебувають. Відповідно до даних Державного реєстру обтяжень рухомого майна, обтяження, зареєстровані на підставі постанов про арешт майна, винесених державними виконавцями Великобурлуцького ВДВС відсутні. Підстав для зняття арешту з майна (коштів) боржника, виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників та скасування інших заходів не вбачається можливим. Ці обставини підтверджуються листом Великобурлуцького відділу Державної виконавчої служби у Куп`янському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 26.9-31/5559 від 14.03.2025 року. Відповідно до відомостей, отриманих з офіційного сайту Судова влада України https://court.gov.ua/fair/, відсутні відомості про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності та відсутні відомості про вироки суду щодо нього, на виконання яких могло би бути конфісковане його майно. За таких обставин права позивача, як спадкоємці за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , який був власником майна, порушені та підлягають захисту шляхом зняття арешту з майна спадкодавця, тому позивач змушений звернутися до суду з цим позовом. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 05 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито позовне провадження в цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Бюро економічної безпеки України та Державної податкової служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна спадкодавця.. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 03 липня 2025 року замінено неналежного відповідача у справі № 636/3069/25 Бюро економічної безпеки України на належного відповідача, а саме: Державну фіскальну службу України, код 39292197, адреса: Україна, 04053, місто Київ, Львівська площа, будинок 8. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 18 липня 2025 року закрито підготовче провадження , призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні, встановивлено загальний порядок дослідження доказів у справі.. В судове засідання позивач не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, представник позивача адвокат Маслій Т.В. надала заяву про підтримання позовних вимог, в якій просила позов задовольнити та розглянути справу без її участі та без участі позивача. В судове засідання представник відповідача Державної фіскальної служби України не з`явився, належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи. Також, відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. 14.05.2025\~року представник\~відповідача Державної\~податкової служби\~України Свинаренко\~Михайло Сергійович\~подав до\~суду відзив\~із запереченнями\~проти позову,\~зазначив,\~що відповідно до Закону № 1150 повноваження, пов`язані із забезпеченням запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, передані Бюро економічної безпеки України, діяльність та повноваження підрозділів податкової міліції не належать до сфери діяльності, в яких Державна податкова служба України та її територіальні органи є правонаступниками Державної фіскальної служби України та її територіальних органів, підрозділи податкової міліції у структурі ДПС та її територіальних органів не функціонують, серед позовних вимог по суті предмету спору будь яких вимог до ДПС України не виявлено, що суперечить вимогам п.4, ч.3, ст.175 ЦПК України. Крім того, повідомляє, що жодних прав позивача ДПС України не порушувало, зі змісту позовної заяви та доданих матеріалів, а також з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вбачається, що обтяження щодо майна накладеного Слідчим управлінням податкової міліції ДПА України, код ЄДРПОУ: 19355711 зареєстровано на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, отже, ДПС України не є тим суб`єктом який би порушив права чи інтереси позивача. Просить у задоволенні позову відмовити повністю. 09.07.2025 року представник відповідача Державної податкової служби України Свинаренко Михайло Сергійович подав до суду письмові пояснення, в яких зазначив, що згідно з даними ІКС «Податковий блок» в інтегрованих картках [PERSON] (п. н. [NUMBER] ) станом на 08 липня 2025 року податковий борг з податків, зборів, платежів відсутній, на підтвердження надав витяги з ІКС «Податковий Блок». Представник відповідача Державної податкової служби України Свинаренко Михайло Сергійович в судове засідання з`явився? 08.05.2025 року представник третьої особи Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колотілова Наталя Володимирівна подала до суду пояснення, в яких просить суд прийняти законне й обґрунтоване рішення у справі № 636/3069/25 на підстави наявних у матеріалах справи доказах. Також 08.05.2025 року представник третьої особи Східного Міжрегіонального управління Міністерства юстиції Колотілова Наталя Володимирівна подала до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника Східногоміжрегіонального управління Міністерства юстиції. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положеннямст. 280 ЦПК України. Суд вважає, що докази, які є в матеріалах справи є повними та достатніми для розгляду справи по суті за відсутності учасників процесу, належних чином повідомлених. