Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Позивачка в особі представника адвоката Вак Ольги Володимирівни звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовом до Яготинської міської ради Київської області про встановлення факту постійного проживання однією сім`єю до дня відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно, відповідно до вимог якого просила: встановити, що [PERSON] постійно проживала однією сім`єю на час відкриття спадщини разом із [PERSON] , який помер [INFO] . Визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки OPEL Astra OTGF69, 2008 року випуску, шасі номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , колір сірий. Позов обгрунтовано тим, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді автомобіля OPEL Astra OTGF69, 2008 року випуску, шасі номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивачка по справі являється єдиною спадкоємицею першої черги за законом. В передбачений законодавством термін позивачка до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не зверталася, однак вважається такою, що прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, оскільки постійно проживала разом з ним до дня його смерті, що підтверджується довідкою Ничипорівського старостинського округу від 26.05.2025. Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивачка не може, оскільки оригінали свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є втраченим, що підтверджується листом приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Черних О.В. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши пояснення сторін по справі, свідків, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Так, показань свідків [PERSON] та [PERSON] даних в судовому засіданні вбачається, що дані свідками є сусідами, та їм відомо, що [PERSON] та [PERSON] проживали разом до дня смерті [PERSON] протягом 33 років, проживали вони у селі, вели спільне господарство, як чоловік та дружина проживали, мали спільний бюджет. Відомо дані відомості, оскільки неодноразово приходили до них у гості, та оскільки є їх сусідами. Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (рішення від 21 лютого 1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» № 4451/70). В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (рішення від 17 червня 2011 року, заява № 21037/05), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Згідно із ст. 76 ЦПК України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ч. 1 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер чоловік позивачки [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно у вигляді автомобіля OPEL Astra OTGF69, 2008 року випуску, шасі номер [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Згідно довідки Ничипорівського старостинського округу Яковенуо Ганна Петрівна та [PERSON] з 1993 року до дня його смерті постійно проживали та вели спільне господарство в [ADDRESS] . Разом з тим, отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивачка не може, оскільки оригінали свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є втраченим, що підтверджується листом приватного нотаріуса Бориспільського районного нотаріального округу Черних О.В. та ксерокопією газети "Яготинські вісті" з оголошенням про втрату свідоцтва про реєстрацію транспотрного засобу (а.с.8-16). Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру вбачається, що відносно майна померлого [PERSON] заведено спадкову справу №3/2024 (а.с.26) У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до\~ст.\~1261\~ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.\~1\~ст.\~1268\~ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ст.\~89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуюче вище викладене, суд вважає, що вимоги позову є обгрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved