Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Позивач ТОВ «Коллект Центр» звернувся до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за кредитним договором №010/0915/82/0049594 (0868620200) від 20.05.2013 року, що укладений між відповідачем та акціонерним товариством «Райффайзен Банк», право вимоги за яким відступлено ТОВ «Вердикт Капітал» за договором факторингу №114/2-19-F від 20.09.2019 року. 10.01.2023 року між позивачем ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Вердикт Капітал» був укладений Договір факторингу №10-01/23 від 10.01.2023 року, внаслідок якого позивач набув право вимоги до відповідача у загальному розмірі 27\~683,28 гривень, станом на 10.03.2023 року. Заборгованість складається з 13\~606,57 грн. за тілом кредиту та 14\~076,71 грн. за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги. Вони просять стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 27\~683.28 грн., а також судові витрати, пов`язані з розглядом справи у розмірі сплати судового збору 3\~028,00 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 9\~000,00 гривень. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 11.10.2024 року цивільну справу за вказаним позовом прийнято до провадження, постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику, але з повідомленням сторін про дату та час розгляду справи. Представник позивача про дату та час засідання повідомлявся належним чином, у судовому засіданні підтримав позицію, що викладена в позовній заяві та зазначив, що довідка, яка надана відповідачем про закриття рахунку, не підтверджує відсутності заборгованості відповідача. Відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що укладала кредитний договір з АТ «Райффайзен Банк» 20.05.2013 року. Однак, виконала всі обов`язки Договору, сплатила суми основної заборгованості та процентів, на підтвердження своїх слів надала Довідку від 04.02.2021 року вих.№Дз-В59/61-2-25 про закриття її особистого рахунку. В судовому засіданні відповідачка пояснила, що вона зверталася до АТ «Райффайзен Банк» про з`ясування розміру заборгованості, однак, представник Банку вказував їй про відсутність інформації, в зв`язку з передачею її справи до колекторської фірми. В позові просила відмовити в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підтвердження обставин, викладених в позовній заяві, позивачем ТОВ «Коллект Центр» надані докази у вигляді копій: договір про надання банківських послуг №010/0915/82/0049594 від 20.05.2013 року з додатками, укладеним між [PERSON] та акціонерним товариством «Райффайзен Банк», та додатки до нього; Виписка по рахунку за період з 20.05.2013 року по 17.03.20220 року; Розрахунок заборгованості, виготовлений АТ «Райффайзен Банк» станом на 17.03.2020 року; договір факторингу №114/2-19-F від 20.09.2019 року, укладеного між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» з додатками актами приймання-передачі реєстру боржників та реєстром боржників від 17.03.2020 року; витяг з реєстру боржників до договору факторингу №114/2-19-F від 17.03.2020 року; Розрахунок заборгованості, виготовлений ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.03.2023 року; договір про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, укладений між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» з додатками актом прийому-передачі реєстру боржників, витяг з реєстру боржників до договору про відступлення права вимоги №10-01/2023 від 10.01.2023 року, а також установчі документи сторін при укладанні договорів про їх організаційну-правову форму. Суд вважає, що наданий позивачем договір про надання банківських послуг №010/0915/82/0049594 від 20.05.2013 року з додатками, що укладений між [PERSON] та акціонерним товариством «Райффайзен Банк», підтверджує виникнення правовідносин між сторонами. Крім того, він не оспорювався відповідачкою, а також не оспорювалось [PERSON] отримання коштів та користування ними. Розрахунком заборгованості виготовленим АТ «Райффайзен Банк» станом на 17.03.2020 року підтверджується, що розмір заборгованості дорівнює 13\~873,92 грн., з яких 13\~606,57 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 267,35 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання - є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконання з настанням цієї події. