Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на\~\~його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 46300,39 грн. На обґрунтування позову зазначено, що у період з 10 лютого 2017 року по 19 травня 2025 року він працював електромонтером з ремонту по обслуговуванню електроустаткування (змінний) 6 розряду у АТ "Дніпроазот". Він неодноразово звертався до відповідача з вимогами щодо виплати йому заборгованості по заробітній платі, але до сьогоднішнього дня йому із загальної суми боргу. яка становила 56417,64 грн., було виплачено 10117,25 грн. Таким чином, заборгованість відповідача перед ним по заробітній платі становить 46300,39 грн. 29 серпня 2025 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 09 вересня 2025 року представник відповідача [PERSON] подав до суду клопотання про долучення доказів, у якому зазначив, що у зв`язку з військовою агресією рф проти України, АТ "Дніпроазот" позбулося можливості безпечно та належним чином здійснювати, зокрема, і адміністративно-господарську діяльність, з огляду на небезпечність перебування виробничого та адміністративного персоналу на території підприємства та складність забезпечення оперативної роботи адміністративного персоналу в дистанційному режимі. 25 лютого 2022 року АТ "Дніпроазот" видано наказ № 198 "Про простій в АТ "Дніпроазот", яким затверджено акт про простій у структурних підрозділах АТ "Дніпроазот" від 25 лютого 2022 року з 08.00 години 25 лютого 2022 року. Наведені обставини суттєво продовжують перешкоджати адміністративній діяльності персоналу, в тому числі фінансово-економічній та юридичній службі, більшість працівників звільнились з підприємства після 24 лютого 2022 року. Простій на даний час не скасований і підприємство перебуває у найважчому фінансово-економічному стані. Через наведені обставини АТ "Дніпроазот" позбавлене можливості забезпечити участь свого представника у судовому засіданні та надати відзив на позов для спростування або підтвердження позовних вимог. Просить провести судове засідання за відсутності представника відповідача. 15 вересня 2025 року позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу за наявними у справі матеріалами. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач у період з 10 лютого 2017 року по 19 травня 2025 року працював у АТ "Дніпроазот", звільнений за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України з посади електромонтера з ремонту та обслуговування електроустаткування (змінний) 6 розряду цеху карбаміду № 2, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 9-10) та копією наказу № 354 від 19 травня 2025 року (а.с. 12). Станом на дату звільнення відповідач мав перед позивачем заборгованість по заробітній платі в розмірі 56417,64 грн., що підтверджується розрахунковим листком за травень 2025 року (а.с. 11). 23 травня 2025 року відповідачем в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі було виплачено позивачу суму в розмірі 6323,28 грн., а 06 червня 2025 року суму в розмірі 3793,97 грн., що підтверджується виписками по картці позивача (а.с. 13, 14). \~ \~ \~ \~Таким чином судом встановлено, що заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі становить 46300,39 грн., виходячи з розрахунку 56417,64 грн. - 6323,28 грн. - 3793,97 грн. = 46300,39 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до\~ст.\~38\~КЗпП України,\~працівник має\~право розірвати\~трудовий договір,\~укладений на\~невизначений строк,\~попередивши про\~це роботодавця\~письмово за\~два тижні.\~У разі,\~коли заява\~працівника про\~звільнення з\~роботи за\~власним бажанням\~зумовлена неможливістю\~продовжувати роботу\~(переїзд\~на нове\~місце проживання;\~переведення чоловіка\~або дружини\~на роботу\~в іншу\~місцевість;\~вступ до\~закладу освіти;\~неможливість проживання\~у даній\~місцевості,\~підтверджена медичним\~висновком;\~вагітність;\~догляд за\~дитиною до\~досягнення нею\~чотирнадцятирічного віку\~або дитиною\~з інвалідністю;\~догляд за\~хворим членом\~сім`ї\~відповідно до\~медичного висновку\~або особою\~з інвалідністю\~I\~групи;\~вихід на\~пенсію;\~прийняття на\~роботу за\~конкурсом,\~а також\~з інших\~поважних причин),\~роботодавець повинен\~розірвати трудовий\~договір у\~строк,\~про який\~просить працівник. Якщо\~працівник після\~закінчення строку\~попередження про\~звільнення не\~залишив роботи\~і не\~вимагає розірвання\~трудового договору,\~роботодавець не\~вправі звільнити\~його за\~поданою раніше\~заявою,\~крім випадків,\~коли на\~його місце\~запрошено іншого\~працівника,\~якому відповідно\~до законодавства\~не може\~бути відмовлено\~в укладенні\~трудового договору. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо роботодавець не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору, чинив мобінг (цькування) стосовно працівника або не вживав заходів щодо його припинення, що підтверджено судовим рішенням, що набрало законної сили. Відповідно до ст. 116 КЗпП України,\~при звільненні\~працівника виплата\~всіх сум,\~що належать\~йому від\~підприємства,\~установи,\~організації,\~провадиться в\~день звільнення.\~Якщо працівник\~в день\~звільнення не\~працював,\~то зазначені\~суми мають\~бути виплачені\~не пізніше\~наступного дня\~після пред`явлення\~звільненим працівником\~вимоги про\~розрахунок.\~Про суми,\~нараховані та\~виплачені працівникові\~при звільненні,\~із зазначенням\~окремо кожного\~виду виплати\~(основна\~та додаткова\~заробітна плата,\~заохочувальні та\~компенсаційні виплати,\~інші виплати,\~на які\~працівник має\~право згідно\~з умовами\~трудового договору\~і відповідно\~до законодавства,\~у тому\~числі при\~звільненні)\~роботодавець повинен\~письмово повідомити\~працівника в\~день їх\~виплати. У разі спору про розмір сум, нарахованих працівникові при звільненні, роботодавець у будь-якому разі повинен у визначений цією статтею строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до\~ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оплату праці",\~працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). \~ \~ \~ \~

Outcome: approved