Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

у жовтні 2024 року до Солом`янського районного суду міста Києва звернулися [PERSON] та [PERSON] , в особі представника - адвоката Чередниченка Д. О., з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що [PERSON] (надалі - Позивач 1) та [PERSON] (надалі - Позивач 2) на праві спільної приватної власності належить в рівних долях 15/100 часток квартири [ADDRESS] , доказом чого є договір купівлі-продажу від 18.02.2021, зареєстрований за №344. У подальшому, згідно Рішення Київської міської ради від 08.12.2022 №5858/5899 назва [ADDRESS] . Зазначають, що хоч зазначена квартира перебуває у спільній частковій власності, проте зазначена квартира поділена на кімнати (всього 5) і фактично 15/100 вказаної квартири відповідають у відсотковому відношення за площею кімнаті [ADDRESS] . Відповідна примітка також міститься у витягах з ДРРП №245033419 від 18.02.2021 та №245033443 від 18.02.2021, де зазначено «додаткові відомості: кімната №2. Вартість майна - 310200 гривень 00 копійок». Решта квартири знаходиться у власності третіх осіб, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом із ДРРП, витягом про державну реєстрацію від 26.12.2011 №32687998, а також копій заяв про переважне право купівлі частки квартири, складених Відповідачем перед продажем Позивачам 15/100 квартири та наданих стороні Позивачів для підтвердження повідомлення третіх осіб про намір продати Позивачам частину квартири. Так, Відповідно до пункту 10 вказаного договору купівлі-продажу Відповідач (продавець за договором) стверджував, що зареєстровані особи в квартирі, а 15/100 часток квартири повністю звільнені та передані для безперешкодного володіння, користування та розпорядження покупцями (Позивачами у справі). Проте, відповідно до Витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою [ADDRESS] станом на 27.06.2024 вказана адреса є зареєстрованою адресою Відповідача (продавця), що перешкоджає здійсненню прав позивачів щодо користування та розпорядження їх власним майном, у зв`язку з чим виникла необхідність звернутись до суду з цим позовом. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Як зазначалось вище, Відповідач у справі продала належну їй частку в розмірі 15/100 квартири Позивачу 1 та Позивачу 2, після чого у Відповідача припинилось право спільної часткової власності на квартиру, а відповідно і право користування квартирою. Окрім цього, 13 серпня 2024 року адвокатом Чередниченко Денисом Олександровичем проведено опитування за власної згоди інших співвласників квартири [ADDRESS] , зокрема опитано [PERSON] та [PERSON] . Опитуваними підтверджено факт того, що Відповідач, за місцем реєстрації в період з січня 2021 року та по дату проведення опитування (13.08.2024), не проживала, поточне місце проживання Відповідача опитуваним невідоме. Крім того, комунальні платежі Відповідач не сплачувала, будь-яких витрат з утримання приміщення не несла, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних платежів за період з лютого 2021 року - по липень 2024 року, копії яких додаються на окремому СD-диску у відсканованому вигляді у зв`язку із надмірною кількістю паперових доказів. Також слід зазначити, що Відповідач не є членом сім`ї Позивача 1, Позивача 2, а також інших співвласників квартири, у зв`язку з чим не має право проживання у квартирі згідно ст.156 Житлового кодексу України. З урахуванням зазначеного доказами підтверджується, що Відповідач не тільки не має права на користування квартирою у зв`язку із відчуженням належної їй частки квартири, а й фактично не проживає у квартирі з січня 2021 року, не сплачує комунальні платежі, не здійснює утримання квартири. На підставі вищевикладеного просили визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . 15 жовтня 2024 року на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали цивільної справи передані судді Тесленко І.О. Фактично справу передано судді згідно реєстру передачі справ 16 жовтня 2024 року. Судом в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України направлявся запит щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи - відповідача у справі. Відповідь на запит надійшла до суду 14 листопада 2024 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 22 листопада 2024 року відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 20 лютого 2025 року підготовче провадження у справі закрито призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. 12 вересня 2025 року від представника позивачів надійшла заява в якій просив проводити розгляд справи без участі позивачів та їх представника. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток за його зареєстрованим місцем проживання, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Треті особи в судове засідання повторно не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином шляхом направлення судових повісток за їх зареєстрованим місцем проживання, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У листі Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45, визначено критерії оцінювання розумності строку розгляду справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява №7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом. Згідно ст. 