Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

19.06.2025 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~третя особа\~ Одеська\~товарна біржапро визнання договору дійсним, а саме просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 15522 від 12.07.1996 року квартири [ADDRESS] , посвідчений на Одеській товарній біржі, який укладений між [PERSON] та [PERSON] , який діяв на підставі довіреності №1902 від 18.06.1996 року, посвідченої Татарбунарською держнотконторою від імені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстрований в ОМБТІ та РОН 25.11.1996 року під № 298 стр. 49 кн. 180 пр. Свої вимоги мотивував тим, що 12.07.1996 року між ним - [PERSON] \~та [PERSON] ,\~який діяв\~на підставі\~довіреності №\~1902\~від 18.06.1996 року, посвідченої Татарбунарською держнотконторою від імені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений договір купівлі продажу нерухомого майна № 15522, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 61.20 кв.м, корисною площею 58.3 кв.м., 3 (трьох) кімнат житловою площею 36.7 кв.м. Даний договір зареєстрований в ОМБТІ та РОН 25.11.1996 року під № 298 стр. 49 кн.180 пр. За даним договором між сторонами було досягнуто згоди за всіма істотними умовами, у власність позивача перейшла вищевказана квартира, а відповідачам була передана сума у розмірі 1 093 032 000.00 крб. в рахунок оплати вартості квартири. Біржове оформлення даного договору було вибрано, оскільки така форма оформлення подібного роду договорів про відчуження нерухомості не суперечила чинному, на той час, законодавству, що підтверджується державною реєстрацією даного договору в Одеському МБТІ. На час укладення договору купівлі-продажу у липні 1996 року, сторонам правочину, не було повідомлено про те, що правочин купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до ст. 47 ЦК України (в ред. 1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно ст. 15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, в подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Позивач зазначає, що 06.02.2012 року рішенням Київського районного суду міста Одеси було встановлено факт, що квартира [ADDRESS] , придбана згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.07.1996 року за № 15222, укладеного на Одеській товарній біржі, та зареєстрована в КП «ОМБТІ та РОН» 25 листопада 1996 року на ім`я « [PERSON] » належить [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 01.07.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Одеська товарна біржа про визнання договору дійсним. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання. У судове засідання 16.09.2025 року позивач не з`явився, однак надіслав заяву відповідно до якої просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі\~ [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судова влада, причини не явки суду не відомі, відзив до суду не подавали. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.\~280,\~281 ЦПК України\~за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями\~ЦК України\~у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Судом встановлено, що 12.07.1996 року між [PERSON] \~та [PERSON] ,\~який діяв\~на підставі\~довіреності №\~1902\~від 18.06.1996 року, посвідченої Татарбунарською держнотконторою від імені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений договір купівлі продажу нерухомого майна № 15522, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 61.20 кв.м, корисною площею 58.3 кв.м., 3 (трьох) кімнат житловою площею 36.7 кв.м. Даний договір зареєстрований в ОМБТІ та РОН 25.11.1996 року під № 298 стр. 49 кн.180 пр. Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 06.02.2012 року було встановлено факт, що квартира [ADDRESS] , придбана згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна від 12.07.1996 року за № 15222, укладеного на Одеській товарній біржі, та зареєстрована в КП «ОМБТІ та РОН» 25 листопада 1996 року на ім`я « [PERSON] » належить [PERSON] . Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до\~ст. 203 ЦК України\~зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі недодержання\~\~вимоги\~\~закону про\~\~нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним.\~\~Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України). Разом з тим, у відповідності зі\~ст. 227 ЦК України\~в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Згідно до ч. 2\~ст. 47 ЦК України\~(у редакції 1963 року) та\~ст. 220 ЦК України\~(у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Крім того, у відповідності зі\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона передала іншій квартиру. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу нерухомого майна за договором від 12.07.1996 року ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачам нерухомого майна. Відповідно до\~ст. 334 ЦК України\~право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли покупці передали гроші за куплену квартиру, а відповідачі передали їм у відповідь квартиру та правовстановлюючі документи, а позивачі відповідно їх прийняли, та розпочали користуватися вказаною квартирою то суд на підставі ст.\~ст. 224-225 ЦК УРСР\~(в ред.1963 р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу і право власності на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Отже, враховуючи всі вищевикладенні обставини, суд приходить до висновку, що при укладанні договору сторони домовились щодо усіх істотних умов, всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, сторони мали вільне волевиявлення, необхідний обсяг цивільної дієздатності, таким чином є усі підстави для визнання договору дійсним. Крім того, згідно з\~ст. 328 ЦК України,України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний, обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна № 15522 від 12.07.1996 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved