Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

[PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] (далі - заявник) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, заінтересовані особи: Чорнобаївська державна нотаріальна контора, адреса: вул. Центральна, 218, с-ще Чорнобай, Золотоніський район, Черкаська область, код ЄДРПОУ 02901411, Чорнобаївська селищна рада Золотоніського району Черкаської області, адреса: вул. Центральна, 154, с-ще Чорнобай, Золотоніський район, Черкаська область, код ЄДРПОУ 26424714. В обґрунтування заяви зазначалося, що [INFO] померла дружина двоюрідного брата заявниці [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. 14 грудня 2024 року заявниця звернулася до Чорнобаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , проте їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину оскільки вона не являється спадкоємцем за законом, при цьому заповіту спадкодавець не складала. Відповідно до положень ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Заявниця [PERSON] проживала зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини, здійснювала постійний догляд як за членом сім`ї. Інші спадкоємці, які могли її фізично утримувати, а також які прийняли спадщину після смерті [PERSON] відсутні. Враховуючи вищевикладене, посилаючись на норми цивільного законодавства, заявниця просить суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю із [PERSON] з 2016 року по день смерті останньої, а саме по [INFO] . Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 серпня 2025 року прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. У судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала та просила задовольнити з підстав, вказаних у ній. У судовому засіданні представник заявниці [PERSON] заяву підтримав та просив задовольнити. Суду пояснив, що [PERSON] являється спадкоємцем за законом четвертої черги спадкування після смерті [PERSON] , так як проживала зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років. Також, заявниця є далекою родичкою померлій, але підтверджуючи документи цього відсутні. Так, заявниця [PERSON] до 2016 року часто їздила до [PERSON] , возила їй їжу, здійснювала догляд. Проте, у зв`язку із тим, що [PERSON] потребувала постійного догляду, заявниця стала проживати із останньою однією сім`єю, здійснювала за нею догляд, оплачувала комунальні послуги, тощо. Після смерті [PERSON] заявниця здійснила поховання. Також, представник заявниці [PERSON] зазначав про те, що у спадкодавця є рідний син, який досить тривалий час проживає у російській федерації та не здійснював догляд за матір`ю. [PERSON] у 2011 році склала заповіт на користь сина, проте останній таку спадщину не прийняв та відмовляється у її прийнятті. У судове засідання представник заінтересованої особи Чорнобаївської держаної нотаріальної контори не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, жодних заяв чи клопотань на адресу суду не направив, причини неявки суду невідомі. У судове засідання представник заінтересованої особи Чорнобаївської селищної ради Золотоніського району Черкаської області не з`явився, направив до суду заяву, відповідно до якої розгляд справи просив проводити за його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. Виходячи з приписів ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У судовому засіданні у якості свідка було допитано [PERSON] , яка суду повідомила, що проживає у с. Красенівка, її город є суміжним із городом де проживали [PERSON] та [PERSON] . Так, заявниця проживала однією сім`єю із [PERSON] з 2016 року до дня її смерті, оскільки остання потребувала постійного догляду бо мала одну легеню, [PERSON] неодноразово викликала лікарів до [PERSON] . Так, свідок [PERSON] вказувала, що майже кожного дня бачила заявницю за місцем проживання, вона прибирала на подвір`ї та городі, зробила ремонт у туалеті. Крім цього, при житті [PERSON] неодноразово у розмовах зі свідком говорила, що [PERSON] поїхала платити за газ, світло, в магазин, тощо. Крім цього, свідок [PERSON] повідомила суд, що померла [PERSON] має сина, який довгий час проживає у Москві. Також, у судовому засіданні у якості свідка було допитано свідка [PERSON] , яка суду повідомила, що заявниця [PERSON] та [PERSON] з 2016 року і до дня смерті останньої проживали однієї сім`єю, оскільки [PERSON] мала незадовільний стан здоров`я та потребувала постійного догляду. Так, [PERSON] доглядала за подвір`ям та городом, прибирала, купляла їжу та ліки, їздила в лікарню, а після смерті організувала та оплатила похоронну процедуру та поминки. Крім цього, свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] має сина, який давно проживає у російській федерації, інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового засідання, приходить до наступних висновків. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24 червня 2024 року (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на дві земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які на праві приватної власності належали [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 027075 та державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК № 241153. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 3 ст. 46 цього Кодексу). Таким чином часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] є день її смерті, тобто [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Так, заявниці постановою державного нотаріуса Чорнобаївської державної нотаріальної контори Бабак Л.М. від 12 серпня 2025 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] оскільки відсутні докази факту родинних відносин із спадкодавцем (а.с. 13). Як вбачається із копії спадкової справи після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася тільки заявниця [PERSON] . Крім цього, відповідно до відомостей Спадкового реєстру [PERSON] 30 листопада 2011 року склала заповіт, який був посвідчений Красенівською сільською радою Чорнобаївського району Черкаської області. Так, відповідно до вказаного заповіту [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде на день її смерті і на що вона матиме право заповіла [PERSON] . Відповідно до довідки Красенівського старостинського округу № 181 від 31 липня 2025 року [PERSON] до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та мала такий склад сім`ї: [PERSON] , яка проживала без реєстрації. Суд зауважує, що відповідно до норм ЦК України, прийняття спадщини можливе двома способами: зверненням із відповідною заявою до нотаріальної контори або шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини. Отже, судом встановлено, що ніхто, окрім заявниці, не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та не проживав із нею на момент смерті. Крім цього, суду було надано посвідчену нотаріально заяву [PERSON] , відповідно до якої останній повідомив, що не має наміру приймати спадщину після смерті матері та із позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини до суду звертатися не буде; не заперечує проти отримання заявницею свідоцтва про право власності на спадщину. Заявниця стверджує, що на момент смерті [PERSON] вона проживала з останньою однією сім`єю більше 5 років, а тому являється спадкоємцем четвертої черги спадкування за законом. Відповідно до довідки Красенівського старостинського округу № 206 від 11 серпня 2025 року [PERSON] проживала разом з [PERSON] однією сім`єю з 2016 року по день смерті [PERSON] . Також у підтвердження факту спільного проживання однією сім`єю суду надано копії рахунків та квитанції за сплату комунальних послуг за помешкання, яке належало [PERSON] за 2016 - 2022 роки, а також документи про поховання заявницею [PERSON] . Крім цього, факт спільного проживання однією сім`єю заявниці та спадкодавця підтверджують допитані у судовому засіданні свідки. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив судам, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки. Тлумачення вказаних норм права дає підстави для висновку, що для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів, а саме: 1) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; 2) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Статтею 3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. В п. 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Зазначене узгоджується з правовим висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 22 серпня 2018 року. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Отже, враховуючи вищевикладене, досліджені у судовому засіданні докази, що з достовірністю підтверджують факт проживання заявниці із померлою [PERSON] одніє`ю сім`єю більше п`яти років до відкриття спадщини, суд дійшов висновку про достатність підстав для встановлення даного факту та задоволення заяви, оскільки іншим чином встановити його неможливо, а встановлення даного факту необхідне заявниці для оформлення своїх спадкових прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved