Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

[PERSON] через свого представника - адвоката Бондаренка Д.В. звернулася до Святогірської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області, про визнання права власності порядку спадкування за законом, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] . Після смерті батька відкрилась спадщина на рухоме та нерухоме майно, у тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті батька, та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 6,0635 кадастровий номер 1424281500:07:000:0313 цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Донецька область, Краматорський район, територія Долинської сільської ради позивачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого батька, яке було видане державним нотаріусом Другою Слов`янською державною нотаріальної контори Донецької області Грецькою Т.П. 22.11.2013 за реєстровим №1147. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , позивачка звернулась до Другою Слов`янською державною нотаріальної контори Донецької області, де 04.09.2024 р. отримала Постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, винесену державним нотаріусом Грецькою Т.П., оскільки спадкоємцем не було надано документ, який встановлює право власності на будинок. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] , належав матері спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкоємцем якої був [PERSON] , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Просить суд, визнати за [PERSON] , право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , літера А-1 загальною площею 72,7 кв.м.; житловою площею 50,7 кв.м.; сарай літера Б, вбиральня літера В, сарай літера Г, колодязь №1, ворота № 2, огорожа №3. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Бондаренко Д.В. у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. До суду надали Заяви, в яких просили суд розглянути справу без їх участі та задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача Святогірської міської\~військової адміністрації\~Краматорського району\~Донецької області до суду надав заяву, в якій він просить суд розглянути справу у відсутності адміністрації, рішення просив ухвалити на розсуд суду у відповідності до вимог діючого законодавства України. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування підлягають задоволенню повністю з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно до\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Руїз Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91 вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи. Згідно до\~ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 392 Цивільного кодексу України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі\~ст. 16 Цивільного кодексу України\~способом захисту цивільних прав є визнання права. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 02 липня 2012 року виконкомом Долинської сільської ради Слов`янського району Донецькій області, серія [NUMBER] , про що 02 липня 2012 року складено відповідний актовий запис № 12. Зі свідоцтва про народження, виданого 13.04.1966 Долинською сільською радою Слов`янського району Донецької області, серія [NUMBER] , та свідоцтвом про укладення шлюбу, виданого 06.12.1986 Малинівською сільською радою Слов`янського району, Донецькій області, серія [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] . Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на рухоме та нерухоме майно, у тому числі на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивачка своєчасно прийняла спадщину після смерті батька [PERSON] , про що свідчить довідка, видана 19.04.2013 за № 02 14 державним нотаріусом Другої слов`янської нотаріальної контори Грецькою Т.П. 22.11.2013 державним нотаріусом Другою Слов`янською державною нотаріальної контори Донецької області Грецькою Т.П. [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 6,0635 кадастровий номер 1424281500:07:000:0313 цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, місце розташування: Донецька область, Краматорський район, територія Долинської сільської ради. Однак, 04.09.2024 державним нотаріусом Другою Слов`янською державною нотаріальної контори Донецької області Грецькою Т.П. [PERSON] було видано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] , оскільки спадкоємцем не було надано документ, який встановлює право власності на будинок на ім`я спадкодавця. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. \~Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. \~Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч.1\~ст. 1298 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, має встановлюватись належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця». Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] , належав матері спадкодавця [PERSON] , яка померла [INFO] . Після її смерті спадщину прийняв [PERSON] , який з 1960 року по день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але не оформив своїх спадкових прав та помер. Таким чином, за життя, спадкодавець, належну йому спадщину після померлої матері, прийняв, але свідоцтво про право на спадщину за законом не отримав, тому, на момент смерті спадкодавця право власності на належний йому житловий будинок, залишалось не зареєстрованим. Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований за адресою: [ADDRESS] , належить [PERSON] , згідно даних справи № 259 погосподарська книга на 2016-2020рр., том 2 аркуш 28, особовий рахунок [NUMBER] , про що свідчить виписка з погосподарської книги, яка видана 25.04.2024 р. Долинським старостинським округом № 10-16/20. Згідно технічного паспорту, на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , будинок побудовано у 1988 році, тобто до [INFO] , а тому вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами на підставі технічного паспорту вважається введеним до експлуатації, самочинно збудовані будівлі та споруди відсутні. Згідно з технічним паспортом, станом на 01.06.2023 року (реєстраційний номер: TI01:9772-4934-6473-3444 в реєстрі будівельної діяльності) інвентаризаційна справа №3202 домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] , складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами: літера А-1 загальною площею 72,7 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м.; сараю літера Б, вбиральні літера В, сараю літера Г, колодязю №1, воріт № 2, огорожі №3. У встановленому нотаріальному порядку позивач не може оформити право власності на будинок, оскільки відсутня реєстрація права власності на житловий будинок на ім`я спадкодавця. У зв`язку з цим, 04.09.2024 державним нотаріусом Другою Слов`янською державною нотаріальної контори Донецької області Грецькою Т.П. було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.ст.\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~та п. 3.14 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених\~Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~із наступними змінами та доповненнями незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, прийняття і відмова від прийняття спадщини може мати місце щодо всього спадкового майна. Спадкоємець не вправі прийняти одну частину спадщини, а від іншої частини відмовитись. Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Вказане також підтверджене і роз`ясненнями, наданими у п. 1 Узагальненої судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, зі змісту якого вбачається, що відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України\~встановлено обов`язки спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,\~1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (а.с.1299\~ЦК України). Захист прав громадян та юридичних осіб на нерухоме майно, здійснюється відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України,\~шляхом визнання прав. Відповідно до 392\~ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті\~15\~та статті\~392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Відповідно до п. 3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 оскільки спір про визнання права власності на нерухоме майно - є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності\~відповідна територіальна громада. Умови для отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі в позивача немає, тому, відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1297 ЦК\~встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті\~1296,\~1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Так, в судовому засіданні, на підставі зібраних судом доказів, встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] , який помер [INFO] , та яка прийняла спадщину за законом після смерті батька, оскільки звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом у передбачений законом строк, однак її право не визнається, що є, відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»,\~правовою підставою звернення до суду, відповідно до вимог\~ст. 392 ЦК України. Умов для отримання Свідоцтва про право на спадщину у нотаріальній конторі у позивача немає, тому, відповідно до п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»\~його вимога про визнання права на спадщину підлягає судовому розгляду та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 37 Постанови № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті\~15 та статті\~392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. На підставі викладеного,

Outcome: approved