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідні до них правовідносини, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19 квітня 2024 року Управлінням «Центр надання адміністративних послуг» Богодухівської міської ради Богодухівського району Харківської області, актовий запис № 19, [PERSON] , який народився [INFO] в селі Чугуновка Великобурлуцького району Харківської області, помер [INFO] в місті Харків. Відповідно до інформаційної довідки № 420831495 від 02.04.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , за [PERSON] , зареєстроване право власності на таке майно: квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] ; нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка, кадастровий номер: 6321455105:00:001:0021 площа (га): 0.2101, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 6350 06.08.2023 року, [PERSON] є власником транспортного засобу марка RENAULN MASTER, ідентифікаційний номер [NUMBER] , рік випуску 2016, д.н.з [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 6343 05.08.2023 року, [PERSON] є власником транспортного засобу марка RENAULN MASTER, ідентифікаційний номер [NUMBER] , рік випуску 2011, д.н.х. [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ТСЦ 6350 10.05.2023 року, [PERSON] є власником транспортного засобу марка DAF, ідентифікаційний номер [NUMBER] , рік випуску 2013, д.н.з [NUMBER] ,. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ДАІ ГУ УМВС України 28.05.2004 року, [PERSON] є власником транспортного засобу марка HONDA Accord, рік випуску 2003, д.н.з [NUMBER] . Вказане майно входить до складу спадщини після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Родинні зв`язки підтверджуються свідоцтвом про народження серія [NUMBER] , виданим 09жовтня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану В-Бурлуцького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 83. Відповідно до листа завідувача Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Л. Лученко № 188/02-14 від 01.04.2025 року, видати [PERSON] свідоцтво про право на спадщину після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , неможливо, оскільки при підготовці документів до видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після померлого [INFO] [PERSON] , у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно були виявлені записи щодо обтяження всього нерухомого майна, яке належало спадкодавцю, зареєстровані на підставі Постанови про накладення арешту на майно, виданої 07.06.2011 року старшим слідчим з ОВС СУ ПМ ДПА України Гнатенко С.А., а саме обтяження за №№ 657004, 657014, зареєстровані 08.06.2011 року, а відповідно до п. 4.16, 4.18 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться після перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 80681270 від 01.04.2025 року, виданого Третьою Харківською міською державною нотаріальною конторою, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , зареєстрована 15.10.2024 року у спадковому реєстрі за № 73132890, номер у нотаріуса: 121/2024, реєстратор: Третя Харківська міська державна нотаріальна контора. Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 80681263 від 01.04.2025 року, виданого Третьою Харківською міською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіти [PERSON] у Спадковому реєстрі відсутня. Відповідно до інформаційної довідки № 420831495 від 02.04.2025 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , в Державному реєстрі речових прав наявна така актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень: Номер запису про обтяження: 657004, Дата, час державної реєстрації: 08.06.2011 16:03:14, Державний реєстратор: Марченко Ілля Леонідович, Великобурлуцьке районне управління юстиції, Харківська обл., Документи, подані для державної реєстрації: Постанова про накладання арешту на майно, серія та номер: б/н, виданий 07.06.2011, видавник: Старший слідчий з ОВС СУ ПМ ДПА України Гнатенко С.А., Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 1636477 від 13.04.2013 17:18:20, Марченко Ілля Леонідович, Великобурлуцьке районне управління юстиції, Харківська обл., Вид обтяження: арешт нерухомого майна, все нерухоме майно, Обтяжувач: Слідче управління податкової міліції ДПА України, код ЄДРПОУ: 19355711, адреса: Україна, 04655, м.Київ, площа Львівська, буд. 8, Особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , Відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 11268826, 08.06.2011 16:03:14, Опис предмета обтяження: все нерухоме майно; Номер запису про обтяження: 657014 (спеціальний розділ), Дата, час державної реєстрації: 08.06.2011 16:03:14, Державний реєстратор: Марченко Ілля Леонідович, Великобурлуцьке районне управління юстиції, Харківська обл., Документи, подані для державної реєстрації: Постанова про накладання арешту на майно, серія та номер: б/н, виданий 07.06.2011, видавник: Старший слідчий з ОВС СУ ПМ ДПА України Гнатенко С.А., Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 1636477 від 13.04.2013 17:18:20, Марченко Ілля Леонідович, Великобурлуцьке районне управління юстиції, Харківська обл., Вид обтяження: арешт нерухомого майна, все нерухоме майно, Відомості про суб`єктів обтяження: Обтяжувач: Слідче управління податкової міліції ДПА України, код ЄДРПОУ: 19355711, адреса: Україна, 04655, м. Київ, площа Львівська, буд. 8, Особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , Відомості про реєстрацію до поновлення/перенесення: Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 11268826, 08.06.2011 16:03:14, Опис предмета обтяження: все нерухоме майно. Відповідно до витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 31725157 від 08.06.2011 року, до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесений реєстраційний запис, параметрами якого є: вид обтяження: публічне обтяження, тип обтяження: арешт рухомого майна, підстава обтяження: Постанова про накладення арешту на майно, без номера, 07.06.2011, Старший слідчий з ОВС СУ ПМ ДПА України Гнатенко С.