Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Черкаське хімволокно», яке діє в інтересах Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії), гарячого водопостачання (постачання гарячої води) та Внесках, а також інфляційної складової боргу та трьох відсотків річних. В обґрунтування позову вказує, що ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», на підставі відповідної ліцензії Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та рішення Черкаської міської ради №520 від 24.05.2000 року забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) та гарячого водопостачання в буд. [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». Також зазначає, що в будинку [ADDRESS] встановлений будинковий лічильник загального обліку теплопостачання, то відповідно до п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири. У період до встановлення будинкового лічильника обліку теплопостачання нарахування за послугу здійснювалися згідно п.п. 40-49 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, а саме у разі відсутності будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги пропорційно опалюваній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища. У квартирі\~ [ADDRESS] не встановлено квартирний лічильник теплової енергії, тому згідно п. 24 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 року № 830 розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі послуги здійснюється з урахуванням показань вузлів розподільного обліку/приладів розподілювачів теплової енергії, а у разі їх відсутності, пропорційно опалювальній площі (об`єму) квартири та з урахуванням температури повітря зовнішнього середовища, відповідно до Методики розподілу, затвердженої Міністерством регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 року № 315. За послугу гарячого водопостачання плата за вказаною адресою не нараховується. Нараховується лише оплата за абонентське обслуговування ГВП та функціонування систем ГВП. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] . Відповідачі своєчасно та у повному обсязі не вносили плату за житлво-комунальні послуги, надані позивачем, а також не здійснювали сплату Внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води згідно зі ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та згідно рішення Черкаського міськвиконкому № 1021 від 17.09.2019 року, внаслідок чого у них утворилась заборгованість. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.11.2022 року у справі №711/1151/21 із відповідачів вже була стягнута на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», сума боргу, станом на 01.11.2020 року. Починаючи із листопада 2020 року відповідачі так і не сплачують своєчасно та у повному обсязі послуги з централізованого опалення, не вносять плату за абонентське обслуговування ГВП та функціонування систем ГВП, а також не здійснюють сплату Внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води згідно зі ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та згідно рішення Черкаського міськвиконкому № 1021 від 17.09.2019 року, внаслідок чого у них утворилась заборгованість станом на 01.04.2025 року в сумі 18023,33 грн., що підтверджується листом-розрахунком по ОР №10092021. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України, відповідачам нараховані 3% річних від простроченої суми боргу 154,72 грн. та інфляційна складова боргу, яка становить 457,80грн. Також, зазначає, що договір з відповідачами про надання житлово-комунальних послуг не укладався, однак, його відсутність не може бути підставою для звільнення споживача (відповідачів) від оплати послуг у повному обсязі. А тому, позивач просить суд стягнути із відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», заборгованість за послуги з централізованого опалення (постачання теплової енергії), оплаті за абонентське обслуговування ГВП та функціонування систем ГВП та Внесках станом на 01.04.2025 року в загальній сумі 18 023,33 грн., 3% річних від простроченої суми боргув розмірі 154,72 грн., інфляційну складову боргу в сумі 457,80 грн., а також судовий збір в розмірі 3 028 грн. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.07.2025 року відкрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судове засідання представник позивача за довіреністю Блізнецов М.Є., не з`явився, подавши до суду заяву від 16.09.2025 року (надійшла до суду 17.09.2025 року), в якій вказує, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Також, просить розглянути справу у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялись в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за адресою квартири, за якою рахується борг, яка є їх власністю, а також за відомим на даний час зареєстрованим місцем проживання відповідачки [PERSON] . Натомість судові повістки-повідомлення повернулись до суду без вручення відповідачам з причин відсутності останніх за вказаними адресами, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідачів шляхом розміщення оголошення про виклик в судове засідання на веб-сайті суду. Відтак, справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст.ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідачів, які повідомлялись у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, однак, не з`явились в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиву проти позову, та зі згоди представника позивача щодо такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Пунктом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно зі статтею 5 вказаного Закону до житлово-комунальних послуг належать: житлова послуга (послуга з управління багатоквартирним будинком) та комунальні послуги (послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами). Статтями 7, 8 вказаного вище Закону визначені права та обов`язки споживачів й виконавця комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно з законодавством і умовами договорів, а обов`язком споживача - є укладення договору про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом, а також оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону передбачено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. За змістом ст.ст. 67-68, 162\~ЖК\~України наймач чи власник житла зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги по затвердженим тарифам. Плата за комунальні послуги вноситься щомісячно. Крім того, згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за\~спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця,\~якщо інший порядок та\~строки не\~визначені відповідним\~договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. В судовому засіданні встановлено, що ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ», на підставі відповідної ліцензії і рішень Черкаської міської ради № 520 від 24.05.2000 року та № 1480 від 31.10.2007 року забезпечує тепловою енергією населення, організації та підприємства всіх форм власності у місті Черкаси. Надання послуг з централізованого опалення (постачання теплової енергії) в буд. [ADDRESS] здійснюється ПрАТ «Черкаське хімволокно», в особі ВП «Черкаська ТЕЦ». Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №395364836 від 18.09.2024 року, право власності на квартиру [ADDRESS] , набули [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] по 1/3 частині кожен, на підставі свідоцтва про право власності від 16.11.1994 року (а.с. 9-10). В подальшому, а саме 03.12.2018 року відповідач [PERSON] , на підставі договору дарування від 03.12.2018 року, набув у власність 1/3 частку вказаної квартири, яка до цього належала [PERSON] /а.с. 9-10/. Разом з тим, як вбачається із відповіді Департаменту «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 09.07.2025 року №13966/20121-01-10, відповідач [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] у період з 09.12.1983 року по 23.06.2000 рік та з 15.08.2012 року до 15.07.2015 року, відомості про реєстрацію місця його проживання, станом на 07.07.2025 року в департаменті відсутні /а.с. 33/. Також, за інформацією, наданою Департаментом «Центр надання адміністративних послуг» Черкаської міської ради від 15.07.2025 року №14298/20877-01-10, відомості щодо реєстрації місця проживання відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в департаменті відсутні, а також водночас поінформовано, що в департаменті наявна інформації про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , з 06.04.2017 року дотепер /а.с. 35/, (тобто за іншою адресою). Однак, на відповідачів, як на співвласників майна, покладено обов`язок по його утриманню та оплаті житлово-комунальних послуг, в тому числі і послуг, які надавались до квартири [ADDRESS] , позивачем, а також обов`язок по сплаті Внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідачі своєчасно та у повному обсязі не вносили плату за послуги з централізованого опалення, плату за абонентське обслуговування ГВП та функціонування систем ГВП, а також не здійснювали сплату Внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води згідно зі ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та згідно рішення Черкаського міськвиконкому № 1021 від 17.09.2019 року. В зв`язку з цим, рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.11.2022 року у справі №711/1151/21 із відповідачів вже була стягнута на користь Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», сума боргу, що виникла станом на 01.11.2020 року /а.с. 11-15/. З наданого позивачем розрахунку заборгованості (о/р № [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) вбачається, що за період з 01.11.2020 року по 01.04.2025 року відповідачі мають заборгованість перед ВП «Черкаська ТЕЦ» ПрАТ «Черкаське хімволокно» за надані їм послуги в загальній сумі 18 023,33 грн. (із них: борг по опаленню 16\~578,45 грн., борг по ГВП 1\~416,47 грн., борг по Внесках 28,41 грн.), оскільки оплата вказаних цих послуг у вказаний період була здійснена лише двічі: у грудні 2021 року в сумі 6\~695,27 грн. та у січні 2024 року в сумі 2\~090 грн. /а.с. 6/. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що договір про надання житлово-комунальних послуг між сторонами не укладався, однак, не укладення договору не виключає можливість стягнення з відповідача на користь позивача вартості фактично отриманих послуг і не може бути підставою для звільнення споживача (відповідачів) від оплати цих послуг. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 15.03.2018 року у справі № 401/710/15-ц. Відповідно до ст.ст. 156, 162 ЖК України, плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить на праві приватної власності, здійснюється за затвердженими в установленому порядку тарифами. Власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та рішення Черкаського міськвиконкому №1021 від 17.09.2019 року, внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання включаються до плати виконавцю відповідної комунальної послуги. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Положеннями ст.ст. 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Як зазначено у ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до положень ст. 611 ЦК України, - у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачами надані їм ВП «Черкаська ТЕЦ» ПАТ «Черкаське хімволокно» послуги з централізованого опалення, оплата за абонентське обслуговування ГВП та функціонування систем ГВП, Внески за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води згідно зі ст. 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та згідно рішення Черкаського міськвиконкому № 1021 від 17.09.2019 року, за спірнимй період були оплачені лише двічі: у грудні 2021 року в сумі 6\~695,27 грн. та у січні 2024 року в сумі 2\~090 грн., в результаті чого станом на 01.04.2025 року у них утворилась заборгованість за отримані послуги за період з 01.11.2020 року по 01.04.2025 року в загальній сумі 18 023,33 грн., що підтверджується листом-розрахунком по о/р № [NUMBER] , суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення вказаної вище заборгованості з відповідачів на користь позивача. Разом з тим, враховуючи, що відповідачі є співвласниками квартири [ADDRESS] ( [PERSON] 1/3 частка, [PERSON] 2/3 частки), вищевказана заборгованість півдлягає до стягнення із відповідачів пропорційно до належних їм часток, а саме: із відповідача [PERSON] заборгованість в загальній сумі 12\~015,55 грн., із відповідачки [PERSON] 6\~007,78 грн. Частиною 1 статті 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З позовної заяви та доданих до неї розрахунків вбачається, що 3% річних за період прострочення платежів становить 154,72 грн. та інфляційна складова боргу 457,80 грн., які на підставі ст. 625 ЦК України, також підлягають до стягнення з відповідачів на користь позивача, виходячи із розрахунку до існуючої у кожного із них заборгованості, а саме: із відповідача [PERSON] 3% річних в розмірі 103,15 грн., інфляційні у розмірі 305,20 грн.; із відповідачки [PERSON] 3% річних у розмірі 51,57 грн., інфляційні у розмірі 152,6 грн. Таким чином, всього до стягнення підлягає: із відповідача [PERSON] 12\~423,90 грн., із відповідачки [PERSON] 6\~211,95 грн. При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України відповідачами не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставини спірних правовідносин. Разом з тим, суд приходить до висновку і про стягнення із відповідачів на користь позивача понесених ним судових витрат, а саме судового збору. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з даним позовом за вимогу майнового характеру було сплачено судовий збір в розмірі 3028 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 241 від 27.03.2025 року /а.с. 1/. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позовні вимоги позивача підлягають до повного задоволення, тому з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача Приватного акціонерного товариства «Черкаське хімволокно», в особі Відокремленого підрозділу «Черкаська ТЕЦ», підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 3\~028 грн. пропорційно до задоволених до кожного із них вимог, а саме: із відповідача [PERSON] 2\~018,67 грн., із відповідачки [PERSON] 1\~009,33грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved