Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

30 травня 2025 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, в якій просила встановити факт родинних відносин донька - матір з померлою [INFO] [PERSON] , [INFO] . Подану заяву обґрунтовує тим, що вона народилась [INFO] в селі Княжики Монастирищенського (нині Уманського) району Черкаської області і її батьками у свідоцтві про народженні зазначені [PERSON] та [PERSON] . 19.02.1962 вона уклала шлюб зі [PERSON] , [INFO] , і внаслідок укладення шлюбу їй присвоєне прізвище « [PERSON] ». Після смерті матері вона звернулась до органу нотаріату для оформлення своїх спадкових прав, але нотаріус у видачі їй свідоцтва про право на спадкове майно відмовив у зв`язку з тим, що у свідоцтві про смерть ім`я її матері зазначене як « [PERSON] », а у свідоцтві про народження заявниці та свідоцтві про одруження її батьків - як « [PERSON] ». Постановленою 06.06.2025 ухвалою заява прийнята до розгляду, у ній відкрите провадження, призначений судових розгляд та витребувана копія спадкової справи. У судовому засіданні 28.07.2025 суд витребував копію пенсійної справи [PERSON] , [INFO] . У призначені на 12 год. 00 хвилин 02.09.2025, 13 год. 00 хвилин 12.09.2025 судові засідання заінтересована особа [PERSON] не з`явилась, клопотала заяву розглянути за її відсутності і задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні заяву [PERSON] підтримав, просив її задовольнити і зазначив, що [PERSON] є його повнорідною сестрою, а [PERSON] - матір`ю; що він також подав заяву про прийняття спадщини після смерті матері; що ім`я матері у свідоцтві про одруження батьків, свідоцтвах про народження дітей зазначене як « [PERSON] », а у свідоцтві про її смерть - як « [PERSON] ». Заявник [PERSON] подану заяву підтримала і просила її задовольнити, зазначає, що встановити факт родинних відносин з покійною [PERSON] її змушує те, що у свідоцтві про народження заявниці та у свідоцтві про одруження її батьків ім`я її матері невірно зазначене як « [PERSON] », хоча за паспортом та іншими документами власним іменем матері зазначене « [PERSON] », а не « [PERSON] ». Вочевидь, що у процесі реєстрації одруження батьків, уповноважена на реєстрацію акту цивільного стану особа допустила помилку, яка згодом перенесена до відомостей про реєстрацію народження заявниці. Свідок [PERSON] у судовому засіданні 28.07.2025 показала, що із заявницею та заінтересованими особами вона проживала по сусідству. Як сусідка була запрошеною на весілля дівчини [PERSON] із села Шарниполя та [PERSON] . Дружину [PERSON] у селі називали по - різному і « [PERSON] », і « [PERSON] ». У сім`ї народилось троє дітей [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] ; саме [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] . Свідок з впевненістю стверджує про це, оскільки із покійними [PERSON] понад 50 років прожила на одній вулиці, а з [PERSON] разом працювала на фермі. Перевіривши викладені у заяві по суті справи обставини та безпосередньо дослідивши письмові докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. З дослідженої копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.10.1962 суд встановив, що [INFO] народилась [PERSON] , матір`ю якої зазначена [PERSON] , а батьком - [PERSON] (а.с.8). 19.08.1979 [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , [INFO] , і їй присвоєне прізвище « [PERSON] », що підтверджує Свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , яке видане 19.08.1979 Княжиківською С-Радою Монастирищенського району Черкаської області (а.с.7). Відповідно до копії Свідоцтва про народження № [NUMBER] , виданого Монастирищенським Рай бюро ЗАГС 12.08.1950, [INFO] у [PERSON] і [PERSON] народилась донька [PERSON] (а.с.11). Після одруження [INFO] в с. Шарниполь Монастирищенського (нині Уманського) району Черкаської області з [PERSON] , [PERSON] , 1942 року народження, присвоєно прізвище [PERSON] . Водночас, реєструючи одруження [PERSON] та [PERSON] , уповноважена особа ім`я дружини [PERSON] вказала як [PERSON] (а.с.12). За змістом датованої 10.12.2024 копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 82 роки у с. Княжики, Уманського району Черкаської області, про що 10 грудня 2024 року складений відповідний актовий запис №455 Монастирищенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Уманському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (а.с.9). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №80900625 від 22.04.2025 після смерті [INFO] [PERSON] , яка народилась [INFO] в с. Шарнопіль Монастирищенського району Черкаської області, зареєстровано спадкову справу за номером у спадковому реєстрі 73968251 і за номером у нотаріуса - 35/2025 (а.с.10). У виданому 25.12.1978 Княжиківським с/ЗАГСом Монастирищенського району Черкаської області Свідоцтві про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , матір`ю зазначена [PERSON] , батьком - [PERSON] (а.с.13). У виданому 10.11.1967 Княжиківським сільським ЗАГСом Свідоцтві про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , матір`ю зазначена [PERSON] , а батьком - [PERSON] , (а.с.14). Копія Державного акта на право приватної власності на землю ІІІ-ЧР №045710 підтверджує, що 08 серпня 2003 року у приватну власність [PERSON] була передана земельна ділянка площею 3,01 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовується на території Княжиківської сільської ради народних депутатів (а.с.15). Копія трудової книжки серії [NUMBER] підтверджує, що 10.11.1970 трудова книжка заведене для обліку періодів роботи працівника [PERSON] . Ім`я « [PERSON] » виправлене на « [PERSON] » 05.11.1981 згідно з паспортом [NUMBER] (а.с.16). Згідно з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 55847870 від 12.04.2019 та копії Свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] , як дружина спадкодавця [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , успадкувала після його смерті житловий будинок [ADDRESS] (а.с.17, 18). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 163435628 від 12.04.2019 право власності [PERSON] на житловий будинок з надвірними спорудами по [ADDRESS] зареєстроване 12.04.2019 за номером 31164277 (а.с.19). Згідно з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 39286147 від 25.12.2014 та Свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.12.2014 [PERSON] , як дружина [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , після смерті останнього успадкувала земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 7123482500:02:001:0184 (а.с.20, 21). Копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 31630451 від 25.12.2014 підтверджує факт реєстрації 25.12.2014 за номером 8238051 права власності [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 7123482500:02:001:0184 (а.с.22). 30.05.2025 державний нотаріус Монастирищенської державної нотаріальної контори роз`яснила [PERSON] , що оглядом наданих документів родинні стосунки із померлою [PERSON] не підтверджуються, а тому нотаріус рекомендувала заявниці звернутись до суду із заявою про встановлення факту з покійною родинних відносин (а.с.23). Дослідженням копії пенсійної справи [PERSON] суд встановив, що згідно поданої 14.04.1997 [PERSON] , [INFO] , заявою останній призначена пенсія за віком. Пенсія виплачувалась до дня смерті пенсіонера - [INFO] . Особу пенсіонера [PERSON] підтверджувала копія паспорта громадянина України серії [NUMBER] , на десятій сторінці якої вказані відомості про реєстрацію 08 березня 1961 року Княжиківським с/ЗАГС Монастирищенського району Черкаської області шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , 1937 року народження (а.с.49 на звороті). У заяві про переведення виплати пенсії до поштового відділення с. Княжики ім`я пенсіонера [PERSON] зазначене як « [PERSON] » (а.с.73 на звороті). Допомога на поховання померлого пенсіонера [PERSON] виплачена заявниці [PERSON] (а.с.84-88). Відповідно до копії спадкової справи №35/2025, яка відкрита після смерті [PERSON] , заяви про прийняття спадщини за законом подали [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Заяви про прийняття спадщини подані до спливу шести місяців з моменту відкриття спадщини. Від прийняття спадщини за заповітом зазначені у заповіті спадкоємці [PERSON] не відмовлялись. Водночас, згідно копії посвідченого 28 вересня 2023 у селі Княжики Уманського району заповіту, заповідач [PERSON] , яка народилась [INFO] в с. Шарнопіль Монастирищенського району Черкаської області та зареєстрована і мешкає в [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належний їй житловий будинок в рівних частках заповіла своїй дочці [PERSON] , своїй дочці [PERSON] та своєму синові [PERSON] ; земельну ділянку площею 2,7316 га з кадастровим номером 7123482500:02:001:0184 в рівних частках - своєму синові [PERSON] та своїй дочці [PERSON] ; земельну ділянку площею 3,0119 га з кадастровим номером 7123482500:02:001:0183 - своїй дочці [PERSON] (а.с.104). Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Також і у частині першій статті 13 зазначеного Кодексу визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. А частина третя цієї ж статті прямо декларує, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно частини першої та другої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до частини першої статті 15, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. З урахуванням цих норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. При цьому суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно з частинами першою, другою, сьомою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку наказного провадження; позовного провадження (загального або спрощеного); окремого провадження. Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частинами першою та другою статті 315 ЦПК України унормовано, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, зазначений у статті 315 ЦПК України, не є вичерпним. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за умов, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Судовим розглядом встановлено, що підставою для звернення заявниці до суду стала відмова нотаріуса видати їй свідоцтво про право на спадщину після смерті матері [PERSON] з мотивів того, що у свідоцтві про смерть ім`я покійної зазначене як « [PERSON] », а у свідоцтві про народження [PERSON] - як « [PERSON] ». Відповідно до Списку українських жіночих імен та довідника «Європейські імена: їх значення і походження» ім`я « [PERSON] » (« [PERSON] ») утворилось від латинського [PERSON]/[PERSON] - римського когномена, утвореного від [PERSON] («[PERSON]»). Жіноча форма імені «[PERSON]». Зменшена форма - [PERSON]. Вживається в католиків і його варіантами є « [PERSON] », « [PERSON] ». Поряд з цим, ім`я « [PERSON] » може мати різне походження. У більшості випадків воно походить від [PERSON] - французької форми імені «[PERSON]». Також може бути зменшеною формою від «[PERSON]» і його варіантами є імена « [PERSON] », « [PERSON] ». Тобто жіночі імена [PERSON] та [PERSON] фактично є варіантом одного імені. Як підтверджує копія Свідоцтва про народження № [NUMBER] , народженій [INFO] у громадян [PERSON] та [PERSON] дівчинці присвоєне ім`я « [PERSON] ». « [PERSON]) поіменовано під час реєстрації 08.03.1961 шлюбу з [PERSON] , 1937 року народження. Стаття 105 Кодексу законів про родину, опіку, шлюб та акти громадянського стану, який зберігав чинність до 01.01.1970, визначала, що шлюб підлягає реєстрації в органах запису актів громадянського стану. До спростування судом реєстрація шлюбу в органах ЗАГС є безспірним доказом наявності шлюбу. Тільки зареєстрований шлюб породжує права і обов`язки подружжя, передбачені цим Кодексом та іншими законами. При цьому, взаємні права й обов`язки дітей і батьків ґрунтуються на походженні дітей, посвідченому відповідним записом у книгах запису актів громадянського стану (ЗАГС). За наведеного, доводи заявника про те, що відомості до актового запису про її народження внесені з відомостей про реєстрацію шлюбу, тому і ім`я матері вказане як « [PERSON] », суд приймає і вважає їх обґрунтованими. Суд звертає увагу, що зазначення імені [PERSON] як « [PERSON] » у трудовій книжці, Свідоцтві про одруження, Свідоцтві про народження заявниці та [PERSON] державними органами не сприймалось як недоведеність належності саме цій особі документів, оскільки у 1981 та у 1998 роках саме на ім`я [PERSON] видавався паспорт громадянина СРСР та України, призначалась у квітні 1997 року і виплачувалась до моменту смерті у 2024 році пенсія за віком. Більше того, вчиняючи у 2023 році заповіт, який по суті є приватним законом, [PERSON] зазначала, що майно заповідає своїй доньці [PERSON] . Також про наявність між покійною [PERSON] та заявницею [PERSON] родинних відносин мати - донька показала свідок [PERSON] , яка понад 50 років проживала по - сусідству із сім`єю [PERSON] . На переконання суду, та обставина, що покійна [PERSON] у 2019 році, як дружина [PERSON] , що підтверджувало Свідоцтво про реєстрацію шлюбу, в якому ім`я спадкоємиці вказане як « [PERSON] », успадкувала житловий будинок і земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва достатньо об`єктивно підтверджує позицію [PERSON] . Надавши оцінку зазначеним обставинам, а також враховуючи, що заявник [PERSON] не має іншої шляху для того, щоб підтвердити факт родинних зв`язків мати - донька із померлою [INFO] [PERSON] , суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви. За приписами ч.3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved