Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищезазначеним позовом, у якому просять визнати за ними право власності на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами за кожним, в порядку спадкування за законом за [PERSON] , яка померла [INFO] , а також право власності на 1/6 частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами за кожним, в порядку спадкування за законом за [PERSON] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги мотивують тим, що [INFO] у с. Зарічево Перечинського району Закарпатської області померла їх бабуся [PERSON] , яка була власником (головою домогосподарства) будинку за адресою: [ADDRESS] . За життя, а саме 02 серпня 2006 року, [PERSON] склала заповіт, за яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла своїй доньці їх матері [PERSON] . Їх мати прийняла спадщину за бабусею, оскільки на день її смерті була зареєстрована та проживала разом зі спадкодавцем як єдиний спадкоємець першої черги за заповітом. Однак, [INFO] їх мати [PERSON] померла, а після її смерті відкрилася спадщина. Заповіту мати не складала, а вони прийняли спадщину за нею, оскільки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, звернулися до нотаріуса з відповідними заявами про прийняття спадщини; державним нотаріусом 16 серпня 2022 року заведено спадкову справу. Крім них спадщину за матір`ю прийняв також і їх батько [PERSON] , оскільки проживав разом з [PERSON] на день її смерті, про відмову від спадщини не заявляв. Однак 23 жовтня 2024 року помирає і [PERSON] , після смерті якого відповідно відкрилася спадщина у вигляді 1/3 частини житлового будинку в [ADDRESS] , яку він прийняв після смерті дружини [PERSON] . Батько заповіт не складав, а вони прийняли спадщину за ним як спадкоємці першої черги за законом, оскілки протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, звернулися до нотаріуса з відповідними заявами про прийняття спадщини; державним нотаріусом 05 квітня 2025 року заведено спадкову справу. Крім них, спадщину за батьком ніхто не прийняв, оскільки ніхто із спадкоємців разом з таким на момент його смерті не проживав та заяву нотаріусу про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подав. Отже, після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами, який належав батькам на праві власності та в якому вони проживали до смерті. На даний час, бажаючи оформити спадщину за покійними батьками на вказаний будинок, вони звернулися до нотаріуса, однак така повідомила, що не може видати свідоцтво про право на спадщину, оскільки відсутній документ, що посвідчує право власності на вказаний житловий будинок та покійними батьками не було зареєстровано право власності, тому запропонувала для вирішення питання щодо визнання права власності звернутися до суду. Те, що будинок належав [PERSON] стверджується також Випискою з погосподарської книги № 15/06-21 від 21 лютого 2025 року старости старостинського округу с. Зарічево, згідною з якою у погосподарському обліку дійсно закріплений особовий рахунок № [NUMBER] за [PERSON] , [INFO] , на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Головою домогосподарства була [PERSON] . Оскільки у них існують перешкоди в оформленні права на спадщину у нотаріальному порядку, тому просять позов задовольнити.\~\~ Ухвалою судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 19 червня 2025року прийнято подану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] та [PERSON] до Перечинської міської ради Закарпатської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження, відтак призначено підготовче судове засідання та визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву. У підготовче судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, однак подали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять задовольнити, при цьому не вирішувати питання судових витрат. Представник Перечинської міської ради Закарпатської області як відповідача [PERSON] у підготовче судове засідання також не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення позовної заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам загалом, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який є у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Суд встановив, що [INFO] померла баба позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконкомом Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області 28 квітня 2015 року, актовий запис № 16. Як видно з Виписки з погосподарської книги, наданої старостою старостинського округу с. Зарічово Н.Пиган 21 лютого 2025 року за № 15/06-21, у погосподарському обліку дійсно закріплений особовий рахунок № [NUMBER] за [PERSON] , [INFO] , на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Головою дворогосподарства була [PERSON] , [INFO] . За дворогосподарством закріплена земельна ділянка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1400 га. Підстава: погосподарська книга № 13 за 2011-2015 рр. Згідно довідки № 130/14-11, виданої 14 травня 2025 року адміністратором відділу «Центр надання адміністративних послуг» Перечинської міської ради Закарпатської області Н.Бабука, у житловому будинку [ADDRESS] , на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] , видане 28 квітня 2015 року відділом ДРАЦС РС Перечинського РУЮ у Закарпатській області), була зареєстрована, зокрема, [PERSON] , [INFO] .\~\~ Також суд встановив, що [PERSON] на випадок смерті все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право заповіла своїй дочці [PERSON] , про що свідчить заповіт від 02 серпня 2006 року, посвідчений головою (секретарем) виконавчого комітету Зарічівської сільської ради Перечинського району Закарпатської області Чернега М.І. 02 серпня 2006 року. Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини)від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Таким чином, у зв`язку з наявністю заповіту спадкодавця [PERSON] , право на спадкування за такою одержала особа, визначена покійною у заповіті, а саме її донька [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно повідомлення в.о. завідувача Перечинської державної нотаріальної контори Броді К.С. від 27 червня 2025 року № 98/01-16, спадкова справа за померлою [INFO] [PERSON] не заведена. Оскільки [PERSON] постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не відмовився від неї, а тому вважається такою, що прийняла спадщину. Крім цього, суд встановив, що [INFO] померла мати позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) 22 лютого 2022 року, актовий запис № 75. Частиною третьою статті 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю заповіту спадкодавця [PERSON] , що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 69765935 від 16 серпня 2022 року, наданої Перечинською державною нотаріальною конторою, право на спадкування за такою одержали спадкоємці за законом. Згідно з до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з Відомостей про осіб місце проживання яких було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , в період з 21 по 22 лютого 2022 року, що надані адміністратором відділу «Центр надання адміністративних послуг» Перечинської міської ради Закарпатської області Н.Бабука 14 травня 2025 року за № 131/14-11, за вищевказаною адресою були зареєстровані [PERSON] , [INFO] (період реєстрації з 17 січня 1990 року по 22 лютого 2022 року), та її чоловік [PERSON] , [INFO] (період реєстрації з 15 грудня 1997 року по 24 жовтня 2024 року). Крім цього, суд встановив, що позивачі [PERSON] та [PERSON] 16 серпня 2022 року звернулися до Перечинської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , що стверджується копією спадкової справи № 33/2022 за померлою [INFO] [PERSON] , наданою на запит суду в.о. завідувача Перечинської державної нотаріальної контори Броді К.С. 27 червня 2025 року за № 96/01-16. Отже, враховуючи те, що батько позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом за спадкодавцем [PERSON] , постійно проживав разом з нею на час відкриття спадщини, а також позивачі [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом за спадкодавцем [PERSON] протягом шести місяців з часу відкриття спадщини подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини, протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не відмовилися від спадщини, а інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку та прийняли спадщину після смерті [PERSON] , не встановлено, тому вони вважаються такими, що її прийняли у рівних частках (по 1/3). Крім цього, суд встановив, що [INFO] помер батько позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Перечинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ужгородському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 24 жовтня 2024 року, актовий запис № 279. Частиною третьою статті 1296 ЦК України передбачено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У зв`язку з відсутністю заповіту спадкодавця [PERSON] , що вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 80733884 від 05 квітня 2025\~ року, наданої Перечинською державною нотаріальною конторою, право на спадкування за таким одержали спадкоємці за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як вбачається з Відомостей про осіб місце проживання яких було зареєстроване за адресою: [ADDRESS] , в період з 23 по 24 жовтня 2024 року, що надані адміністратором відділу «Центр надання адміністративних послуг» Перечинської міської ради Закарпатської області Н.Бабука від 14 травня 2025 року за № 132/14-11, за вищевказаною адресою був зареєстрований [PERSON] , [INFO] (період реєстрації з 15 грудня 1997 року по 24 жовтня 2024 року). Так, 05 квітня 2025 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини, що стверджується копією спадкової справи №22/2025 за померлим [INFO] [PERSON] , наданою на запит суду в.о. завідувача Перечинської державної нотаріальної контори Броді К.С. 27 червня 2025 року за № 97/01-16, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України не відмовилися від неї, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину у рівних частках (по 1/6). Разом з цим, як вбачається з постанови державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Михалко В.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 квітня 2025 року, позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті матері [PERSON] , на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на такий. Також, як вбачається з постанови державного нотаріуса Перечинської державної нотаріальної контори Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Михалко В.П. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 09 квітня 2025 року, позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, після смерті батька [PERSON] , на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у спадкодавця правовстановлюючих документів на такий. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №427069147 від 15 травня 2025 року відомості про права власності, інші речові права, іпотеки та обтяження у вказаних реєстрах щодо майна по [ADDRESS] також відсутні. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Як роз`яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України\~ № 7 «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно ч. 3 ст. 1296 цього Кодексу відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 2 ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Оскільки у позивачів [PERSON] та [PERSON] існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд, використовуючи винятковий спосіб їх захисту визнання права власності на спадкове майно, приходить до висновку, щопозов підлягає задоволенню. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанцій до платіжних інструкцій на переказ готівки № 0.0.4413931062.1 та № 0.0.4413933499.1 від 16 червня 2025 року позивачами [PERSON] та [PERSON] сплачено по 2 013,42 грн судового збору відповідно. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено у судовому засіданні, позивачі [PERSON] та [PERSON] , з урахуванням принципу диспозитивності, просять не вирішувати питання розподілу понесених ними судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке їх волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved