Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] , третя особа: головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області про визнання права власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0.0904 га, зареєстровану у Державному земельному кадастрі з визначенням кадастрового номеру 2124081600:04:002:0202 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського гоподарвства, що розташована за адресою Закарпатська область, Свалявський (теперішній Мукачівський район), с. Голубине, урочище "Горб" та витребувати від [PERSON] на користь [PERSON] вказаної земельної ділянки. Як на підставу заявлених вимог позивач посилається на те, що позивач є власником земельної ділянки площею 0.09 га , що розташована на території Голубинської сільської ради для ведення особистого підсобного господарства на підставі рішення VII сесії Голубинської сільської ради від 11 вересня 1999 року, що доводиться Державним актом на право приватної власнсоті на землю серії 11-ЗК № 035739 від 10 листопада 1999 року. На початку серпня 2022 року йому стало відомо про те, що за рішенням № 199 від від 18.03.2018 року Голубинської сільської ради вказану земельну ділянку передано [PERSON] , тобто відповідачу. Відповідно до рішення Свалявського районного суду від 17 жовтня 2023 року позов [PERSON] задоволено, рішення Голубинської сільської ради в частині надання у приватну власність громадянину [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] земельної ділянки площею 0.09 га. в ур. "Горб" для ведення особистого селянського господарства визнано незаконним та скасовано, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку 2124081600:04:002:0202 яка незаконно переоформлена на [PERSON] визнано недійсним. З цих підстав просить суд визнати право власності за [PERSON] на земельну ділянку площею 0.0904 га, зареєстровану у Державному земельному кадастрі з визначенням кадатрового номеру 2124081600:04:002:0202 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського гоподарвства, що розташована за адресою Закарпатська область, Свалявський (теперішній Мукачівський район), с. Голубине, урочище "Горб" та витребувати від [PERSON] на користь [PERSON] вказану земельну ділянкиу. Суд своєю ухвалою від 25.12.2024 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Судовий розгляд справи призначений відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 10 лютого 2025 року. Відповідно до ухвали Свалявського районного суду Закарпатської області від 16.04.2025 року суд за клопотанням представника відповідача-адвоката Шабан Н.В., яка діє в інтересах [PERSON] забезпечив проведення судового засідання у цивільній справі № 306/2529/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи "EasyCon" з використанням власних технічних засобів - логін у програмі онлайн сервісу відеозв`язку ВКЗ ЄСІТС: ([INFO]- адвоката Шабан Наталії Василівни). Розгляд справи призначено на 13:00 годину 10.09.2025 року. Представник позивача-адвокат Бойко Б.Б., який діє в інтересах [PERSON] подав до суду заяву (вх.№ 2102 ) про розгляд справи у відсутності представника позивача та позивача. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві за наявними у справі доказами. Не заперечує проти постановлення заочного рішення. Представник відповідача адвокат Шабан Н.В., яка діє в інтересах [PERSON] у судовому засіданні заявлених вимог не визнала, пояснила, що вважає, що провадження у справі необхідно закрити, поскільки є рішення суду, що набрало законної сили між тими ж сторонами про той же предмет. Крім того, вважає, що у позовній заяві заявлено взаємовиключні вимоги і такий позов до задоволення не підлягає. Просить відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Між сторонами виник спір щодо прав володіння та користування земельною ділянкою і до даних правовідносин підлягають застосуванню норми цивільного та земельного законодавства України. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2023 року рішення Голубинської сільської ради в частині надання у приватну власність громадянину [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] земельної ділянки площею 0.09 га. в ур. "Горб" для ведення особистого селянського господарства визнано незаконним та скасовано, державний акт на право приватної власності на земельну ділянку 2124081600:04:002:0202. яка незаконно переоформлена на [PERSON] визнано недійсним. Тобто, судом за встановлених обставин доведено, що оскаржуваним рішенням Голубинської сільської ради порушено право власності [PERSON] на належну йому земельну ділянку. Щодо заявлених вимог про визнання права власності за позвичем на земельну ділянку, суд доходить висновку, що така вимога не являється вірним способом захисту прав позвиача, поскільки його право власності на спірну земельну ділянку встановлено згідно Державного акту на земельну ділянку серії ІІ-ЗК № 035739 і судового вирішення не потребує. Натомість, у судовому засіданні представник відповідача підтвердила, що відповідач і надалі користується спірною земельною ділянкою, має намір оскаржити в апеляційному порядку рішення Свалявського районного суду від 17.10.2023 року у справі № 306/2439/22. За таких обставин, суд вважає підставною вимогу про витребування у відповідача [PERSON] на користь [PERSON] земельної ділянки площею 0.09 га в ур. "Горб" кадастровий номер 2124081600:04:002:0202. Відповідно до ст. 387 ЦК України - власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Як зазначив Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду (постанова від 29 серпня 2024 року у справі № 209/360/22) - метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був незаконно позбавлений. У разі позбавлення власника володіння нерухомим майном таке введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно (принцип реєстраційного підтвердження володіння нерухомістю). У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, а не зобов`язує відповідача повернути це майно власникові. Таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому Реєстрі за відповідачем. На підставі викладеного, позов необхідно задовольнити частково. Щодо заявленого клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі з підстав наявності рішення Свалявського районного суду віл 17 жовтня 2023 року, суд зазначає, що вказані справи не є тотожними, поскільки у розглядуваній справі інший предмет позову. Саме прийняте рішення Свалявським районним судом від 17.10.2023 року стало підставою для звернення до суду з вимогами про витребування майна. Отже у задоволенні клопотавння про закриття провадження у даній справі необхідно відмовити. Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Оцінивши надані суду докази в їх сукупності, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, суд доходить висновку, що позов необхідно задовольнити частково. В частині вимоги позивача про стягнення судових витрат, суд зазначає таке. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вимогу про стягнення з відповідача судових витрат позивач не заявляв, тому суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: partial