А., об`єкт обтяження: арешт всього майна, що знаходиться на прав власності, заборонено відчужувати, обтяжувач: Слідче управління податкової міліції Державної податкової адміністрації України, старший слідчий з ОВС Слідчого управління податкової міліції ДПА України Гнатенко С.А., боржник: [PERSON] , код: [NUMBER] , [ADDRESS] , термін дії: 08.06.2016, звернення стягнення: не зареєстровано, дата та час реєстрації: 08.06.2011, реєстраційний номер: 11269078. Відповідно до листа Державної податкової служби України від 20.03.2025 року № 7847/6/99-00-13-06-06, наданого у відповідь на адвокатський запит, повідомлено, що відповідно до Закону України «Про Бюро економічної безпеки» від 28 січня 2021 року № 1150 повноваження, пов`язані із забезпеченням запобігання, виявлення, припинення, розслідування та розкриття кримінальних правопорушень, об`єктом яких є фінансові інтереси держави та/або місцевого самоврядування, передані Бюро економічної безпеки України. Таким чином діяльність та повноваження підрозділів податкової міліції не належить до сфери діяльності, в яких Державна податкова служба України та її територіальні органи є правонаступниками Державної фіскальної служби України та її територіальних органів. Підрозділи податкової міліції у структурі ДПС та її територіальних органів не функціонують. Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 жовтня 2021 року № 1127 «Деякі питання застосування окремих положень законодавства у процесі реорганізації Державної фіскальної служби» постановлено Бюро економічної безпеки прийняти в упорядкованому стані від Державної фіскальної служби архівні кримінальні справи, досудове розслідування щодо яких закінчено, та речові докази, які були вилучені в ході досудових розслідувань. Проінформовано, що згідно з даними інформаційно-комунікаційної системи ДПС, станом на 19.03.2025 у [PERSON] обліковується податковий борг по ГУ ДПС у Харківській області в сумі 1\~778,48 грн., в т.ч.: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 1\~628,48 грн., військовий збір в сумі 150,00 грн., які визначені фізичною особою-підприємцем [PERSON] самостійно відповідно до поданої податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023 рік. Відповідно до листа Головного управління ДПС у Харківській області від 20.03.2025 року № 13145/6/20-40-13-06-19, наданого у відповідь на адвокатський запит, відповідно до інформації з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 19.03.2025 по субєкту [PERSON] усі записи автоматично вилучені по завершенню пятирічного терміну зберігання. Згідно з інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта [PERSON] п.н. [NUMBER] зареєстровано публічне обтяження, а саме: арешт нерухомого майна, обтяжувач: Слідче управління податкової міліції ДПА України, код ЄДРПОУ: 19355711, підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), державна реєстрація обтяжень проведена на підставі Постанови про накладення арешту на майно, серія та номер: б/н виданий 07.06.2011, видавник: Старший слідчий з ОВС СУ ПМ ДПА України Гнатенко С.А. Враховуючи вищезазначене, у ГУ ДПС відсутні документи згідно запиту. Станом на 19.03.2025 згідно з даними інформаційно-комунікаційних систем податкових органів в інтегрованій картці платника [PERSON] має податковий борг на загальну суму 1\~778,48 грн., а саме: з податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування в сумі 1\~628,48 грн., з податку на військовий збір в сумі 150,00 грн., які визначені фізичною особою-підприємцем [PERSON] самостійно відповідно до поданої податкової декларації про майновий стан і доходи від 18.02.2024 року. Відповідно до платіжних інструкцій на переказ готівки від 24.03.2025 року на суму 200,00 грн. та 1778,48 грн позивачем [PERSON] сплачено вказаний податковий борг його батька [PERSON] . Таким чином, спадкодавець [PERSON] , померлий [INFO] , станом на теперішній час не має податкового боргу. Ці обставини визнані представником відповідача Державної податкової служби України [PERSON] в письмових поясненнях від 09.07.2025 року, в яких зазначено, що згідно з даними ІКС «Податковий блок» в інтегрованих картках [PERSON] (п. н. [NUMBER] ) станом на 08 липня 2025 року податковий борг з податків, зборів, платежів відсутній. Відповідно до листа Бюро економічної безпеки (БЕБ) від 18.03.2025 року № 11/6/4.7.1/7489-25, наданого у відповідь на адвокатський запит, зазначено, що Бюро економічної безпеки України є новоствореним органом, який не є правонаступником ДФС України або будь якого іншого органу державної влади. в запиті зазначено лише посилання на постанову про накладення арешту на майно, б/н, від 07.06.2011 винесену старшим слідчим з ОВС СУ ПМ ДПА України Гнатенко С.