Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому зазначає, що ТОВ «ФК Айконс» є правонаступником ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», який в свою чергу є правонаступником ТОВ «Лінеруа Україна» та просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №742266 від 06.05.2020 у розмірі 14888,25 грн. та судового збору в розмірі 2422,40 грн., обґрунтовуючи тим, що відповідач не виконував в повному обсязі умови договору та допустив утворення заборгованості, яку в добровільному порядку не погашає. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає, в разі неявки в судове засідання відповідача, просила винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, проти позову не заперечує. Суд, дослідивши надані докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.05.2020 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах фінансового кредиту №742266, який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису Х202) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п.1.2. кредитного договору, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту: 4500 гривень; дата надання кредиту: 06.05.2020; строк кредиту - 21 днів, цільове призначення - на особисті потреби; стандартна процентна ставка - 1,90% в день (п.1.2 -1.5 договору). Згідно п.2.1. кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті, що має наступні реквізити № [NUMBER] . На підтвердження виконання Товариством п.2.1. кредитного договору, позивачем надано інформаційну довідку, відповідно до якої 06.05.2020 ТОВ «Універсальні платіжні рішення» на картковий рахунок відповідача у системі іРау.ua було перераховано кредитні кошти в сумі 4500 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що є доказом видачі кредитних коштів. Як слідує з кредитного договору, кредит видано строком на 21 день, який може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього договору (п.1.3 договору). Відповідно до п.4.1 договору, у випадку неможливості виконання зобов`язань за договором у повному обсязі у встановлений термін та за умови, що заборгованість за кредитом складає не менше 400,00 гривень (включно), клієнт може ініціювати продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення кредиту, шляхом укладення додаткової угоди до договору. Суд звертає увагу на те, що розділ 4 «пролонгація строку кредиту» договору №742266 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 06.05.2020 не містять застереження щодо права позикодавця в односторонньому порядку і на власний розсуд продовжувати строки користування позикою. Позивачем не надано доказів щодо продовження строку користування договором. У своїх постановах Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Частиною 1 статті 1048 ЦК України врегульовані відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою ст.1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення ст.625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти встановлені ст.625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст.625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Одночасно не можуть застосовуватися регулятивна норма ч.1 ст.1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст.625 ЦК України, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною. За період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та ч.1 ст.1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до ст.625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Право позикодавця нараховувати, передбачені договором проценти припиняється після спливу, визначеного договором строку дії договору чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч.2 ст.625 ЦК України, що регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. 28.04.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» укладено договір факторингу №1-28/04/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» за плату належні йому права вимоги до боржників, що вказані в реєстрі боржників, у тому числі за кредитним договором №742266 від 06.05.2020, укладеним з [PERSON] , що підтверджується договором факторингу №1-28/04/2021 від 28.04.2021. 28.04.2021 між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс Груп» та ТОВ «ФК «Айконс» укладено договір факторингу №1-28/04/2021, відповідно до умов якого ТОВ «Сіті Фінанс Груп» відступило ТОВ «ФК «Айконс» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, у тому числі за кредитним договором №742266 від 06.05.2020, укладеним з [PERSON] , що підтверджується договором факторингу №1-28/04/2021 від 28.04.2021 року та платіжним дорученням№3 від 28.04.2021. Як вбачається з витягу з реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги №01-28/04/2021 від 28.04.2021, ТОВ «ФК «Айконс» набуло права грошової вимоги до відповідача за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №742266 від 06.05.2020 у розмірі 14888,25 грн., яка складається з: залишку по тілу кредиту в розмірі 4500 грн.; залишку відсотках в розмірі 2693,25 грн.; залишку по прострочених відсотках у розмірі 7695 грн. Однак, договором №742266 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 06.05.2020 визначено строк його дії, який становить 21 день з 06.05.2020 та саме протягом даного строку позивач ТОВ «ФК АЙКОНС», до якого відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, перейшло право вимоги, має право нараховувати відповідачу передбачені договором відсотки, які, з урахуванням невиконання останньою своїх зобов`язань за договором у встановлений ним строк та положень п.1.4.2 цього Договору становлять 1,90%. Таким чином, заборгованість відповідача по відсоткам за Договором №742266 про надання коштів на умовах фінансового кредиту від 06.05.2020 року становить 1795,50 грн.(85,50 грн. х 21 день (строк дії договору, визначений сторонами у п.1.3 договору)). Право кредитодавця нараховувати, передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч.2 ст.1050 ЦК. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання - такий правовий висновок викладено у Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12-ц ( п.п. 91-93). За таких обставин, вимоги позивача про стягнення процентів після спливу строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом ( ст.ст.610-611 ЦК України).. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До кредитних відносин застосовуються положення законодавства, які регулюють позичкові відносини (параграф 1 глави 71 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Таким чином, враховуючи, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав належним чином, а відповідач допустив порушення умов укладеного між сторонами кредитного договору,, позовні вимоги підлягають частковому задоволення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №742266 від 06.05.2020 у розмірі 6295,50 грн., з яких: 4500 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1795,50 грн. - заборгованість за процентами. Вимоги позивача про стягнення з відповідача простроченої заборгованості за процентами, після спливу строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Крім того, представник позивач просив стягнути з відповідача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10500 грн., що підтверджується договором №16/06/2025 про надання правничої допомоги від 16 червня 2025 року, свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю, актом про отримання правової допомоги від 01.08.2025, платіжною інструкцією про переказ коштів від 01.08.2025. Згідно ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4440,45 грн. та судовий збір у розмірі 1024,43 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial