Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Укрсиббанк» 3% річних у розмірі 2272,15 долари США 15 цнт. та у розмірі 1249,49 гривень 49 коп. за період прострочення з 02.04.2017 по 23.02.2022. В обґрунтування позову посилається на те, що АКІБ «УкрСиббанк» (поточне найменування АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» та [PERSON] , уклали Договір про надання споживчого кредиту №11207196000 від 31.08.2007 року. Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав Відповідачу кредит (грошові кошти) в сумі 18 000,00 дол.США, а Відповідач зобов`язався щомісяця повертати наданий кредит та сплачувати проценти в порядку та на умовах кредитного договору, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше строку встановленого кредитним договором, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2 Кредитного договору). Копія Кредитного договору, як доказ, надається. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука: [PERSON] згідно з договором поруки №137754 від 31.08.2007року; [PERSON] згідно з договором поруки №137756 від 31.08.2007 року. В зв`язку з тривалим невиконанням позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами виникла прострочена заборгованість за вказаним договором. АТ «УКРСИББАНК» звернулося до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за вказаним кредитним договором. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.06.2013 року у справі №442/3849/13-ц, вирішено про стягнення в солідарному порядку: з [PERSON] та [PERSON] ; з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором по процентам та кредиту в розмірі 17 979,97 дол. США (сімнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять доларів США 97 центів, що еквівалентно 143 713 (сто сорок три тисячі сімсот тринадцять) грн. 90 коп., пеню в розмірі 8 497,53 грн. (вісім тисяч чотириста дев`яносто сім) грн. 53 коп. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 522 (одну тисячу п`ятсот двадцять дві) грн. 11 копійок. Рішення суду набрало законної сили 22.06.2013 року. За час примусового виконання сплачено: з 19.04.2013 року по 02.04.2017 року погашено 2 292,85 дол. США; з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року погашено 443,76 дол. США; з 23.02.2022 року по 29.04.2025 року погашено 21,19 дол. США; з 27.11.2014 року по 20.02.2015 року погашено судовий збір 1 522,11 грн. Станом на 29.04.2025 заборгованість за рішенням суду не погашено у повному обсязі. Виконання рішення триває. 20.05.2025 суддею направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку. Ухвалою від 16.06.2025 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 07.07.2025. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 30.06.2025 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. 07.07.2025 від представника відповідача надійшли заяви про ознайомлення з матеріалами справи, про відкладення судового засідання та надання можливості ознайомитись із матеріалами справи. 07.07.2025 розгляд справи відкладено на 01.09.2025. 28.08.2025 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. 01.09.2025 розгляд справи відкладено на 17.09.2025. 17.09.2025 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Представник позивача в судове засідання не з`явився, до позовної заяви долучив клопотання про підтримання позову у повному обсязі та розгляд справи у відсутності представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, не повідомивши причини неявки, про розгляд справи були належним чином повідомлені, заяви про розгляд справи у їх відсутності не надходило, у встановлений судом строк, на адресу суду відзиву на позовну заяву не надали. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів та постановити заочне рішення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи, перевіривши їх поданими доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, враховуючи наступне. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між сторонами виникли правовідносини щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору. Судом встановлено, що АКІБ «УкрСиббанк» (поточне найменування АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «УКРСИББАНК» та [PERSON] , уклали Договір про надання споживчого кредиту №11207196000 від 31.08.2007 року. Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав Відповідачу кредит (грошові кошти) в сумі 18 000,00 дол.США, а Відповідач зобов`язався щомісяця повертати наданий кредит та сплачувати проценти в порядку та на умовах кредитного договору, але у будь - якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше строку встановленого кредитним договором, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п.1.1, 1.2 Кредитного договору). Копія Кредитного договору, як доказ, надається. В забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника по вказаному кредитному договору прийнята порука: [PERSON] згідно договору поруки №137754 від 31.08.2007року; [PERSON] згідно договору поруки №137756 від 31.08.2007 року. Відповідно із ст. ст.553, 554 ЦК України, п. п. 1.1.-1.5 договору поруки поручитель зобов`язується відповідати за виконання позичальником зобов`язань перед кредитором щодо повернення у повному розмірі кредиту, сплати процентів, пені, що виникли з кредитного договору, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Підписанням договору поруки поручитель підтвердив, що йому добре відомі усі умови вищевказаного кредитного договору. Причини невиконання позичальником своїх зобов`язань по кредитному договору ніяким чином не можуть вплинути на виконання поручителем зобов`язань по договору поруки. В зв`язку з тривалим невиконанням позичальником своїх зобов`язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами виникла прострочена заборгованість за вказаним договором. АТ «УКРСИББАНК» звернулося до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за вказаним кредитним договором. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 12.06.2013 року у справі №442/3849/13-ц, вирішено про стягнення в солідарному порядку: з [PERSON] та [PERSON] ; з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором по процентам та кредиту в розмірі 17 979,97 дол. США (сімнадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дев`ять доларів США 97 центів, що еквівалентно 143 713 (сто сорок три тисячі сімсот тринадцять) грн. 90 коп., пеню в розмірі 8 497,53 грн. (вісім тисяч чотириста дев`яносто сім) грн. 53 коп. та сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1 522 (одну тисячу п`ятсот двадцять дві) грн. 11 копійок. Рішення суду набрало законної сили 22.06.2013 року. За час примусового виконання сплачено: з 19.04.2013 року по 02.04.2017 року погашено 2 292,85 дол. США; з 02.04.2017 року по 23.02.2022 року погашено 443,76 дол. США; з 23.02.2022 року по 29.04.2025 року погашено 21,19 дол. США; з 27.11.2014 року по 20.02.2015 року погашено судовий збір 1 522,11 грн. Станом на 29.04.2025 заборгованість за рішенням суду не погашено у повному обсязі. Виконання рішення триває. Згідно з частиною першою статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Верховний Суд у постанові від 04.09.2024 у справі 281/189/23 виснував «Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом...» У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц викладено висновок щодо виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті. Відповідно до цієї постанови як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046, частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме в тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При обчисленні 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. (Постанова ВСУ від 15.05.2017 р. Справа №6-211 цс 17). Відповідно до сталої практики Верховного Суду внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання (у тому числі не повернення позики в іноземній валюті) у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статті 625 ЦК України, за увесь час прострочення, а право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували поданню такого позову, (постанови ВС від 16.01.2019 у справі №373/2054/16, від 8.11.2019 року у справі 127/15672/16-ц та інші). Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку Акціонерному товариств3у\~«Укрсиббанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, до такого висновку також Велика Палата Верховного Суду при розгляді вищезазначеної справи, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача.

Outcome: approved