Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: представник позивача ТОВ "Бізпозика" звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за договором №517221-КС-001, про надання кредиту від 24.11.2024, у розмірі 29 370,25 грн та понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 24.11.2024 між ТОВ "Бізпозика" та відповідачем [PERSON] було укладено договір №517221-КС-001, про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями. Даний договір було підписано у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», шляхом використання відповідачем одноразового ідентифікатора UA-0707, який був направлений йому на номер мобільного телефону вказаний ним в заявці [NUMBER] . Відповідно до умов вказаного договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 33 000 гривень на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Сторони визначили, що денна процентна ставка становить 0,91%. Позивач ТОВ "Бізпозика" свої зобов`язання за даним договором виконало та надало відповідачу [PERSON] грошові кошти в загальному розмірі 33 000 грн., шляхом їх перерахування на банківську карту позичальника № [NUMBER] , яка вказана ним при заповненні анкетних даних в особистому кабінеті. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, лише частково погашав заборгованість. Станом на 22.06.2025 у нього утворилась заборгованість в розмірі 29 370,25 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 11 035,10 грн., суми прострочених платежів по процентах - 7 647,40 грн., суми заборгованості за штрафом - 10 687,75 грн. У судове засідання представниця ТОВ "Бізпозика" не з`явилась, хоча про місце, дату і час проведення такого була повідомленою у встановленому законом порядку. Безпосередньо у позовній заяві просила розгляд справи проводити без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення такого повідомлявся у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, із відміткою про вручення особисто (а.с. 89). ІІ. Процесуальні дії у справі: 18 липня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін. За клопотанням сторони позивача витребувано в АТ "КБ "Приватбанк" докази. Від АТ "КБ "Приватбанк" 08.08.2025 надійшли витребувані судом докази. Відповідач [PERSON] будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надавав, хоча повідомлявся у встановленому законом порядку про місце, дату і час розгляду справи. 16 вересня 2025 року ухвалою суду постановлено провести заочний розгляд даної справи. Беручи до уваги те, що учасники справи в судове засідання не з`явились, суд ухвалює рішення без участі учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенню ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] звернувся до позивача ТОВ "Бізпозика" з метою отримання кредиту. Порядок і умови надання споживчих кредитів ТОВ "Бізпозика", дії, що передують його укладенню, визначені у правилах надання споживчих кредитів, які затверджені наказом директора ТОВ "Бізнес позика" від 16.08.2024 №24-ОД (а.с. 57- 63). Відповідач [PERSON] при здійсненні реєстрації на сайті ТОВ "Бізнес позика", в особистому кабінеті зазначив такі особисті дані: ПІП, дату народження - [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , номер телефону [NUMBER] , номер банківської картки для перерахунку коштів № [NUMBER] , що підтверджується анкетою клієнта (а.с. 47), за допомогою яких його було ідентифіковано в ІТС. Після перевірки статусу клієнта та ознайомлення його з умовами кредитування ТОВ "Бізпозика" запропонувало відповідачу укласти договір про надання кредиту з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» на визначених у пропозиції умовах, що підтверджується пропозицією (офертою) укласти договір № 517221-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 24.11.2024 (а.с. 25). З умовами вказаної пропозиції відповідач [PERSON] ознайомився, повністю і безумовно прийняв її та акцептував, підписавши її 24.11.2024 (а.с. 36). Акцептувавши пропозицію ТОВ "Бізнес позика", відповідач з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, дистанційно, в електронній формі уклав з вказаним товариством договір №517221-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) від 24.11.2024, відповідно до якого, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 33 000 гривень. Строк кредитування - 16 тижнів. Денна процентна ставка - 0,91%. Даний договір підписаний відповідачем [PERSON] 24.11.2024 о 17.19 год електронним підписом - одноразовим ідентифікатором UA-0707 (а.с. 15-24). Позивачем також долучено візуальну форму послідовності дій відповідача щодо укладення електронного договору про надання кредиту (а.с. 46). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитом (а.с. 11-13), загальний розмір заборгованості станом на 01.07.2025 становить 29 370,25 грн. Згідно із випискою за договором №б/н, за період з 24.11.2024 - 16.03.2025 (а.с. 93-96), на картку відповідача [PERSON] № [NUMBER] , 24.11.2024 було зараховано 33 000 грн. Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов договору про надання кредиту, непогашення у повному обсязі відповідачем заборгованості за цим договором, що є порушенням законних прав та інтересів позивача. ІV. Оцінка суду: суд, вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, доходить такого висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Механізм укладення електронної угоди, яким скористався позивач у взаємовідносинах із відповідачем врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Статтею 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що електронний цифровий підпис - вид електронного підпису, отриманого за результатом криптографічного перетворення набору електронних даних, який додається до цього набору або логічно з ним поєднується і дає змогу підтвердити його цілісність та ідентифікувати підписувача. Електронний цифровий підпис накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] підписав договір про надання кредиту шляхом використання електронного підпису, одноразовим ідентифікатором, та отримав від позивача ТОВ "Бізпозика" суму кредиту у розмірі 33 000 гривень. Доказів протилежного відповідач не надав. У вказаному договорі визначені умови кредитування, про що вказано вище, де серед іншого обумовлений і розмір нарахованих відсотків, які нараховуються на кредит, а також визначено графік платежів, з чим відповідач [PERSON] погодився, підписавши його. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Крім того, вимогами ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включається серед іншого і комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що також обумовлено умовами договору. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості, позивач надав відповідачу можливість користуватися кредитними коштами, однак відповідач не дотримувався своїх зобов`язань щодо погашення кредиту у визначені строки, та на даний час продовжує ухилятись від виконання зобов`язань, тому станом на 01.07.2025 має заборгованість в розмірі 29 370,25 грн., з яких: 11 035,10 грн - заборгованість за кредитом, 7 647,40 грн - заборгованість по відсотках, 10 687,75 грн - заборгованість за штрафами. Відповідачем [PERSON] не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості перед позивачем у вказаному розмірі, будь-якого контррозрахунку заборгованості ним не надано, як і не заперечено складових суми заборгованості, порядку та підставності їх нарахування. Таким чином, проаналізувавши встановлені фактичні обставини у справі, оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 18 682,50 грн., з яких 11 035,10 грн - заборгованість за тілом кредиту та 7 647,40 грн - заборгованість за відсотками. Щодо стягнення з відповідача [PERSON] 10 687,75 грн штрафу, суд вважає за необхідне зазначити таке. Пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відповідно до зазначеного вище розрахунку заборгованості, нарахування штрафу відбулось за період після 24.02.2022, а тому, згідно із п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, відповідач [PERSON] звільняється від сплати нарахованого штрафу в розмірі 10 687,75 грн. Таким чином, суд враховуючи положення п. 18 розділу Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, вважає, що позов в частині стягнення з відповідача нарахованого штрфу в розмірі 10 687,75 грн не підлягає задоволенню. V. Розподіл судових витрат: відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Вимогами ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №9547 від 11.07.2025 (а.с. 10), а тому, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову і стягнення з відповідача 18 682,50 грн боргу, то, з урахуванням ч. 1 ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з нього на користь позивача 1 540,89 грн (18 682,50 грн х 2 422,40 грн / 29 370,25 грн) сплаченого судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, ст. 526, 527, 610, 1054, 1056-1 ЦК України, ст. 1 Закону України «Про електронний цифровий підпис», ст. 3, 11, 12 «Про електронну комерцію», ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», та

Outcome: partial