А., на підставі якої [PERSON] , Великобурлуцьке районне управління юстиції, Харківська область, 08.06.2011 року було зареєстровано обтяження - арешт всього майна [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] . Однак при цьому не вказана інформація про те, у якому саме кримінальному провадженні (кримінальній справі), із зазначенням його номеру та дати реєстрації, накладений арешт на дане майно. З урахуванням викладеного, надати запитувану інформацію та копії документів, на підставі яких 07.06.2011, старшим слідчим з ОВС СУ ПМ ДПА України Гнатенко С.А. винесено постанову про накладення арешту на майно [PERSON] , не представляється за можливе. Відповідно до листа Бюро економічної безпеки України від 07.04.2025року № 11/6/4.7.1/9449-25 наданого у відповідь на адвокатський запит, повідомлено, що Бюро економічної безпеки України є новоствореним органом, який не є правонаступником ДФС України або будь якого іншого органу державної влади; передачі до Бюро економічної безпеки України підлягали лише ті справи, які на день початку діяльності Бюро економічної безпеки України перебували на стадії досудового розслідування; надати запитувану інформацію та копії документів, на підставі яких старшим слідчим з ОВС СУ ПМ ДПА України Гнатенко С.А. 07.06.2011 винесено постанову про накладення арешту на майно [PERSON] , не представляється за можливе. Відповідно до листа Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.04.2025 року № 11882/13342-26-25/15.1, під час проведення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, а саме: земельної ділянки з кадастровим номером 6321455105:00:001:0021 державним реєстратором Марченком І.Л. були перенесені відомості із спеціального розділу Державного реєстру прав до новоствореного розділу нерухомого майна, щодо наявних відомостей про арешт нерухомого майна, накладеного 08.06.2011 на підставі постанови про накладення арешту на майно, виданої старшим слідчим з ОВС СУ ПМ ДПА України Гнатенка С.А. від 02.02.2012. Реєстри, які є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав використовувалися та наповнювалися до 01.01.2013 органами, що на той час здійснювали державну реєстрацію. Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек мають інформаційний характер і в них міститься лише інформація стосовно зареєстрованих прав та обтяжень на нерухоме майно до 01.01.2013. З огляду на вищевикладене відомості про обтяження зазначені у вашому запиті були перенесені державним реєстратором з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності та відкриттям розділу на об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі прав, тому копія постанови про накладення арешту на майно, зазначена у адвокатському запиті, відсутня в електронній справі, сформованій відповідно до Порядку формування та зберігання реєстраційних справ, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 18.112016 № 3267/5. Відповідно до листа Великобурлуцький відділ Державної виконавчої служби у Куп`янському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.03.2025 року № 26.9-31/5559, що згідно перевірки даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (ЄДРВП), Автоматизованої системи виконавчих проваджень (АСВП) та журналів реєстрації вхідної кореспонденції, станом на 14.03.2025 року, виконавчі документи відносно боржника [PERSON] , [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] на виконання у відділі не перебувають. Відповідно до даних Державного реєстру обтяжень рухомого майна, обтяження, зареєстровані на підставі постанов про арешт майна, винесених державними виконавцями Великобурлуцького ВДВС відсутні. Підстав для зняття арешту з майна (коштів) боржника, виключення відомостей з Єдиного реєстру боржників та скасування інших заходів не вбачається можливим. Ці обставини підтверджуються листом Великобурлуцького відділу Державної виконавчої служби у Куп`янському районі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції № 26.9-31/5559 від 14.03.2025 року. Відповідно до відомостей, отриманих з офіційного сайту Судова влада України https://court.gov.ua/fair/, відсутні відомості про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності та відсутні відомості про вироки суду щодо нього, на виконання яких могло би бути конфісковане його майно. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За частиною першою статті 16 ЦК України, частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленомузаконом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільніінтереси у спосіб, визначений законами України. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи таоцінки доказів. Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їмвластивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення. У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється набудь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також іншісправи. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція)кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом,встановленим законом. У статті 6 Конвенції закріплено принцип доступу до правосуддя. Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) розуміють здатність особибезперешкодно отримати судовий захист у виді незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадахверховенства права. У рішенні від 22 грудня 2009 року у справі «Безимянная проти Росії» (Bezymyannaya v. Russia) (заява № 21851/03) ЄСПЛ констатувавпорушення «самої суті права заявника на доступ до суду», а отже, порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, яка є частиною національногозаконодавства України, вказавши, що «заявниця опинилася у замкнутому колі, у ситуації, коли внутрішньодержавні суди вказували одинна одного і відмовлялись розглядати її справу, зважаючи на нібито обмеження своїх судових повноважень. Внутрішньодержавні судифактично залишили заявницю у судовому вакуумі без будь-якої вини з її сторони». Щоб право на доступ до суду було ефективним, особа повинна мати чітку фактичну можливість оскаржити діяння, що становить втручання у її права (рішення від 04 грудня 1995 року у справі «Белле проти Франції» (Bellet v. France)). Частиною першою статті 19 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Право власності належить до основоположних прав людини, втілення яких у життя становить підвалини справедливості суспільного ладу. Захист зазначеного права гарантовано статтею першою Першого протоколу до Конвенції. Як передбачено цією міжнародно-правовою нормою, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, і ніхто не може бути позбавленийвласного майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ втручання в це право повинно мати законні підстави й мету, а також бути пропорційним публічному інтересу. Особи, котрі зазнають порушення права мирного володіння майном, як і інших визначених Конвенцією прав, відповідно до статті 13 цього міжнародно-правового акта повинні бути забезпечені можливістю ефективного засобу юридичного захисту На рівні національного законодавства гарантії захисту права власності закріплені у статті 41 Конституції України, за змістом якоїкожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю за винятком обмежень, установлених законом. Зазначений принцип відображено й конкретизовано в частині першій статті 321 Цивільного кодексу України, згідно з якою правовласності є непорушним, і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу). Відповідно до частин першої та другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у йогоздійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з вимогами статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вонаоголошується померлою. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або неприйняти її. Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право наспадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ятастатті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно,зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтвапро право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийнявспадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво наспадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень`незумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникаютьз часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майномвідповідно до глави 29 ЦК України. Частиною четвертою статті 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин судвраховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15.05.2019 року по справі № 372/2904/17-ц (провадження № 14-496цс18) вказала наступне. Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирноговолодіння майном. Зокрема, відповідно до статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення слідчим арешту на майно позивача, зазначенийзахід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпеченняцивільного позову і можливої конфіскації майна. Як було визначено в цій же статті, накладений на майно арешт мав бути скасований органом досудового слідства, коли в застосуванні цього заходу відпаде потреба. У разі закриття кримінальної справи постановою слідчого арешт майна згідно з частиною першою статті 214 КПК України 1960 року підлягав скасуванню на підставі цього ж процесуального рішення. Правова природа арешту майна не змінилася і з прийняттям нині чинного КПК України, норми якого більш докладно регламентують мету, підстави й порядок застосування та скасування цього заходу забезпечення кримінального провадження. Зокрема, згідно зі статтею 170 КПК України завданнями арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскаціїмайна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідоккримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Арешт майна має тимчасовий характер, і його максимально можлива тривалість обмежена часовими рамками досудовогорозслідування та/або судового розгляду до прийняття процесуального рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Зі змістучастини третьої статті 174 КПК України у разі закриття кримінального провадження на стадії досудового розслідування одночасно звинесенням відповідної постанови прокурор зобов`язаний скасувати арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Зазначена норма процесуального права є аналогічною наведеній у частині першій статті 214 КПК України 1960 року. Із закриттям кримінального провадження (кримінальної справи) втрачається легітимна мета арешту майна як втручання уконвенційне право особи на мирне володіння ним - збереження речей і матеріальних цінностей для забезпечення можливості виконаннязавдань кримінального провадження. Після припинення кримінальної процедури відповідне втручання фактично набуває свавільного характеру, й заінтересована особа правомірно розраховує на його припинення. Адже утвердження й забезпечення прав і свобод та надання людині ефективного засобуюридичного захисту від їх порушень з огляду на положення статті 3 Конституції України, статті 13 Конвенції є головним обов`язкомдержави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14-479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно дочастини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі законучи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно булореалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу,які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Такий же висновок щодо застосування норм права міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року(провадження № 11-680апп19). Позивач вернувся до суду з позовом не у зв`язку з завданням йому шкоди, а з підстави необґрунтованого обмеження його права власності Постановою про накладання арешту на майно, яка видана 07.06.2011 року старшим слідчим з ОВС СУ ПМ ДПА України Гнатенко С.А. Відповідачі Державна фіскальна служба України та Державна податкова служби України є належними відповідачами у справі, оскільки у випадках, коли арешт майна проводиться для забезпечення конфіскації чи стягнення майна на користь держави, підлягає вирішенню питання щодо відповідної участі у справі відповідного територіального органу Державної фіскальної служби України. Зазначене відповідає правовим висновкам Великої палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 450/1411/16 та Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 299/2931/17(провадження № 61-35013св18), від 06 грудня 2021 року у справі № 554/5912/19-ц (провадження № 61-12594св21). За правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц(провадження № 14-496цс18), нормативна неврегульованість порядку захисту права людини, яке очевидно безпідставнообмежується, не може виправдовувати відмову в його захисті. Зволікання з наданням ефективного засобу юридичного захисту тягнепогіршення правового становища людини, яка зазнає негативних наслідків від перешкод в отриманні реальної можливості виправитипомилку, та перебуває у стані невизначеності тривалий час. Після припинення кримінальної справи арешт майна стає публічним обтяженням права власності, підстави для подальшого існуванняякого відпали. При цьому втрачається можливість застосування специфічного порядку скасування такого обтяження, зумовленогокримінальними процесуальними відносинами. Арешт майна у такому разі з заходу забезпечення кримінального провадженняперетворюється на неправомірне обмеження права особи користуватися належним їй майном. Водночас вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захистузазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин. Судом кримінальної юрисдикції повинні розглядатися скарги на законність і обґрунтованість арешту майна, розв`язання яких потребує перевірки наявності підстав і дотримання процедури, встановлених кримінальним процесуальним законом, тобто вирішення по суті питань, які безпосередньо стосуються порядку здійснення кримінального провадження. У постанові від 30 червня 2020 року у справі № 727/2878/19 (провадження № 14-516цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та незнятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, слід розглядати за правилами цивільного судочинства. Натомість питання проскасування арешту майна, накладеного за правилами КПК України 2012 року та нескасованого після закриття слідчим кримінальногопровадження, має вирішувати слідчий суддя за правилами кримінального судочинства. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 липня 2021 року у справі № 2-356/12 (провадження № 61-5972св19), від 03 листопада 2021 року у справі № 161/14034/20 (провадження № 61-1980св21), від 22 грудня 2021 року у справі № 645/6694/15 (провадження № 61-18160св19), постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 січня 2022 року у справі № 127/1541/14-ц (провадження № 61-2829св21). Враховуючи відсутність будь-яких податкових зобов`язань [PERSON] ,\~померлого [INFO] ,\~відсутніть будь-яких\~його зобовязань по виконавчому провадженню, відсутність відомостей про кримінальне провадження, в якому старший слідчий з ОВС СУ ПМ ДПА України Гнатенко С.А. ухвалив постанову про накладання арешту на майно від 07.06.2011, відсутність вироку суду, яким би було встановлено його винуватість та притягнуто до відповідальності з конфіскацією майна, тривалий час, що минув після реєстрації обмежень на підставі вказаної постанови, істотних організаційних і кадрових змін, що в подальшому відбулися у правоохоронних органах та наявність записів у реєстрах про арешт, накладений за правилами КПК 1960 року, який не скасований, всього майна, належного спадкодавцю [PERSON] , суд дійшов висновку про факт порушенням права позивача [PERSON] як спадкоємця після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , на мирне володіння своїм майном, а вимога про звільнення майна з-під арешту ґрунтується на праві власності на нього та є способом захисту зазначеного права. Разом із тим, скасування арешту майна, накладеного слідчим у кримінальній справі, не пов`язане з оцінкою правомірності застосування органом досудового слідства такого заходу, а необхідність прийняття відповідного рішення є безспірною й безальтернативною з огляду на відсутніть кримінальних процесуальних правовідносин. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різноюв залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Outcome: approved