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII, в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України; повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. Заяв та / або клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. З урахуванням викладеного, ст. ст. 128 - 131, 223 ЦПК України та з метою уникнення затягування розгляду справи суд вважає, що в матеріалах справи є достатньо даних і доказів для її розгляду по суті за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, що регулюються нормами цивільно-процесуального законодавства. Судом встановлено що 18 лютого 2021 року між позивачами та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу 15/100 часток квартири, зареєстровано в реєстрі за № 344, відповідно до якого відповідач передала, а позивачі прийняли, в рівних частках кожний, у власність належні відповідачу на праві власності 15/100 часток квартири [ADDRESS] (а.с. 11 - 12). Пунктом 10 договору передбачено, що продавець підтверджує, що зареєстровані особи у квартирі відсутні, 15/100 часток квартири повністю звільнені та передані для безперешкодного володіння, користування та розпорядження ними покупцями 18 лютого 2021 року. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №245033443 від 18.02.2021 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2294570880000; об`єкт нерухомого майна: квартира, об`єкт житлової нерухомості: Так, Розділ в процесі в відкриття; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 102.2, житлова площа (кв.м): 58.1; адреса: [ADDRESS] ; номер запису про право власності / довірчої власності: 40625286; тип права власності: право власності; дата, час державної реєстрації: 18.02.2021 18:24:42; Державний реєстратор: приватний нотаріус Бердес Максим Олександрович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 344, виданий 18.02.2021, видавник: Приватний нотаріус Бердес М.О. Київський міський нотаріальний округ (м. Київ); Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер: 56696630 від 18.02.2021 18:26:07, приватний нотаріус Бердес Максим Олександрович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; форма власності: приватна; вид спільної власності: спільна часткова; розмір частки: 15/200; власники: [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , країна громадянства: Україна; Додаткові відомості: кімната №2. вартість майна - 310200 гривень 00 копійок (а.с 13). Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №245033419 від 18.02.2021 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2294570880000; об`єкт нерухомого майна: квартира, об`єкт житлової нерухомості: Так, Розділ в процесі в відкриття; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 102.2, житлова площа (кв.м): 58.1; адреса: [ADDRESS] ; номер запису про право власності / довірчої власності: 40625291; тип права власності: право власності; дата, час державної реєстрації: 18.02.2021 18:24:42; Державний реєстратор: приватний нотаріус Бердес Максим Олександрович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; підстава для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 344, виданий 18.02.2021, видавник: Приватний нотаріус Бердес М.О. Київський міський нотаріальний округ (м. Київ); Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер: 56696630 від 18.02.2021 18:26:07, приватний нотаріус Бердес Максим Олександрович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; форма власності: приватна; вид спільної власності: спільна часткова; розмір частки: 15/200; власники: [PERSON] , реєстраційний номер облікової картки платника податків: [NUMBER] , країна громадянства: Україна; Додаткові відомості: кімната №2. вартість майна - 310200 гривень 00 копійок (а.с 14). Як вбачається з інформації з Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №391699347 від 20.08.2024 року реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2294570880000; об`єкт нерухомого майна: квартира, об`єкт житлової нерухомості: Так, Розділ в процесі в відкриття; Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 102.2, житлова площа (кв.м): 58.1; адреса: [ADDRESS] ; номер відомостей про речове право: 40625291; тип права власності: право власності; дата, час державної реєстрації: 18.02.2021 18:24:42; Державний реєстратор: приватний нотаріус Бердес Максим Олександрович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер: 56696630 від 18.02.2021 18:26:07, приватний нотаріус Бердес Максим Олександрович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; документи подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 344, виданий 18.02.2021, видавник: Приватний нотаріус Бердес М.О. Київський міський нотаріальний округ (м. Київ); вид спільної власності: спільна часткова; розмір частки: 15/200; власники: [PERSON] ; Додаткові відомості: кімната №2. вартість майна - 310200 гривень 00 копійок; номер відомостей про речове право: 40625286; тип речового права: право власності; дата, час державної реєстрації: 18.02.2021 18:24:42; Державний реєстратор: приватний нотаріус Бердес Максим Олександрович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 56696630 від 18.02.2021 18:26:07, приватний нотаріус Бердес Максим Олександрович, Київський міський нотаріальний округ, м. Київ; документи подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 344, виданий 18.02.2021, видавник: Приватний нотаріус Бердес М.О. Київський міський нотаріальний округ (м. Київ); вид спільної власності: спільна часткова; розмір частки: 15/200; власники: [PERSON] ; Додаткові відомості: кімната №2. вартість майна - 310200 гривень 00 копійок (а.с 21 - 22). Отже, судом встановлено, що відповідач за договором купівлі-продажу від 18 лютого 2021 року передала, а позивачі прийняли у власність 15/100 часток квартири [ADDRESS] (по 15/200 кожний), що підтверджується вищевказаним договором купівлі - продажу та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно інформації про задеклароване/зареєстроване місце проживання особи (№122315714 від 14.11.2024 року) за відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом`янської РДА, [PERSON] , [INFO] з 06.12.2011 року по теперішній час зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с. 40). Як вбачається з витягу про державну реєстрацію прав Комунальне підприємство Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна №32687998 від 26.12.2011 року, реєстраційний номер: 31109628; тип об`єкта: квартира; адреса об`єкта: [ADDRESS] ; номер запису: 9478 в книзі: 268-145; тип речового права: право власності; власники: [PERSON] ; підстава виникнення права власності: договір дарування / 1-6502 / 20.12.2011 / Київська державна нотконтора № 6; форма власності: приватна; частка: 20/100 (а.с. 18). З протоколу опитування, власника квартири [PERSON] , [INFO] , проведеного адвокатом Чередниченком Денисом Олександровичем, від 13 серпня 2024 року вбачається, що на запитання про те, чи проживала [PERSON] , [INFO] , постійно або тимчасово за адресою: [ADDRESS] , у період з січня 2021 року по дату опитування, повідомила, що вона там не проживала. На додаткове запитання щодо відомостей про поточне місце проживання [PERSON] свідок зазначила, що їй воно невідоме (а.с. 31 - 32). Судом також досліджено надані до матеріалів справи на CD диску копії квитанцій про сплату комунальних платежів. Відповідно до рішення Київської міської ради ІІ сесії ІХ скликання №5858/5899 від 08.12.2022 року вулицю Юліуса Фучика в Солом`янському районі міста Києва перейменовано на вулицю Карела Чапека (а.с. 19 - 20). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. За положеннями статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України), тому дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Статтею 8 Конвенції закріплено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Європейський суд з прав людини у своїй практиці послідовно дотримується позиції, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла («Kryvitska and Kryvitskyy v.Ukraine», заява № 30856/03), наголошує, що втручання у право на повагу до житла має бути не лише законним, але й «необхідним у демократичному суспільстві» (Zehentner v.Austria), заява № 20082/02, пункт 56, ECHR 2009). При тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом (частини перша та друга статті 71 ЖК України). Згідно зі статтею 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. При цьому із змісту частини першої ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду. Згідно положень ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2021 року у справі № 521/5887/17 (провадження № 61-7894св20) зроблено висновок, що: «аналіз норм статей 71, 72 ЖК Української РСР дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням за одночасної наявності двох умов: непроживання особи в житловому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин на це. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Вичерпного переліку поважних причин непроживання в житловому приміщенні законодавством не встановлено, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує в кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи і правил ЦПК України щодо оцінки доказів». Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідач фактично не проживає за зареєстрованим місцем проживання, комунальні платежі не сплачує, участі в утриманні житла не бере. При цьому позивачі не чинять відповідачеві жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням. Поважних причин відсутності відповідача за місцем реєстрації судом не встановлено. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, за таких обставин позов підлягає задоволенню. Щодо стягнення судових витрат, судом встановлено наступне. Відповідно до квитанції № 3203-9040-2305-3516 від 30 вересня 2024 року, [PERSON] був сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (а.с. 6). Згідно з квитанцією № 0537-6911-7406-4816 від 30 вересня 2024 року, [PERSON] був сплачений судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. (а.с. 7). У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, стягненню із відповідача на користь позивачів підлягають судові витрати у розмірі 2 422 грн. 40 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved