Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

У квітні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути заборгованість загальною сумою 19 220,33 грн., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 9 867,00 грн., суми заборгованості за відсотками у розмірі 8 752,33 грн., комісії у розмірі 601,00 грн. Окрім того просили стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 7 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначають, що між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] 19.02.2024 року укладено кредитний договір № 131629. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі - 10 667,00 грн., строком на 98 днів. Процентна ставка 460 % річних. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, станом на 24.02.2025 р. утворилась заборгованість у розмірі 19 220,33 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9 867,00 грн., по процентам в розмірі 8 752,33 грн., комісія 601,00 грн. Представник позивача зазначає, що ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» отримало від ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором від 19.02.2024 року № 131629 на підставі договору факторингу №10102024 від 10.10.2024 року. В порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. В судове засідання представник позивач не з`явився, матеріали справи місять клопотання про розгляд справи з їх відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду відзив у якому просив у позові відмовити. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та [PERSON] 19.02.2024 року укладено кредитний договір № 131629. Відповідно до умов договору позичальнику надано кредит у розмірі - 10 667,00 грн., строком на 98 днів. Процентна ставка 460 % річних. [PERSON] свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим, згідно розрахунку позивача, станом на 24.02.2025 р. у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 19 220,33 грн., що складається з заборгованості по тілу кредиту в розмірі 9 867,00 грн., по процентам в розмірі 8 752,33 грн., комісія 601,00 грн. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Проаналізувавши вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача тіла кредиту у розмірі 9 867,00 підлягають задоволенню. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, що набрав чинності 24 грудня 2023 року доповнено статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» пунктом 5, яким встановлено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Враховуючи вищенаведені норми, суд приходить до висновку, що передбачена умова в укладеному між сторонами договорі про надання фінансового кредиту, про встановлення річної процентної ставки 460%, що становить більше 1% в день у порядку ч. 5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» є нікчемною. З огляду на зазначене, враховуючи що кредитний договір укладений після 24 грудня 2023 року, пункт договору про встановлення річної процентної ставки 460%, що становить більше 1% в день є нікчемним, суд вважає за потрібне відмовити позивачу у стягненні нарахованих позивачем відсотків за користування кредитом. Також, суд вважає за потрібне відмовити позивачу у стягненні 601,00 грн. комісії, оскільки позивач не обґрунтовує, яким пунктом договору передбачена вказана комісія, більше того, комісія у сумі 2 666,75 стягнута з відповідача у день укладення кредитного договору. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме у загальній сумі 9 867,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у 7 000,00 грн. є завищеним, неспівмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. У зв`язку з чим суд вважає правильним та доцільним стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. З урахуванням ціни позову, згідно ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно розміру задоволених вимогу розмірі 1 243,56 грн. На підставі ст. 509, 526, 546, 612, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: partial