Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №3102188 від 16.12.2021 року у розмірі 32194,50 грн.; збитки завдані інфляцією у розмірі 2554,79 грн.; три проценти річних у розмірі 498,36 грн., судовий збір та 5000,00 грн витрат на правничу допомогу. На обґрунтування своїх вимог вказує про те, що відповідно до укладеного електронного договору №3102188\~ надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 16 грудня 2021 року укладеного між [PERSON] та ТОВ «ФК «Арагон», відповідач отримала кредит в сумі 1500,00 грн строком на 15 днів до 31 грудня 2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом з розрахунку 1,90% в день. У зв`язку з невиконанням узятих на себе зобов`язань перед позивачем утворилась заборгованість в сумі 35247,65 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача. Ухвалою судді від 23.06.2025 відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, копія якої була направлена сторонам та відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача у судове засідання не з`явився, при цьому в позовній заяві просив суд проводити розгляд справи без його участі за наявними у справі матеріалами, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце слухання справи була повідомлена належним чином через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суду невідомі. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Пунктом 1\~частини 3\~статті\~223\~ЦПК України\~передбачено,\~що якщо\~учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. А тому, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 16.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРАГОН» та [PERSON] укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 3102188. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 1500 грн. строком на 15 днів зі сплатою відсотків від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня надання суми кредиту позичальнику та до закінчення строку на який видавався кредит. Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 1500 грн, шляхом перерахування грошових коштів на банківську карту № [NUMBER] , що належить відповідачу, що підтверджується інформаційною довідкою-підтвердженням ТОВ «ПрофітГід» щодо здійснення переказу грошових коштів. Одноразовий персональний ідентифікатор № [NUMBER] направлено відповідачу на номер мобільного телефону вказаний нею в Заявці на отримання грошових коштів\~ [NUMBER] та введено позичальником у відповідне поле на сайті позивача 16.12.2021 року. Станом на день звернення із даним позовом до суду заборгованість за кредитним договором не погашена. Загальна сума заборгованості станом на момент звернення до суду за кредитним договором становить\~32194,50 грн., яка складається з наступного: 1500,00 грн. розмір заборгованості за тілом кредиту; 30694,50 грн. сума нарахованих відсотків. Відповідальність за порушення грошового зобов`язання як зазначено позивачем в позовній заяві становить: 2554,79 грн. - збитки завдані інфляцією за період із 01.03.2022 по 01.04.2025 року; 498,36 грн. - три проценти річних від простроченої суми за період із 01.03.2022 по 01.04.2025 року. Частиною першою статті 627\~ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6\~цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статями 626,628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.629 ЦК Українидоговір є обов`язковим для виконання. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 203ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно зі статтею 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положенням ч. 1\~ст.\~1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцеві) у строк та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Положенням\~ст.\~610\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1\~ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом\~ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статей 11,18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати в договори зі споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків за шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінене або визнане недійсним. Положення, що визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Відповідно до ч. 3 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 6 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми)про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст.\~12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог\~законів України "Про\~електронні документи\~та електронний\~документообіг" та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст. 64 ЦПК України. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених доказів, що між позивачем та відповідачем було укладено договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №3102188. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач належно і у доступній формі ознайомилась з усіма умовами договору, тарифами кредитора, повністю і однаково з кредитором їх розуміла, вважала їх справедливими, адекватними, розумними і жодних заперечень не мала. Діючи покроково та надаючи свої персональні дані, генеруючи ідентифікаційний підпис, врешті решт отримала кредит. Не відмовилась від отриманого кредиту протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання коштів. Вибір контрагента правочину та електронний договір із позивачем підписаний відповідачем добровільно, волевиявлення позичальника було вільним, не під впливом помилки, тиску чи тяжких обставин, відповідало її внутрішній волі та намірам безумовного і реального виконання взятих на себе зобов`язань. Обставин, які б суперечили волевиявленню позичальника при укладанні кредитного договору в електронній формі, а також про наявність у діях позивача умислу, спрямованого на введення відповідача в оману судом не встановлено. Але разом з тим у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за зазначеним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка згідно розрахунків позивача, з якими суд цілком погоджується, становить 32194,50 грн., яка складається з наступного: 1500,00 грн. розмір заборгованості за тілом кредиту; 30694,50 грн. сума нарахованих відсотків. Що стосується вимог позову про стягнення 3% річних та втрат від інфляції суд зазначає про наступне. Позивач просить стягнути з відповідача 2554,79 грн. - збитки завдані інфляцією за період із 01.03.2022 по 01.04.2025 року; 498,36 грн. - три проценти річних від простроченої суми за період із 01.03.2022 по 01.04.2025 року, які нараховані позивачем відповідно до\~ст. 625 ЦК України. 24 грудня 2023 року набув чинності\~Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Зазначеним законом пункт 6 розділу\~IV\~Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування»\~викладено в такій редакції: «У разі прострочення споживачем у період з 1 березня 2020 року до припинення зобов`язань за договором про споживчий кредит, укладеним до тридцятого дня включно з дня набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», у тому числі того, строк дії якого продовжено після набрання чинності\~Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. У тому числі, але не виключно, споживач у разі допущення такого прострочення звільняється від обов`язку сплати кредитодавцю неустойки (штрафу, пені) та інших платежів, передбачених договором про споживчий кредит за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) споживачем зобов`язань за таким договором. Забороняється збільшення процентної ставки за користування кредитом з інших причин, ніж передбачені частиною четвертою\~статті 1056-1 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит у період, зазначений у цьому пункті. Дія положень цього пункту поширюється, у тому числі, на кредити, визначені частиною другою\~статті 3 цього Закону». Тобто, по тим договорам, які укладені до спливу 30 днів з дня набрання чинності\~Законом № 3498-IX, споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за прострочення і штрафні санкції за порушення виконання зобов`язання за вказаними договорами не нараховуються. Враховуючи, що Договір про споживчий кредит між сторонами у цій справі укладений 16.12.2021 року, тому відповідач звільняється від відповідальності перед позивачем, передбаченої ч. 2\~ст. 625 ЦК України. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до розрахунку заборгованості наданого позивачем, останнім нараховувалися і проценти за користування кредитом, і 3 % річних, і втрати від інфляції одночасно, що не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки регулятивна норма частини першої\~статті 1048 ЦК України\~і охоронна норма частини другої\~статті 625 цього Кодексу\~не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)). З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 3% річних та втрат від інфляції задоволенню не підлягають. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача на користь позивача 32194,50 грн., яка складається з наступного: 1500,00 грн. розмір заборгованості за тілом кредиту; 30694,50 грн. сума нарахованих відсотків, в іншій частині позову відмовити. Відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України\~судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір слід розподілити за правилами ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, а сааме, пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов майнового характеру задоволений на 91,34 % відтак з відповідача на користь позивача слід стягнути 2212,62 грн. судового збору. Судові витрати на професійну правничу допомогу суд розподіляє за правилами ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~пропорційно розміру задоволених позовних вимог, та стягує з відповідача 4567,00 грн (5000,00 * 91,34%).

Outcome: partial