Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

У липні 2025 року ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.06.2020між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір № 130788 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до умов кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту - 1000,00 грн., дата надання кредиту - 25.06.2020, строк кредиту - 10 днів, валюта кредиту: UAH, стандартна процентна ставка - 2% в день або 730% річних. На виконання вимог п.1.4 кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів. На підтвердження виконання товариством п.1.4 кредитного договору позивачем надано інформаційну довідку, відповідно до якої 25.06.2020 на картковий рахунок відповідачки було перераховано кредитні кошти в сумі 1000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] . 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу № 01-28/10/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 16.04.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 4800,00 грн., яка складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту в розмірі 1000,00 грн., прострочена заборгованість за процентами в розмірі 3800,00 грн. Позивачем на адресу [PERSON] була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором № 130788 від 25.06.2020, проте, станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачкою без виконання. Просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором № 130788 від 25.06.2020 в сумі 4800,00 грн., судовий збір у сумі 2422,40грн. та витрати на професійну правничу допомогу. Від представника відповідачки надійшов відзив на позовну заяву в якій вказав, що відповідачка не укладала з ТОВ «ЗАЙМЕР» жодного кредитного договору. Відповідачка звернулась із заявою до ВП №3 Запорізького районного управління поліції ГУ НП в Запорізькій області з приводу шахрайських дій відносно неї. ЇЇ персональними даними невідомі особи заволоділи ще у 2020 році (кримінальне провадження № 12020085080000060). Крім того, надані позивачем докази не є достовірними, належними та у своїй сукупності достатніми на підтвердження факту виконання позивачем своїх обов`язків за кредитним договором, оскільки не містять повної інформації про погоджений сторонами у кредитному договорі номер платіжного засобу, на який потрібно було перерахувати суму кредиту, а також не містить повної інформації про номер платіжного засобу на який було перераховано суму кредиту. Інформаційна довідка ТОВ «Платежі онлайн» від 30.05.2025 № 8243/05, згідно з якою 25.06.2020 була проведена успішна транзакція на суму 1000,00 грн. на картку [NUMBER] не є належним доказом, який підтверджує здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів саме відповідачці, оскільки із вказаної довідки не можливо ідентифікувати вказаний переказ саме [PERSON] . Позивач не надав суду виписки з особового рахунку клієнта банку, яка може засвідчити надходження грошових коштів на відповідний банківський рахунок відкритий споживачу. Надана позивачем інформаційна довідка не є первинним бухгалтерським документом, з якого можна встановити дійсність фінансових операцій. У всіх доказах, наданих позивачем, кредитна картка, не містить повного номеру, що фактично позбавляє можливості ототожнити вказаний номер картки із зазначеним у договорі та усіх інших документах, зокрема інформаційній довідці ТОВ «Платежі онлайн». Також позивачем не надано розрахунок простроченої заборгованості за процентами в розмірі 3800,00 грн. Крім того, витрати на правничу допомогу які просить стягнути позивач є завищеною та не відповідають ані складності справи та виконаних адвокатом робіт, ані обсягу наданих адвокатом послуг. Враховуючи викладене просить відмовити в позові в повному обсязі. Представник позивача надав відповідь на відзив в якому вказав, що між первісним кредитором та відповідачкою було укладено кредитний договір в електронній формі, підписання якого здійснювалось шляхом застосування електронного підпису відповідачки. Зазначений підпис було сформовано із використанням одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону, зазначений відповідачкою під час укладення договору. Відповідачка діючи добровільно та усвідомлено, без жодного зовнішнього тиску чи примусу, скористалася доступом до мережі інтернет та перейшла на офіційний веб-сайт первісного кредитора, де самостійно, з використанням інтегрованого калькулятора, обрала бажану суму кредиту та строк кредитування. Після цього нею було надано персональні дані, зокрема реквізити банківської картки, на яку в подальшому були зараховані кошти. У процесі укладання правочину відповідачка пройшла передбачені етапи ідентифікації та підтвердження наміру укласти кредитний договір, за результатами чого між стронами було укладено договір у встановленому законом порядку. Відповідачка здійснила усі передбачені дії - отримала одноразовий ідентифікатор, надіслала на номер мобільного телефону, введений нею під час оформлення заявки, ввела її у відповідне поле інформаційної системи та підтвердила акцепт натисканням кнопки «ТАК». Ці дії зафіксовані в електронній системі первісного кредитора та відображені у матеріалах справи як належний доказ укладення електронного договору. Без здійснення всіх цих дій договір між відповідачкою та первісним кредитором не був би укладений. Тобто, для укладання кредитного договору, відповідачкою вчинено ряд дій без здійснення яких договір був б не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі. З умовами вищевказаного договору відповідачка була ознайомлена належним чином. Отже, доводи відповідачки щодо неукладеності кредитного договору є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами, що підтверджують факт укладення договору в електронній