Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

покликаючись на наявність вини відповідача у дорожньо-транспортній пригоді, яка відбулася 15 вересня 2024 року, представник позивача адвокат Анатолій Лукащик у поданій 18 березня 2025 року позовній заяві просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 49 859 грн. 46 коп. матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; стягнути з відповідача ПрАТ "СК "Євроінс Україна" на користь позивача 56 856 грн. 73 коп. матеріальної шкоди; судові витрати покласти на відповідачів. 17 квітня 2025 року представник ПАТ "СК "Євроінс Україна" Антон Пилипець подав відзив, у якому просить у задоволенні позову відмовити, врахувати франшизу у розмірі 3 200 грн. Стверджує, що для суми страхового відшкодування необхідно належним чином визначити ринкову вартість транспортного засобу (який вважається фізично знищеним) як до, так і після ДТП згідно з вимогами ст.30 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Вказує, що сума страхового вішкодування у розмірі 103 143 грн. 27 коп. (за вирахуванням франшизи у розмірі 3 200 грн.) була виплачена позивачу, що останнім не заперечується. Вважає, що у відповідача відсутній обов`язок приймати до уваги наданий позивачем Звіт, оскільки Законом визначений вичерпний перелік випадків, коли потрепілий має право самостійно обирати експерта для визначення розміру збитків. 25 квітня 2025 року представник позивача адвокат Анатолій Лукащик подав відповідь на відзив, у якій вказує, що вартість ремонту з урахуванням фізичного зносу є меншою за ринкову вартість авто; немає підстав вважати транспортний засіб фізично знищеним, як і немає підстав для застосування ст.30 Закону, позиція відповідача суперечить фактичним обставинам справи. Зазначає, що в обох звітах сторін варість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу не перевищує ринкової вартості транспортного засобу на момент ДТП, однак перевищує граничну суму страхового відшкодування у 160 000 грн. Вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 19 серпня 2025 року ухвалою Рівненського районного суду Рівненської області прийнята відмова Крука Р.М. від позову до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків та закрите провадження\~у цивільній\~справі в\~частині позовних\~вимог про стягнення з [PERSON] матеріальних збитків у розмірі 49 859 грн. 46 коп. У поданій до суду заяві представник позивача адвокат Анатолій Лукащик позов підтримує повністю. Представник відповідача ПАТ "СК "Євроінс Україна" Антон Пилипець у поданому до суду відзиві просить розгляд справи проводити у його відсутність. Зважаючи на те, що їх з"явлення не визнане обов`язковим, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку учасників, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд встановив такі обставини. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ "СК "Євроінс Україна" відповідно до полісу №СА1903373, згідно з яким забезпеченим транспортним засобом є Ford C-MAX, д.н.з. [NUMBER] , страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну - 160 000 грн., розмір франшизи - 3 200 грн. Рівненський районний суд Рівненської області у постанові від 15 листопада 2024 року у справі №570/4762/24 встановив, що 15 вересня 2024 року о 17 год. 45 хв. по вул.Весняній в с.Великий Олексин Рівненського району Рівненської області [PERSON] , керуючи автомобілем Ford C-MAX, д.н.з. [NUMBER] , був неуважним, не врахував дорожньої обстановки та здійснив зіткнення з автомобілем "Toyota Corolla", д.н.з. [NUMBER] , вчинивши адміністративне\~правопорушення,\~передбачене ст.124\~КУпАП. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Згідно зі звітом №150.24 про оцінку транспортного засобу від 26.09.2024 вартість відновлювального ремонту автомобіля "Toyota Corolla", д.н.з. [NUMBER] , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників, що підлягають заміні складає 183 715 грн. 42 коп. Вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля "Toyota Corolla", д.н.з. [NUMBER] , складає 209 859 грн. 46 коп. 13 грудня 2024 року ПрАТ "СК "Євроінс Україна" здійснило виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 103 143 грн. 27 коп. згідно з довідкою АТ КБ "ПриватБанк" від 09.01.2025, призначення платежу: страхове відшкодування згідно з актом №222826/1/2024 від 13.12.2024. Суд застосовує такі норми права. Майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини /ч.1 ст.1166 ЦК України/. Згідно зі ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом /ч.2 ст.1187 ЦК України/. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки не несе відповідальності за завдану шкоду потерпілим особам, якщо вона керувала транспортним засобом у зв`язку з виконанням трудових обов`язків. Така особа, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише в порядку регресу відповідно до ст.1191 ЦК України. Приписами ст.1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно з ч.2 ст.9 Закону України «Про страхування» страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до п.2.1. ст.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виник обов`язок з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність Ст.29 вищевказаного Закону передбачає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Суд дійшов таких висновків. Вимоги ст.264\~ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу,\~суд визначив\~юридичну природу\~спірних правовідносин\~і закон,\~який їх\~регулює,\~дослідив подані\~письмові докази,\~оцінивши їх\~за своїм\~внутрішнім переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному і\~об`єктивному\~розгляді у\~судовому процесі\~всіх обставин\~справи в\~їх сукупності, забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Сторони скористалися правовою допомогою. Предметом спору є обставини щодо недостатності суми страхового відшкодування для відновлення становища пошкодженого майна позивача. Відповідно до Висновків про правильне застосування норм права, викладених у постанові Верховного суду по справі №755/18006/15-ц від 04.07.2018 зазначено: 69. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. 71. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. 73. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Тобто, положення цього Закону спрямовані як на захист прав потерпілої особи на відшкодування шкоди, так і на те, що винна особа має право розраховувати на відшкодування спричиненої нею шкоди страховиком, у якого застрахована відповідальність винної особи. А тому, розглядаючи такі спори, судам слід уважно дотримуватись балансу інтересів як потерпілої особи, так і особи, яка застрахувала свою відповідальність та переклала тягар відшкодування шкоди на страховика. Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї, і особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Положення зазначених норм права свідчить про зобов`язання учасників цивільних правовідносин діяти в межах закону, не порушуючи прав інших осіб, у спосіб, передбачений законом, добросовісно здійснюючи свої права та обов`язки. Відповідно до п.36.2 ст.36 Закону №1961, страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст.35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Виходячи з наведеного слід дійти висновку, що виплаті страхового відшкодування передує стадія узгодження між сторонами її розміру. При цьому слід з`ясовувати думку сторін щодо необхідності оцінки або експертизи. Визначення вартості матеріального збитку шляхом проведення незалежної оцінки (виконавець - оцінювач транспортних засобів) або автотоварознавчого дослідження (виконавець - судовий автотоварознавець) відповідає вимогам ст.7 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», в якій сказано, що Проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів та в інших випадках. Таким чином,\~аналіз вище\~вказаних норм\~права дає\~підстави для\~висновку,\~що вартість\~відновлювального ремонту\~з урахуванням\~фізичного зносу\~не перевищує\~ринкової вартості\~транспортного засобу\~на момент\~ДТП,\~а тому\~відсутні правові\~підстави для\~застосування ст.30\~Закону України "Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів". Разом з тим, завдана шкода позивачу під час ДТП перевищує ліміт страхового відшкодування. У справі, яка переглядається, позивач вжив всіх можливих заходів для доведення дійсного розміру завданого матеріального збитку внаслідок ДТП, підстав для неврахування висновків звіту №150.24 про оцінку транспортного засобу від 26.09.2024 суд не вбачає. Суд звертає увагу, що у ст.9 Закону України «Про страхування» від 07.03.1996 № 85/96-ВР міститься поняття "франшиза", яку законодавець визначає як частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Тобто, франшиза - це частина збитку, яка підлягає самостійному відшкодуванню (покриттю) страхувальником за свій рахунок при виникненні страхового випадку. Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача завданої шкоди з урахуванням франшизи, встановленої полісом страхування цивільно - правової відповідальності, в сумі 3 200 грн. Таким чином з відповідача ПрАТ "СК "Євроінс Україна" підлягає до стягнення матеріальна шкода у сумі 53 656 грн. 73 коп. (де 160 000 грн. (ліміт) - 103 143, 27 грн.. (страхове відшкодування) - 3 200 грн. (франшиза) = 53 656,73 грн.). Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз.десятий п.9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп\\2003). Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (§§ 29-30 рішення ЄСПЛ від 09 грудня 1994 року у справі "Руїз Торіха проти Іспанії", заява № 18390/91). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною. При вирішенні питання про розподіл судових\~витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволений на 94,37 % (53 656,73 грн. : 56 856,73 грн. х 100). В зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 143 грн. 01 коп. (1 211,20 грн. х 94,37 %). З огляду на викладене,

Outcome: approved