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. В силу ч. 1, ч. 3 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Право вимоги за кредитним договором №010/0915/82/0049594 від 20.05.2013 року, укладеним між [PERSON] та акціонерним товариством «Райффайзен Банк» було відступлено ТОВ «Вердикт Капітал», що підтверджується наданими копіями договору факторингу №114/2-19-F від 20.09.2019 року, укладеного між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал», реєстром боржників від 17.03.2020 року; витягом з реєстру боржників до договору факторингу №114/2-19-F від 17.03.2020 року. За Договором факторингу №10-01/23 від 10.01.2023 року, укладеному ТОВ «Коллект Центр» з ТОВ «Вердикт Капітал», до позивача перейшло право вимоги до Боржників. Згідно з Актом прийому-передачі реєстру боржників, Реєстром боржників від 10.01.2023 року та Витягом з реєстру боржників, позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] .. Однак, в Розрахунку заборгованості, що виготовлений ТОВ «Вердикт Капітал» станом на 10.03.2023 року не вірно зазначена сума боргу [PERSON] .. Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи, що ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право грошової вимоги до боржника [PERSON] від АТ «Райффайзен Банк» станом на 17.03.2020 року у розмірі 13\~873,92 грн., з яких 13\~606,57 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 267,35 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків, то воно не могло передати більше прав позивачу ТОВ «Коллект Центр» ніж мало само. Відповідно, позовні вимоги в розміру заборгованості 27\~683,28 гривень, підлягають задоволенню частково, лише у розмірі 13\~873,92 гривень. Суд вважає, що надана відповідачкою [PERSON] . Довідка від 04.02.2021 року вих.№Дз-В59/61-2-25 АТ «Райффайзен Банк» про закриття особистого рахунку, не є Довідкою про відсутність заборгованості, в зв`язку з чим, судом не визнається належним та допустимим доказом по справі. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі частини першої\~статті 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено частково, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору пропорційно задоволених вимог у розмірі 1\~517,53 гривень. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, суд зазначає про наступне. Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В частинах 5,6 ст.137 ЦПК України зазначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд вважає, що до заявлених вимог, в тому числі і до вимог про відшкодування витрат на правову допомогу підлягають застосуванню норми статей 12,13,81 ЦПК України, які узгоджуються зі статтями 2,6 ЦПК України. Крім того, в частинах 1-3 статті 89 ЦПК України закріплено, що суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні\~докази не\~мають для\~суду заздалегідь\~встановленої сили.\~Суд оцінює\~належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На переконання суду, розмір суми на відшкодування витрат на правову допомогу повинний бути оцінений судом, без клопотання сторони, тим більше яка не з`явилась в судове засідання. Так, представником позивача надано підтвердження витрат позивача на професійну правову допомогу: Договір №01/07-2024 від 01 липня 2024 року про надання правничої допомоги, заявка на надання юридичної допомоги №325 від 05.07.2024 року, Витяг з Акту №1 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 року, платіжна інструкція №0459870000 від 12.09.2024 року. Суд вважає надані документи підтверджують витрати позивача на правову допомогу у розмірі 9\~000,00 грн., однак, Витяг з Акту №1 про надання юридичної допомоги від 05.09.2024 року містить інформацію про втрачання часу на надання усної консультації протягом 2 годин, вартість зазначена 3\~000,00 грн., а також складання позовної заяви 2 години вартість 6\~000,00 гривень. Проте, суд, вважає, що витрати на надання усної консультації з вивченням документів слід визначити у розмірі 1\~500,00 грн., а витрати на складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду у розмірі 3\~000,00 грн., всього 4\~500,00 грн. від розміру заявленої вартості, з огляду на велику кількість та сталу судову практику, що значно спрощує вивчення матеріалів та складання позовної заяви та витрачання необхідного часу для їх виконання, крім того, Договір №01/07-2024 від 01 липня 2024 року про надання правничої допомоги, укладений ні за однією цією справою, а за декілька, що спрощує написання аналогічних позовів, а також, що позов задоволено частково, справа розглядалась в спрощеному провадженні, тому є незначною. Таким чином, суд вважає доведеним розмір витрат на правову допомогу у розмірі 4\~500,00 грн., що є співмірним із складністю справи, оскільки справа є нескладною та не потребує вивчення значного обсягу нормативно-правових актів, об`єм виконаних робіт є співмірним із визнаним судом розміром витрат. На підставі ст.ст. 526,626,628,1046,1049,1050,1054 ЦК України,

Outcome: partial