формі відповідно до вимог законодавства. У відповідності до умов укладеного кредитного договору, кошти надаються позичальнику в безготівковій формі на банківську картку вказану позичальником при укладанні кредитного договору. Первинний кредитор у своїй господарській діяльності з метою переказу та приймання грошових коштів за договорами позики користується фінансовими послугами платіжних провайдерів. Верифікація банківської картки відбувається за допомогою сертифікованих платіжними системами Visa та MasterCard сервісів, зокрема WavForPav, Ipav, Platon. Захист реквізитів карт у базах даних таких сервісів відповідає міжнародному стандарту PCI DSS. Під час реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства на веб- сайті первинного кредитора, для надання платіжних реквізитів товариству, кожен клієнт після натискання кнопки «Додати карту» автоматично перенаправляється на сайт відповідного платіжного провайдера, де вводить необхідні дані для проведення розрахунків та надає свої платіжні реквізити. Після блокування коштів клієнт повертається на веб-сайт товариства. До бази даних товариства від платіжного сервісу надходить виключно частина номеру картки та токен, згенерований платіжним сервісом, що забезпечує безпеку збереження інформації. Ні первісний кредитор, ні позивач не мали і не мають доступу до повного номера банківської картки відповідачки, оскільки ця інформація є банківською таємницею. Отже, доступ до повного номера банківської картки, а також до виписки по картковому рахунку, на який були зараховані кредитні кошти, має виключно банк-емітент та безпосередньо власник зазначеної картки, тобто відповідачка. Відповідачка, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може самостійно отримати виписку по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак відповідачкою не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що зазначений картковий рахунок їй не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідачка не була позбавлена можливості надати відповідні банківські дані чи інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний і повний доступ до таких. [PERSON] , укладаючи кредитний договір, реалізувала своє суб`єктивне право, визначивши кредитний рахунок, на який відповідно до умов договору було зараховано кредитні кошти. Посилання відповідачки на те, що банківська картка [NUMBER] їй не належить, жодним чином не спростовує факт її волевиявлення на укладення відповідного договору та отримання кредитних коштів. За таких обставин первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання відповідно до умов кредитного договору, здійснивши перерахування кредитних коштів на банківську платіжну картку ( [NUMBER] ), реквізити якої були надані самим позичальником. Перерахування коштів на платіжну карту відповідачки за укладеним договором було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який здійснює операції у безготівковій формі. Тому видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також, умовами угоди з банком-еквайєром, від якого фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій. У зв`язку з цим виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення не є можливим у банківській виписці. В обґрунтування своїх вимог позивач надав суду інформаційну довідку ТОВ «Платежі онлайн» (технологічного оператора платіжних послуг), яка підтверджує зарахування кредитних коштів. Зазначений документ містить відомості щодо суми перерахованих кредитних коштів, дати їх зарахування, а також реквізитів карткового рахунку, що повністю узгоджується з нормами Закону України «Про електронну комерцію». Посилання відповідачки, з яких можна зробити висновок про начебто обов`язок позивача надати суду виписку з особового рахунку клієнта, є помилковими. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затверджене постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, регулює питання бухгалтерського обліку виключно в банках України. Оскільки первісний кредитор та Позивач не є банківськими установами, дія зазначеного Положення на них непоширюється, а отже - формування виписок по особових рахунках клієнтів у їхній діяльності не передбачено. Відповідачка, укладаючи кредитний договір з ТОВ «ЗАЙМЕР», погодилась на умови, передбачені кредитним договором. щодо його пролонгації та нарахування відсотків у випадку прострочення повернення кредиту, тому твердження відповідачки про незаконність нарахування процентів є необґрунтованими. Сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого договору на таких умовах шляхом підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Щодо заяви про вчинення кримінального правопорушення зазначив, що подання заяви про вчинення злочину саме по собі не є підтвердженням факту відсутності волевиявлення відповідачки на укладення кредитного договору. Заява є лише підставою для початку досудового розслідування, а не встановлення факту злочину чи визнання угоди недійсною. По-друге, внесення відомостей до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, не означає автоматичного підтвердження обставин, викладених у заяві. Досудове розслідування є лише етапом встановлення істини, а не доведеним фактом шахрайства.Тому цей факт не може бути підставою для визнання недійсності або неукладання кредитного договору. Оскільки ними в повній мірі доведено факт отримання відповідачкою кредитних коштів та наявності відповідної заборгованості, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У відповіді на відзив просив розглядати справу без його участі, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка, представник відповідачки в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без їх участі. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 626 ЦПК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст.ст. 628, 629 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За приписами ч. 2 ст. 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом (частина 1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами (частина 3). Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, у якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк бо інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України Про електронну комерцію. Відповідно до ст. 3 Закону України Про електронну комерцію електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України Про електронну комерцію електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України Про електронну комерцію пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України Про електронну комерцію). Положення ч. 6 ст. 11 Закону України Про електронну комерцію передбачають відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України Про електронну комерцію у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до ст.12 Закону України Про електронну комерцію якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з матеріалами справи, 25.06.2020 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 130788 про надання фінансового кредиту, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, тобто укладено договір шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Згідно договору про надання фінансового кредиту № 130788 від 25.06.2020 (індивідуальна частина договору), укладеного між ТОВ «ЗАЙМЕР» (Товариство) та [PERSON] (Клієнт), товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 1000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Умовами договору передбачено, що кредит надається строком на 10 днів, тобто до 04.07.2020. Строк дії договору 10 днів. (п.1.2). За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Тип процентної ставки - фіксована (п.1.3). Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом (п.1.4). Датою укладення цього договору вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок клієнта (п.1.5). Згідно з п.2.1, п.2.3 договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом здійснюватимуться згідно з Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору. Обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за цим договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний клієнтом) до дня повного погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за кредитом. Невід`ємною частиною цього договору є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті Товариства (п.1.6). Згідно п.6.1 кредитного договору, цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису, одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». В п.7 кредитного договору «Реквізити та підписи Сторін» в графі «Клієнт» зазначена інформація щодо позичальника [PERSON] , зокрема, РНОКПП, паспортні дані, місце реєстрації, номер телефону, адрес електронної пошти та рахунок позичальника № [NUMBER] . Публічна пропозиція (оферта) ТОВ «ЗАЙМЕР» на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка є невід`ємною частиною цього договору, позивачем не надана. На підтвердження факту укладення договору позивачем надано довідку ТОВ «ЗАЙМЕР» про ідентифікацію, згідно з якою клієнт [PERSON] , дата народження: [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з яким укладено договір № 130788 від 25.06.2020 ідентифікований ТОВ «ЗАЙМЕР». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора) здійснювалось в інформаційно-телекомунікаційній системі https://www.cly.com/ua/. Одноразовий ідентифікатор KL2195 відправлений позичальнику 25.06.2020 на номер телефону [NUMBER] . 28.10.2021 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу № 01-28/10/2021, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до Витягу з реєстру боржників від 28.10.2021 до договору факторингу № 01-28/10/2021, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 130788 від 25.06.2020 у загальному розмірі вимог 4800,00 грн. 14.04.2025 ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» на адресу відповідачки була направлена вимога про виконання зобов`язань за кредитним договором № 130788 від 25.06.2020. Після відступлення прав вимоги від первісного кредитора на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» нарахування процентів на тіло кредиту, штрафних санкцій, пені не здійснювалися, а сума відступленого боргу за договором залишилась незмінною відповідно до розміру відступлених вимог. Звертаючись до суду із позовом, позивач посилався на те, що відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, в зв`язку з чим станом на 16.04.2025 загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 4800,00 грн., яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі - 1000,00 грн., простроченої заборгованості за процентами в розмірі - 3800,00 грн. На підтвердження заборгованості позивачем надано розрахунок заборгованості за договором № 130788 від 25.06.2020 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, зроблений ТОВ «ЗАЙМЕР» та виписку з особового рахунку, складену ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ». У постанові Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 645/59/16-ц, зазначено належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до п. 57 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, що затверджений Постановою Правління НБУ від 04.07.2018 № 75 (далі Положення) інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного). Пунктом 60 Положення визначено, що клієнтські рахунки та рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня. Банк забезпечує ведення синтетичного обліку за допомогою рахунків II, III, IV порядків Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 11 вересня 2017 року за № 89 (зі змінами). Детальна інформація про кожного контрагента та кожну операцію фіксується на рівні аналітичного обліку на аналітичних рахунках. Аналітичні рахунки повинні містити обов`язкові параметри, визначені нормативно-правовими актами Національного банку України. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожними відповідним рахункам синтетичного обліку. Згідно з п. 61 Положення форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер клієнтського рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) сума вхідного залишку за рахунком; 7) код ID НБУ банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку (п. 62 Положення). Таким чином, виписки з особових рахунків клієнтів є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Отже, саме виписка по рахунку є належним доказом підтвердження видачі кредиту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Позивачем не надано до суду банківської виписки з рахунку позичальника, що підтверджує рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщує записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Виходячи з наведеного суд зазначає, що належних доказів наявності заборгованості за наданим кредитом та її розміру матеріали справи не містять, а додані до позовної заяви розрахунок заборгованості зроблений ТОВ «ЗАЙМЕР» та виписка з особового рахунку, складена ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», із зазначенням суми заборгованості перед ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» станом на 16.04.2025 не є належними доказами, які підтверджують розмір простроченої заборгованості. Відповідачка заперечує факт отримання коштів за вказаним кредитним договором, наголошуючи на тому, що вона договір з ТОВ «ЗАЙМЕР» не укладала, а верифікація позичальника належним чином проведена не була. Також кредитні кошти були перераховані на банківську картку, яка відповідачу не належить. З приводу шахрайських дій відносно неї та незаконного заволодіння персональними даними внесені відомості до ЄРДР. Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою [PERSON] від 14.07.2020 про оформлення невстановленою особою від її імені 19.06.2020 та 21.06.2020 грошового кредиту онлайн «Ваша готівочка» та «SOS credit» на загальну суму 4000,00 грн. внесені відомості до ЄРДР. Кримінальне провадження за ч.1 ст.190 КК України зареєстровано в ЄРДР за №12020085080000060 від 14.07.2020. Згідно Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, за заявою [PERSON] від 06.08.2021 про оформлення невстановленою особою від її імені грошових кредитів онлайн, а саме: 18.06.2020 «СС Лоун», «Еквіфін Україна», «Фінфорд», 19.06.2020 «Лінеура Україна», 21.06.2020 «SOS credit», 25.06.2020 «Займер» на загальну суму 15000,00грн. внесені відомості до ЄРДР. Кримінальне провадження за ч.2 ст.190 КК України зареєстровано в ЄРДР за №12021082080001033 від 07.08.2021. Як доказ зарахування кредитних коштів на рахунок відповідачки, зазначений ним в п.7 кредитного договору «Реквізити та підписи Сторін» в графі «Клієнт» - рахунок позичальника № [NUMBER] , позивач надав інформаційну довідку, згідно якої ТОВ «Платежі Онлайн», згідно якого ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічний оператор платіжних послуг повідомило, що на сайті торговця через платіжний сервіс «Platon» була проведена успішна транзакція. Сайт торговця: CLY.COM.UA. Тип транзакції: видача. Дані транзакції: номер транзакції 29304-90823-83467; номер замовлення - А257445В144171СLY130788T865313; сума - 1000,00грн.; дата та час проведення - 25.06.2020 04:38:04; номер платіжної картки - [NUMBER] ; емітент платіжної картки - UKRGAS BANK; код авторизації - 423399; опис - видача кредита №130788. Втім, згідно довідки, виданої АБ «Укргазбанк» від 11.08.2025, в АБ «Укргазбанк» клієнту [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , був відкритий один рахунок [NUMBER] (після міграції рахунків зміна в 06.03.2017 році на [NUMBER] ) від 13.01.2015 до договору CCY-2657-Ф/15-ОРТ та картка № [NUMBER] термін дії з 13.01.2015 по 31.01.2018. Рахунок закрито 07.12.2022. Згідно виписки за смарт-рахунком [NUMBER] (картка [NUMBER] ) за період з 01.06.2020 по 30.06.2020 по даному рахунку жодної операції не проводилось. Проаналізувавши в сукупності докази, суд вважає, що позивачем не доведено отримання відповідачкою кредитних коштів за вказаним договором, оскільки доказів того, що одноразовий ідентифікатор KL2195 був відправлений на номер [NUMBER] і відповідачка підписала договір одноразовим ідентифікатором, матеріали справи не містять. Крім того, судом беззаперечно встановлено, що відповідачка не отримувала кредитні кошти шляхом їх зарахування на рахунок, зазначений в п.7 кредитного договору «Реквізити та підписи Сторін» в графі «Клієнт» - рахунок позичальника № [NUMBER] , оскільки останній не належить відповідачці. Неналежність банківського рахунку, який зазначений у договорі, відповідачці, позбавляє суд можливості перевірити факт перерахування коштів на відповідний рахунок, встановити кінцевого отримувача коштів за укладеним договором. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що у зв`язку із не доведенням позивачем обставин щодо отримання відповідачкою кредитних коштів в сумі 1000,00 грн. від ТОВ «ЗАЙМЕР», тобто факту перерахування кредитних коштів з метою доведення виконання умов зазначеного договору, а також фактичного користування відповідачкою кредитними коштами, відсутні підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості у заявленому в позові розмірі, тому позов задоволенню не підлягає. З огляду на наведене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed