Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

Позивач акціонерне товариство «Кредобанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові зазначив, що 24.09.2019 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 101\~000,00 гривень на строк до 23.09.2024. Відповідач припинив належним чином виконувати умови кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої на момент звернення до суду становить 136\~363,96 гривень, у тому числі за тілом кредиту 67\~112,33 грн, за відсотками 69\~251,63 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору позивач просить стягнути з нього суму заборгованості та судовий збір. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2025 відкрито провадження у справі, відповідачу встановлено строк п`ятнадцять днів для подання відзиву. Від представника відповідача надійшов відзив, у якому останній частково визнав позов в частині стягнення основної суми заборгованості (тіла кредиту) та заперечив щодо позовних вимог в частині стягнення відсотків. Зазначив, що позивачем було нараховано відсотки за користування кредитом за межами строку дії кредитного договору (до 09.04.2025 включно, у той час як строк дії кредитного договору сплив 23.09.2024. В розрахунках відсотків є розбіжності (між розрахунком, долученим до позову, та досудовою вимогою від 04.03.2025), сума відсотків до стягнення є необгрунтованою та недоведеною належними та допустимими доказами. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначив, що розрахунок відсотків є правильним (69\~251,63 грн), відповідач не надав свого власного контррозрахунку суми боргу. Крім того зазначив, що сума заборгованості підтверджується належними та допустимими доказами відповідною випискою про рух коштів по рахунку. Просив задовольнити позов у повному обсязі. Від представника відповідача надійшло заперечення, у якому він зазначив на наявність суттєвих арифметичних розбіжностей при нарахуванні заборгованості за відсотками, оскільки за однакові періоди позивач міг нараховувати різні суми відсотків, просив у задоволенні позову в частині стягнення відсотків відмовити. В судові засідання, призначені на 14.07.2025, 18.08.2025 та 19.09.2025, сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином. Представник позивача у позові заявив клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача, за наявними матеріалами. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі сторони відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на належне повідомлення сторін про дату, час і місце судового засідання, відсутність підстав для відкладення розгляду справи, наявність відзиву відповідача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 4,\~5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ст.ст 3, 6, 627 ЦК України\~в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За змістом ст.\~634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.\~629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі ст.\~526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст.\~610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.\~2\~ст.\~1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. До відносин за кредитним договором застосовуються положення Цивільного кодексу України, що регулюють договір позики. Згідно зі ст.\~1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Суд встановив, що 24.09.2019 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № CL-222460, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 101\~000 гривень на строк 60 місяців, до 23.09.2024, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 35 % річних. Під час вирішення цієї справи суд бере до уваги, що відповідач фактично визнав позов в частині розміру заборгованості за тілом кредиту (67 112,33 грн) та не оспорює обставини в частині укладання кредитного договору та отримання кредиту. Щодо стягнення суми відсотків з відповідача суд встановив наступне. Відповідно до розрахунку заборгованості, наданого стороною позивача, заборгованість за тілом кредиту становить 67\~112,33 грн (стороною відповідача не оспорюється), за відсотками 69\~251,63 грн, а саме: за відсотками на поточну суму заборгованості було нараховано 118\~883,13 грн, за відсотками на прострочену суму заборгованості 29\~780,83 грн, погашено самостійно відповідачем 79\~412,33 грн (зменшення суми заборгованості). Крім того, до матеріалів позову долучено виписку по рахунку відповідача в період з 24.09.2019 по 11.05.2025, з якої вбачається зарахування, рух та рознесення коштів в погашення кредитної заборгованості. Вказані докази належними та допустимими і в своїй сукупності підтверджують наявність та розмір кредитної заборгованості. Щодо посилань сторони відповідача на розбіжності в розрахунках із досудовою вимогою та наявність арифметичних помилок, суд встановив, що розбіжності в розрахунках між досудовою вимогою та розрахунком заборгованості обумовлені різними датами документів, а саме: досудова вимога датована 04.03.2025, а розрахунок заборгованості складений станом на 11.05.2025, а тому суми відсотків у вказаних документах відрізняються на 2\~870,92 грн (відсотки, нараховані в період з 24.02.205 по 23.03.2025 1\~826,95 грн; відсотки, нараховані в період з 24.03.2025 по 09.04.2025 1\~043,97 грн). Щодо арифметичних помилок в розрахунках, на які посилається сторона відповідача у своїх запереченнях, суд, провівши відповідну перевірку, переконався, що відсотки, нараховані в період з 24.01.2022 по 23.02.2022 є правильними (2022,69 грн з суми заборгованості 67\~112,33 грн, за 31 день, при ставці 35 відсотків річних, за формулою факт/360 днів у рік, як передбачено договором). Нарахування ж відсотків у меншому розмірі, ніж передбачено договором (в період з 24.03.2022 до 23.04.2022 1940,58 грн; в період з 24.05.2022 до 23.06.2022 1\~857,39 грн) жодним чином не погіршує становище боржника та не може бути підставою для заперечення розміру заборгованості. Щодо стягнення відсотків за межами дії кредитного договору суд погоджується з доводами сторони відповідача, вважаючи їх обгрунтованими. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц виснувала, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Подібні правові висновки викладено також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 року у справі № 912/1120/16, рішенні Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 р. у справі №444/9519/12. Суд встановив, що кредитний договір було укладено на термін до 23.09.2024, водночас, згідно з розрахунком заборгованості в період з 24.09.2024 до 09.04.2025 позивач продовжував нарахування відсотків на прострочену суму заборгованості, безпідставно нарахувавши за вказаний період 14\~252,50 грн відсотків. Таким чином, суд, з`ясувавши обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного наданого доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту (67 112,33 грн) та відсотками у розмірі (54 999,13 грн), які нараховувалися в межах строку дії кредитного договору. Водночас, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення відсотків у розмірі 14\~252,50 грн, що були нараховані за межами строку дії кредитного договору. Загальний розмір суми до стягнення становить: 67112,33+54999,13= 122\~111,46 гривень. Щодо стягнення судових витрат суд зазначає наступне. Згідно зі\~ст.\~141\~ЦПК\~України судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог.Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір в розмірі 3\~028,00 гривень що підтверджується платіжною інструкцією № 23374038 від 21.05.2025. Оскільки суд задовольнив позов частково, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача частина сплаченого судового збору у розмірі 2 711,52 гривень.

Outcome: partial