Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Представник позивача звернулася з названим позовом мотивуючи його тим, що відповідно до договору дарування від 13.10.2006 року, відповідач [PERSON] подарував, а позивачка [PERSON] прийняла в дар квартиру за адресою: [ADDRESS] . В межах виконавчого провадження №75777681 відкритого на виконання рішення Господарського суду Закарпатської області від 29.03.2024 року по справі №907/1131/23 про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] на користь відповідача АТ "Сенс Банк", третьою особою приватним виконавцем Ярошевським Д.А. 14.08.2024 року накладено арешт на вказану квартиру. Суб`єктом майно/права якого обтяжується вказано відповідача [PERSON] . Вважає, що арешт накладено на майно, яке належить не боржникові, а позивачці, оскільки її право власності на вищевказане майно виникло з моменту державної реєстрації договору дарування як правочину ще у 2006 році, незалежно від подальшої реєстрації цього права у Державному реєстрі речових прав. Тому просить вищевказаний арешт зняти. Ухвалою Свалявського районного суду 12.03.2025 року забезпечено позов у даній справі, шляхом заборони приватному виконавцю вчиняти дії щодо звернення стягнення на спірне майно (а.с.20). Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача АТ "Сенс Банк" - Дорош І.І. у наданих письмових поясненнях заперечила проти задоволення позову, вказавши, що за ч. 4 ст. 334 ЦК України (в редакції чинній станом на момент укладення договору дарування), передбачено, що якщо договір про відчуження майна підлягає дерджавній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Окрім того, вважає, що вимога про скасування арешту є передчасною, а позивач мала б насамперед звернутися з позовом про визнання права власності, тому просить у такому відмовити, а також вирішити питання щодо скасування заходів забезпечення позову (а.с.62-66). Представник позивачки подала заяву про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити (а.с.72). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України (а.с.41, 53). Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Закарпатської області Ярошевський Д.А. в судове засідання не з`явився по невідомим суду причинам. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд встановив наступне. З відомостей з АСВП, Єдиного реєстру боржників та інших відкритих джерел, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу Закарпатська області Ярошевським Д.А. від 14.08.2024 року в межах виконавчого провадження N?75777681 накладено арешт на вищевказану квартиру, суб?єктом майно/права якого обтяжується вказано відповідача [PERSON] , стягувач - АТ "Сенс Банк" (а.с.9,10). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої законом від 17.07.97 р. № 475/97-ВР, передбачено право фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Відповідно до ст. 317 ЦК України - власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таке право особи реалізується шляхом звернення до суду з позовом про захист свого порушеного права та усунення будь-яких перешкод у вільному та на власний розсуд користуванні та розпорядженні майном. За приписами ч. 3, 4 ст. 334 ЦК України (в редакції чинній станом на момент укладення договору дарування), право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягаює державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно до договору дарування від 13.10.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Свалявського районного нотаріального округу Ляшенко А.Г. та зареєстрованого в реєстрі за №5446, [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняла у дар квартиру [ADDRESS] (а.с.7,8). Відповідно до висновків ВП ВС висловлених у постанові від 22.06.2021 року в справі N? 334/3161/17, до 01 січня 2013 року право власності у набувача нерухомого майна за договором купівлі-продажу виникало за правилами частини четвертої статті 334 ЦК України - з моменту державної реєстрації такого договору як правочину. Відтак особа, яка до 01 січня 2013 року придбала нерухоме майно за договором купівлі-продажу, державну реєстрацію якого було належним чином здійснено, стала власником такого нерухомого майна з моменту державної реєстрації відповідного договору купівлі-продажу незалежно від того, чи здійснила ця особа в подальшому державну реєстрацію свого права власності. Щодо посилання представника АТ «Сенс Банк» на необхідність пред`явлення позову про визнання права власності, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 392 ЦК України та усталеної практики Верховного Суду, вимога про визнання права власності заявляється лише у випадках, коли таке право оспорюється чи не визнається іншими особами, або у разі втрати документа, що підтверджує право. Так як, право власності позивача на спірне майно виникло з моменту державної реєстрації договору дарування та не оспорюється іншими особами, праові підстави для звернення з позовом про його визнання відсутні, оскільки таке право існує у позивача в силу закону. У відповідності до ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» - арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. За ч. 1,5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Арешт може бути знятий, зокрема, за рішенням суду. Згідно ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права чи інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути ... в т.ч. припинення дії, яка порушує право. Враховуючи, що на належне позивачці майно накладено арешт, що порушує її право як власника, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд і у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази і таких не здобуто протягом розгляду справи, про наявність невиконаних зобов`язань позивачки перед АТ «Сенс Банк», суд дійшов висновку, що арешт, накладений на належну [PERSON] квартиру належить скасувати. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачів на її користь. Статтею 158 ЦПК України визначено, що у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Outcome: approved