Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 15.05.2010 [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який 15.07.2014 рішенням Деснянського районного суду м. Києва, було розірвано. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . 16.01.2020 Деснянським районним судом м.Києва було видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмрі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Станом на 22.04.2025 заборгованість відповідача по аліментам становить 323842,04грн. Відповідач [PERSON] фактично самоусунувся від участі в життя дитини, він ухиляється від виховання сина, не піклується про його здоров"я, фізичний, духовний та моральний розвиток.Тому позивачка просить позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до сина. 23.05.2025 ухвалою Деснянського районного суму м. Києва, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадженя. Визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. В останнє судове засідання позивачка та представник Служби не з"явились, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з"являвся. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомлено. Відповідач [PERSON] повідомлявся належним чином про розгляд справи в суді за адресою зазначеною в позовній заяві, яка є адресою реєстрації відповідача, що підтверджується відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Деснянської РДА ([ADDRESS]). Однак конверти із копією ухвали про відкриття провадження та позовною заяву з додатками до неї і з судовими повістками, адресованого відповідачу, повернулися до суду з поштовим зазначення «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ст.128 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Ураховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення у відсутності учасників справи, що відповідає ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. Суд установив такі факти та їм правовідносини. 15.05.2010 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] народився [PERSON] , батьком якого є [PERSON] , матір"ю є [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серї [NUMBER] . 15.07.2014 рішенням Деснянського районного суду м. Києва, по справі № 754/9897/14, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 16.01.2020 Деснянським районним судом м. Києва було видано судовий наказ, по справі № 754/300/20, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи з 10.01.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. 28.10.2021 Деснянським відділом державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ) відкрито виконавже провадження ВП № [NUMBER], на підставі судового наказу № 754/300/20 від 27.09.2021. Згідно довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, виданої Деснянським відділом державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУМЮ (м. Київ), станом на 22.04.2025 у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці з дня пред"явлення виконавчого документа до примусового виконання та становить 323842,04грн. Суд установив, що [PERSON] , [INFO] , проживає разом із своєю матір"ю за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] проходить військову службу у військовій частині та її грошове забепечення за період з листопада 2024 року по квітень 2025 становить 110760,55грн. [PERSON] неодноразово притягувався до адміністративної та кримінальної відповідальності, що підтверджується вироком Деснянського районного суду м. Києва від 20.09.2013, по справі № 754/14824/13-к, вироком Святошинського районного суду м. Києва від 06.09.2023, по справі № 759/16777/23, постановою Деснянського районного суду м. Києва від 28.09.2021, по справі № 754/13955/21. Службою у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації проведено обстеження житлово-побутових умов проживання та з`ясовано, що в квартирі створені умови для навчання, відпочинку та розвитку дитини. Відповідно до інформації ТОВ "Медлайт", неповнолітній [PERSON] , має укладену декларацію з сімейним лікарем [PERSON] .. Медичні зобов"язання відносно [PERSON] виконуються в повному обсязі. З дитиною на прийом до лікаря зверталась мати дитини [PERSON] . Відповідно до інформації школи І-ІІІ ступенів № 294 Деснянського району м. Києва, [PERSON] навчається в школі з 2017 року. За час навчання дитина зарекомендувала себе як старанний учень з навчальними досягненнями середнього рівня. [PERSON] відвідує школу систематично, без поважних причин школу не пропускає. Дитина проживає з матір`ю, яка постійно на зв`язку з класним керівником та вчителями, цікавиться успіхами та досягненнями дитини. Дитина забезпечена всім необхідним для навчання та розвитку. Батько з сім`єю не проживає, зі школою не контактує. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , у своїх письмових поясненнях до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 22.07.2025 повідомив, що він підтримує позовні вимоги своєї матері про позбавленні батька батьківських прав, оскільки зі своїм батьком не бачиться, виріс без батька, він не допомагав коштами, не приймав ніякою участі у його житті. Мати дитини [PERSON] , надала до Служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації письмові пояснення від 22.07.2025, в яких зазначала, що батько дитини має постійні проблеми із законом, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та був засуджений, відбував покарання у вигляді позбавлення волі. Він дуже не надійна людина. Коли вона безліч разів просила його приходити до сина, приділяти йому увагу, але колишній чоловік ніколи дитину матеріально не утримував та не бачив. Також мати дитини дуже хвилюється, що коли прийде час, батько згадає про дорослого сина і буде робити все, щоб жити за його рахунок. Наразі мати дитини військовослужбовець, тому якщо з нею «щось станеться», вона не хоче щоб її колишній чоловік був законним представником дитини. Отже, з матеріалів справи вбачається, що позивачка самостійно несе витрати по утриманню дитини, самостійно забезпечує першочергові витрати по задоволенню потреб сина, займається його вихованням та розвитком. До того ж установлено, що відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов`язки щодо виховання та належного утримання дитини, не проявляє щодо сина батьківської турботи, не цікавиться життям та здоров`ям, не утримує дитину матеріально. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України які перекликаються з положеннями абз.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», на батьків покладено обов`язок виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї, своєї Батьківщини, також покладено обов`язок піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною загальної освіти, готувати дитину до самостійного життя. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із статей 3, 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положень ст. 9 Конвенції ООН «Про права дитини» держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов`язки. Також, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Суду не надано доказів, які б свідчили про те, що батько дитини виконує свої обов`язки щодо сина, або які б свідчили про поважність причин невиконання ним своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини. Відповідач не приклав жодних зусиль та не надав суду будь-яких доказів, що він змінив своє ставлення до сина та належним чином виконує покладенні на нього, як батька хлопчика батьківські обов`язки. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, відповідно до вимог ч. 4 ст. 155 СК України. Орган опіки та піклування служби у справах дітей та сім`ї Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації наданав висновок, яким визнано за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Батько дитини, [PERSON] , на засіданні комісії не з"явився, пояснення по суті позовних вимог не надав. У пункті 54 рішення ЕСПЛ «Хант проти України» ( від 07.12.2006 року), суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden, від 27 листопада 1992 року) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року, п. 78.) Практика ЕСПЛ встановлює акценти, відповідно до яких при розгляді сімейного спору пріоритет мають інтереси дитини над інтересами батьків; діти, народжені у шлюбі, і діти, народжені поза шлюбом, є рівними у своїх правах; будь-яке обмеження, накладене на особисте спілкування у відносинах між батьками та дітьми, повинне ґрунтуватися на належних до справи та обґрунтованих причинах, висунутих для захисту інтересів дитини і для подальшого об`єднання сім`ї. (Справа «Савіни проти України» від 18 грудня 2008р., «МакМайкл проти Сполученого Королівства» від 24 лютого 1995 року). Ураховуючи викладене вище, дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та інтересами матері. Приділяючи особливу увагу до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами матері. Беручі до уваги саме інтереси дитини, суд прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина, оскільки він не тільки ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а ще не забезпечує належним спілкування та не проявляє поваги, турботи по відношенню до сина. Таким чином позов про позбавлення батьківських прав підлягає до задоволення, оскільки обґрунтований та доведений. Конституцією України передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків. Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Отже оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати за сплату судового збору у розмірі 1211,20грн.

Outcome: approved