Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

29.04.2025 Позивачка звернулася з зазначеною позовною заявою. Позов позивачка обґрунтовала наступним. [PERSON] та [PERSON] одружились 22 серпня 2003 року. Наш шлюб був розірваний відповідним рішенням Дарницького районного суду міста Києва та 29.10.2010 року Дарницьким відділом РАПС зареєстровано розірвання шлюбу (актовий запис 894), про що видавалось відповідне свідоцтво. Під час шлюбу у нас з відповідачем народилась дочка - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Після фактичного припинення шлюбних відносин 2008 року дочка залишилась проживати зі мною. А у зв`язку із тим, що відповідач добровільно дочку не утримував, за рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 27.01.2009 року з нього стягувались аліменти на мою користь на утримання дитини до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач сумлінно виконував рішення суду, заборгованості не мав. Аліменти сплачувались його роботодавцем на мій рахунок. [INFO] [PERSON] досягла повноліття, тож: дія рішення суду про стягнення аліментів припинена. У вересні 2024 року дочка по закінченню школи стала студенткою 1 курсу факультету економічних наук Національного університету «Києво-Могилянська академія», де навчається на денній формі навчання, термін навчання - до 01 липня 2028 року, що підтверджується відповідною довідкою ВНЗ, що додається. Навчання проводиться за рахунок бюджетних коштів. На даний час ми з дочкою проживаємо разом за адресою: [ADDRESS] . Самостійного доходу дочка не має, адже на денній формі навчання не має змоги працювати, тому потребує матеріальної допомоги та утримання з боку батьків. Весь тягар з утримання дочки на даний час несу лише я, адже відповідач відмовляється без відповідного рішення суду самостійно сплачувати аліменти. Розмір моєї заробітної плати складає близько 15 тис. грн. на місяць. Відомо, що відповідач має ще одну неповнолітню дитину, є працездатним, має постійну роботу та стабільну заробітну плату, що дозволяла йому сплачувати аліменти протягом останнього року в розмірі близько 10 тис. грн. щомісяця. Матеріальні потреби дочки є потребами дорослої людини. В середньому, враховуючи витрати на придбання одягу, взуття, їжі, гігієнічних засобів, тощо, транспортні витрати, а також витрати на придбання навчального приладдя та літератури, технічних засобів, оплату витрат на зв`язок, на утримання дочки мною витрачається близько 15 тис. грн. Здатність відповідача утримувати дочку під час її навчання в університеті підтверджується відсутністю заборгованості зі сплати аліментів, досить високим рівнем його доходів, тощо. Просить суд: Стягнути з [PERSON] , останнє відоме зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] , на користь [PERSON] на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/5 від усіх видів доходу, але не менше прожиткового мінімуму для повнолітньої працездатної особи, починаючи з дати надходження заяви до суду і до 01 липня 2028 року включно. Ухвалою від 04.06.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження к справі; призначив справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 30.06.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву, у якій частково заперечує проти задоволення позовної заяви, зазначивши наступне. Щодо необґрунтованості заявлених позовних вимог. Так, Позивач вказує на те, що донька проживає разом із Позивачем та перебуває на її повному утриманні, проте не надає жодних належних та допустимих доказів обґрунтованості заявлених позовних вимог. Так, Позивач не надала суду доказів того, що наша спільна донька проживає у даний час разом із нею, а також не надала підтвердження здійснення її повного утримання та в чому воно полягає, а також доказів самоусунення Відповідача від обов`язку здійснювати утримання доньки. Доводи Позивачки про проживання доньки з неї підтверджується лише витягом про місце реєстрації, акт про фактичне місце проживання доньки відсутній. Відповідач вважає, що вимога Позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка навчається, саме на її користь не доведена Позивачем жодними належними та допустимими доказами на підтвердження фактичного самостійного її матеріального утримання доньки. Позивач не навела ніяких доказів того, що Відповідач може надавати матеріальну допомогу. Щодо обов`язку здійснювати утримання повнолітньої доньки Позивач розуміє свій обов`язок сплачувати аліменти та не має наміру від нього ухилятися, але вимога про сплату аліментів у розмірі 1/5 частини від усіх видів доходу не відповідає вимогам закону, оскільки Відповідач має на утриманні іншу свою малолітню дитину та утримує свою непрацездатну матір похилого віку, а також його стан здоров`я не дає можливості сплачувати аліменти у такому розмірі. На даний час, Відповідач офіційно працевлаштований працює на посаді начальника відділу Охорони праці в АТ «УКРСИББАНК» та його місячна заробітна плата, згідно з штатним розкладом, становить 43 600,00 грн, про що свідчить довідка, видана 17 квітня 2025 року вих. № 58-2-02/463 АТ «УКРСИББАНК» , але ж з довідки № 58-2- 02/462 видно, що на цю суму нараховується податок з доходів фізичних осіб в розмірі 7200,00 грн, військовий збір в розмірі 2000,00 грн., утримуються аліменти в розмірі 7700,00 грн. та на руки він отримує близько 25 000,00 грн. В свою чергу з цієї суми Відповідач утримує свою непрацездатну матір [PERSON] , яка є пенсіонеркою та не має достатньої фінансової можливості для свого утримання та лікування. Крім того, стан здоров`я Відповідача також є незадовільним, він хворіє на низку тяжких захворювань, які підпадають під кваліфікацію інвалідності, що потребує постійного лікування, щомісяця на ліки витрачається близько 5000-7000 грн. На доказ сплати аліментів своїй іншій дитині надаю до суду рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 17.06.2025. Враховуючи матеріальне становище Відповідача, відсутність стабільної високооплачуваної роботи сума аліментів до сплати не повинна погіршувати становище Відповідача в порівнянні зі становищем одержувача аліментів - колишньої дружини. Усвідомлюючи необхідність здійснення утримання доньки, об`єктивно можливою сумою аліментів до сплати є 2000 (дві тисячи) гривень щомісячно. На підтвердження своїх доводів, відповідач до відзиву долучив медичну документацію щодо свого стану здоров`я та довідку про доходи; медичну документацію [PERSON] , та її довідку про доходи. Також відповідач долучив копію рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 17.06.2025 про стягнення з нього аліментів на утримання іншої дитини. 04.07.2025 позивачка подала відповідь на відзив, у якій зазначено таке. Позивачка не погоджується з запропонованою Відповідачем сумою аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн, оскільки ця сума не є достатньою та право обирати спосіб стягнення аліментів належить стягувачу. Відповідач доказів матеріального утримання своєї матері [PERSON] не навів. Також у відповідача є брат, у якого також має обов`язок щодо утримання своєї матері. Відповідач надав декілька документів з медичними висновками спеціалістів, за якими у нього минулого та цього року діагностовані певні розлади здоров`я. Проте відповідач залишається повністю працездатним, працює на основній роботі, отримує заробітну плату та має фінансову можливість утримувати не тільки дітей, а й ще (за його словами) і матір. Позивачка, окрім повнолітньої доньки [PERSON] , має на утриманні неповнолітнього сина від іншого шлюбу, батько якого помер. Спільна з відповідачем дочка [PERSON] не має самостійних доходів, оскільки навчається на денній формі навчання, стипендії не отримує. Правом на подання заперечення відповідач не скористався. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовна підлягає частковому задоволенню з огляду на таке. 22.08.2003 року сторони уклали шлюб. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с. 8). У 2010 році шлюб розірвано (а.с. 4) Дарницьким районним судом м. Києва 27.01.2009 у справі 2-6871/2008 видано судовий наказ, яким стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно починаючи з 11.12.2008 року та до повноліття дитини але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. [PERSON] є студенткою 1 року навчання Національного університету «Києво-Могилянська академія» за денною формою навчання державного замовлення. Факультет економічних наук. Термін навчання з 01 вересня 2024 до 1 липня 2028 (а.с. 10). Установленим в суді фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Сімейним кодексом України. За нормою ст.198 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно положень ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно із ст. 182 СК при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач до відзиву надав докази, що підтверджують наявність у нього на утриманні іншої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 17.06.2025. Також до відзиву Відповідачем було долучено документи, що підтверджують незадовільний стан його здоров`я та перебування на його частковому утриманні непрацездатної матері. Доводи Відповідача, що достатньою сумою для аліментів на повнолітню дочку, що продовжує навчання, є сума у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000 грн, суд відхиляє, оскільки за чинними нормами Сімейного кодексу України право обирати спосіб стягнення аліментів належить стягувачу. Оскільки [PERSON] є повнолітньою донькою відповідача, навчається на денній формі за рахунок бюджетних коштів, враховуючи обов`язок відповідача утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суд дійшов висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів в розмірі 1/6 частини заробітку з усіх його видів доходів, щомісячно, починаючи з 29.04.2025 до досягнення дитиною 23-х років або закінчення дитиною навчання. Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивачки, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», враховуючи норму ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», суд відповідно до вимог ст. 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір у розмірі 1 211,20 грн в дохід держави.

Outcome: partial