Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. Позивач [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Боднарюк Віталій Іванович, звернувся до суду з позовом про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини разом із батьком без згоди матері. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 23 жовтня 2006 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] , до шлюбне прізвище [PERSON] , [PERSON] та у шлюбі у них народилася донька [PERSON] [INFO] . Вказує, що з літа 2021 року сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують і відповідно до рішення Хотинського районного суду від 14.03.2022 року їхній шлюб було розірвано. Незважаючи на той факт, що малолітня [PERSON] зареєстрована за місцем проживання її матері - [ADDRESS] , однак весь час проживала разом із батьком та повнолітньою сестрою [PERSON] . Також згідно судового рішення з відповідачки стягуються аліменти на користь позивача на утримання малолітньої доньки [PERSON] . Актом обстеження матеріально-побутових умов від 27.06.2025 року підтверджується, що [PERSON] проживає без реєстрації за адресою [ADDRESS] , за адресою місця реєстрації її батька. Також донька, яка постійно проживає з батьком бажає і надалі проживати разом з ним, та має бажання мати із батьком спільну реєстрацію. Також зазначає, що відповідачка часто виїжджає за кордон, де фактично знаходиться і на момент подачі позовної заяви до суду, в той час як дитина проживає разом з батьком, однак на неодноразові усні прохання відповідачка не бажає у позасудовому порядку визначити місце проживання малолітньої [PERSON] із батьком. Також посилається на те, що домоволодіння за адресою [ADDRESS] перебуває у приватній спільній частковій власності позивача та його матері [PERSON] , яка не заперечує відносно реєстрації онуки [PERSON] за адресою їхнього проживання. Вважає, що відмова матері щодо реєстрації місця проживання доньки з батьком, з яким вона тривалий час проживає, порушує її права та інтереси, саме тому позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом. Посилаючись на норми права просив суд ухвалити рішення про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] [INFO] за місцем реєстрації її батька [PERSON] , без згоди її матері. Стягнути з [PERSON] на користь позивача понесені судові витрати, витрати на правову допомогу та судовий збір в розмірі 1211,20 гривень. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 03 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи на 28 липня 2025 року у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 28 липня 2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судовому засіданні 16.09.2025 року позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, а також підтвердив обставини викладені у позовній заяві. Представник позивача [PERSON] адвокат Боднарюк В.І. в судовому засіданні 16.09.2025 року надав пояснення аналогічні викладеним у позовні заяві, просив задовольнити заявлені вимоги в повному обсязі, вирішити питання розподілу судових витрат. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином була повідомлена про день час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, причини своєї неявки суду не повідомила, правом подачі відзиву не скористалася. Представник третьої особи - служби у справах дітей Хотинської міської ради в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності їхнього представника. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, на адресу суду надіслала заяву в якій заявлені позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечує відносно реєстрації її онуки [PERSON] у [ADDRESS] . В судовому засіданні 16.09.2025 року суд, в присутності законного представника [PERSON] заслухав думку малолітньої [PERSON] [INFO] , яка підтвердила, що проживає разом із батьком та бажає, щоб за місцем проживання батька вона також була зареєстрована. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи положення ст. 280 ЦПК України, а також те, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. На підставі викладеного, суд, вважає, можливим розглянути справу за відсутності сторін по наявним матеріалам в справі. Фактичні обставини встановлені судом. Суд, вивчивши та дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, позивач [PERSON] 23 жовтня 2006 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , який рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 14.03.2022 року було розірвано, що підтверджується копією рішення (а.с.12-14). У шлюбі у сторін народилася донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.11.2029 року (а.с. 10). Витягом з реєстру територіальної громади за №2025/008337300 від 23.06.2025 року підтверджено, що [PERSON] з 22.06.1994 року зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.9). Витягом з реєстру територіальної громади за №2025/007598309 від 09.06.2025 року підтверджено, що [PERSON] з 13.11.2015 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] (а.с.11). З акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 25.07.2024 року складного працівниками Хотинської міської ради, вбачається, що зі слів [PERSON] його доньки [PERSON] та [PERSON] проживають разом із ним пісня офіційного розірвання шлюбу з дружиною [PERSON] (а.с.15-18). Як вбачається із копії судового наказу, наявного в матеріалах справи, від 09.08.2024 року,стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходів (а.с.19-20). З акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 27.06.2025 року складного старостою Мамалигівської ТГ Флуераш Н.О., вбачається, що в ході обстеження станом на 27.06.2025 року [PERSON] [INFO] , проживає без реєстрації по [ADDRESS] , що підтверджують сусіди (а.с.22-24). Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №433573201 від 01.07.2025 року вбачається, що житловий будинок розташований за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). Як вбачається із довідки виданої Мамалигівським ліцеєм за №69 від 27.06.2025 року [PERSON] 2014 року народження, дійсно зарахована до 6-го класу Балківецької філії Мамалигівського ліцею (а.с.26). Судом досліджені військові документи [PERSON] (а.с.27,28-32). Як встановлено судом, позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки за захистом судом його порушених інтересів відносно реєстрації малолітньої дитини за адресою їх фактичного місця проживання та його реєстрації. На підставі встановлених обставин, суд дійшов висновку, що дії відповідача, пов`язані з відмовою надати згоду на реєстрацію місця проживання доньки за місцем проживання її батька, створюють перешкоди для реалізації законних прав позивача, тому такі права підлягають захисту у судовому порядку. Застосовані норми права. Мотиви та висновки суду. Відповідно до ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з ч. 3 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. Згідно зі статтею 10 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» правила здійснення реєстрації місця проживання, форми необхідних для цього документів порядок передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру встановлюються Кабінетом Міністрів України. З 14 березня 2022 року набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» від 07.02.2022 року № 265, на підставі якої втратила чинності постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру" від 02.03.2016 року № 207. Пунктом 16 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» від 07.02.2022 року № 265 передбачено, що місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку (пункт 17 Постанови). Згідно пункту 33 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Відповідно до пункту 35 постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання декларування і реєстрації місця проживання та ведення реєстрів територіальних громад» для реєстрації місця проживання (перебування) особа або її законний представник (представник), уповноважена особа житла або уповноважена особа спеціалізованої соціальної установи, закладу для бездомних осіб, іншого надавача соціальних послуг з проживанням подає в тому числі, документи, що підтверджують: право на проживання (перебування) в житлі, зокрема свідоцтво про право власності, ордер, договір оренди (найму, піднайму), договір найму житла у гуртожитку (для студентів), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші підтверджуючі документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за згодою власника (співвласників) житла, наймача та членів його сім`ї, уповноваженої особи житла (зазначені документи та згода не вимагаються під час реєстрації місця проживання (перебування) малолітніх та неповнолітніх дітей за адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) батьків або законних представників (представників), або одного з них. Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що рішення суду про надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька (матері) є самостійною підставою для реєстрації дитини. Частина перша статті 15 ЦК України визначає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Як зазначено у статті 3 Конвенції «Про права дитини», в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити(ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства») Відповідно до статті 18 Закон України «Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладено у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Частинами першою, другою статті 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків. У постанові від 30 листопада 2022 року у справі № 464/5348/21 Верховний Суд звертав увагу, що дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Суду не надано будь-яких доказів, які б спростували доводи позивача, а також доказів щодо недоцільності реєстрації місця проживання дитини за зареєстрованою адресою позивача. Чинним законодавством передбачено право одного з батьків у разі відсутності згоди іншого вирішити це питання в судовому порядку. При вирішенні судом даного роду справ підлягає з`ясуванню питання, чи була вказана відмова одного з батьків безпідставною, або ж вона викликана певними обставинами. Такі висновки відображені у постанові від 20 жовтня 2021 року Верховного Суду у справі № 752/2951/20. Враховуючи вищевикладене суд вважає, що відсутність реєстрації місця проживання малолітньої дитини за місцем фактичного проживання та реєстрації батька суперечить інтересам дитини та обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема, права на вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист. Враховуючи те, що малолітня [PERSON] [INFO] , постійно проживає разом з батьком, навчається у школі, має звичне та комфортне оточення, спір між батьками про місце проживання дитини відсутній, батьки зареєстровані за різними адресами, згоду матері позивач не може отримати внаслідок нехтування нею цих правил, суд приходить до висновку, що в інтересах дитини необхідно надати дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини за зареєстрованим місцем проживання батька дитини та надати дозвіл позивачу на реєстрацію його доньки за її місцем фактичного проживання, без згоди матері. Таким чином, враховуючи в першу чергу інтереси малолітньої дитини, приймаючи до уваги всі докази та обґрунтування сторін по справі, враховуючи думку дитини, яка була заслухана судом та виявила бажання бути зареєстрована за місцем проживання батька, суд вважає, що з метою максимального забезпечення інтересів дитини, яка проживає без реєстрації з батьком, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про надання дозволу на здійснення реєстрації місця проживання малолітньої дитини без згоди матері, підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду за позовну вимогу про розірвання шлюбу було сплачено судовий збір, тому суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved