Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Позивач,\~звернулась до\~суду з\~позовом до\~Житлово-будівельного\~кооперативу «Берізка»,\~Краматорської міської\~військової адміністрації\~Краматорського району\~Донецької області\~про визнання\~права власності\~на спадкове\~майно за\~заповітом,\~в обґрунтування\~якого вказує\~на те,\~що вона\~є рідною\~онукою по\~батьковій лінії\~ [PERSON] ,\~померлої [INFO] .\~Після смерті\~ [PERSON] \~відкрилась спадщина,\~а саме\~квартира,\~розташована за\~адресою:\~ [ADDRESS] .\~Спадкоємцями першої\~черги за\~законом після\~смерті [PERSON] \~є її\~сини:\~ [PERSON] та\~ [PERSON] ,\~але ніхто\~з них\~не прийняв\~та не\~оформив спадщину\~після смерті\~ [PERSON] .У серпні 2024 року позивачкою було знайдено оригінал заповіту, складеного її бабусею 14 червня 2013 року, згідно якого [PERSON] на випадок своєї смерті належну їй квартиру за адресою [ADDRESS] заповіла саме позивачці [PERSON] , про існування якого позивачка не знала. 29\~серпня 2024\~року позивачка\~звернулась до\~державного нотаріусу\~Другої Краматорської\~ДНК Костюкової\~Н.С.\~та отримала\~постанову про\~відмову у\~вчиненні нотаріальної\~дії,\~оскільки пропустила\~строк на\~прийняття спадщини\~та не\~надалаоригінал правовстановлюючого документу на нерухоме майно, а тому для вирішення цього питання позивачці було рекомендовано звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Представник позивача надав надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Житлово-будівельного кооперативу «Берізка» про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник відповідача Краматорської міської військової адміністрації Краматорського району Донецької області про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв не подавав. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 20.03.1995 року, актовий запис №345. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Донецькій області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] та [PERSON] улали шлюб 17.10.2024 року. Після укладення шлюбу прізвище чоловіка та дружини Закацюра та Закацюра. Відповідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 21.01.1963 року, [PERSON] народився [INFO] , актовий запис №81. Батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно витягу з ДРАЦС про державну реєстрацію шлюбу із відомостями про другого з подружжя №00046687191, зміна прізвища [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Відповідно до витягу з ДРАЦС про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00046686830, [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 20.07.2022р., виданим Павлоградським відділом ДРАЦС у Павлоградському районі Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), [PERSON] померла [INFO] . Позивач зазначає, що спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є її сини: [PERSON] та [PERSON] , але ніхто з них не прийняв та не оформив спадщину після смерті [PERSON] . Згідно відповіді Другої краматорської державної нотаріальної контори Донецької області від 13.12.2024 року, стосовно [PERSON] , померлої [INFO] , спадкова справа не відкривалась, із заявами про прийняття спадщини чи інше ніхто не звертався. Відповідно до Акту про не проживання, виданого ЖБК «Берізка» [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані за адресою [ADDRESS] , але не проживають з 1974 року. Згідно відповіді Краматорського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області від 09.08.2024р. №83аз/201/05-2024 стосовно [PERSON] , [INFO] було заведено ОРС «Розшук» №40-159 від 10.12.2008 року, надалі тривають оперативно-розшукові заходи по встановленню місця знаходження останнього. Відповідно до заповіту від 14.06.2013 року, посвідченого державним нотаріусом Першої краматорської державної нотаріальної контори Уваровою Г.І., [PERSON] , [INFO] , на випадок своєї смерті належну їй квартиру за адресою [ADDRESS] заповідає [PERSON] , [INFO] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] ні за ким не зареєстровано. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», якою передбачено, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Пунктами 3, 4 постанови Верховної Ради Української РСР від 26.03.1991 «Про введення в дію Закону Української РСР «Про власність» передбачалось, що положення статті 15 зазначеного Закону застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року. На момент сплати [PERSON] пайового внеску за кооперативну квартиру (протягом 1976-1979 років) були чинними положення Типового Статуту житловобудівельного кооперативу, затвердженого постановою Ради Міністрів Української РСР від 27.06.1972 № 297. Так згідно пункту 6 Типового Статуту ЖБК членами кооперативу можуть бути громадяни, які досягли 18-річного віку, постійно проживають, а також прописані на території даного міста, селища, села або навколишніх сіл в межах одного району і потребують житла або поліпшення житлових умов. Особи, прийнятій до членів житлово-будівельного кооперативу, за рішенням загальних зборів членів кооперативу, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів, надається в безстрокове користування окрема квартира, що складається з однієї чи кількох кімнат, відповідно до кількості членів сім`ї, суми її пайового внеску та граничного розміру жилої площі (п. 27 Примірного статуту ЖБК). Член ЖБК зобов`язаний у встановлений строк внести вступний і пайовий внески (п.46 Примірного статуту ЖБК). Відповідно до довідки ЖБК «Берізка» від 26.08.2024 року, [PERSON] з 15.04.1971 року була членом житлово-будівельного кооперативу «Берізка», створення якого затверджено рішенням виконкому Краматорської міської ради народних депутатів №174 від 26.08.2024р. [PERSON] на підставі ордеру одержала в ЖБК «Берізка» (дво)кімнатну квартиру [ADDRESS] , на першому поверсі, загальною площею 43,3 м2, житловою площею 28,7 м2, висота приміщення 2,30 м2. Пайовий внесок за цю квартиру в сумі 3834 карбованців 04 коп. сплачено повністю 23.10.1979 року. Згідно відповіді на адвокатський запит Управління реєстраційних повноважень та ведення реєстру територіальної громади від 05.09.2024р. надало інформацію, що згідно рішення виконавчого комітету від 02.09.1987 року за №402 житловий будинок по [ADDRESS] змінив поштовий номер з [ADDRESS] . Постановою нотаріуса від 29 серпня 2024 року державним нотаріусом Другої Краматорської ДНК Костюковою Н.С. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки позивач пропустила строк на прийняття спадщини та не надала оригінал правовстановлюючого документу на нерухоме майно. Відповідно до положень\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1\~ст. 1267 ЦК України\~частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч.5\~ст. 1268 ЦК України: «Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини». Відповідно до ч.1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1\~ст. 1272 ЦК України\~якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч.3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до положень ч.3\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Під час розгляду справи судом встановлено, що постійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини ніхто не проживав в силу положень ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~та відповідно не успадкував майно належне [PERSON] . Відповідно до положень\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до положень\~ст. 1235 ЦК України\~заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Вбачається, що в разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачою свідоцтва про право на спадщину. Звернувшись у Другу краматорську державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини, позивачу не видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом у зв`язку з тим, що первинна реєстрація права власності на спадкове майно не була проведена за спадкодавцем [PERSON] . Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зі змісту цієї статті вбачається, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Спору з приводу поділу спадкового майна не існує, проте позивач позбавлений можливості розпорядитися спадковим майном, що належало спадкодавцю, оскільки немає правовстановлюючого документу, що підтверджує його право власності, тому позивач позбавлений можливості зареєструвати успадковане нерухоме майно. Як вбачається із ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положеньст. 1270 ЦК Українидля прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Згідно приписівст. 1272 ЦК Україниякщо спадкоємець протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 постанови Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьоїстатті 1272 ЦК України. Згідно положень постанови Верховного Суду від 26.06.2019 р., справа № 565/1145/17, правила частини третьоїстатті 1272 ЦК Українипро надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 р. № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: тривала хвороба спадкоємців; велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. Згідно вимог ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Позивач зазначила, що вона пропустила строк для прийняття спадщини, з причин необізнаності про існування заповіту. Позивач вважає, що причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини є вагомими, а строк підлягає поновленню. Зворотного по справі не доведено, а тому суд вважає, що позивач пропустила строк для прийняття спадщини з поважних причин. Оцінивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна згідно заповіту, до неї правомірно перейшли права та обов`язки (спадщина), інші особи не претендують на спадок, а також, що визнання права власності за позивачем на спадкове майно не порушує прав та інтересів інших осіб. Крім цього, враховуючи те, що у позивача існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, тому суд вважає за можливе визнати за нею право власності на спадкове майно та визнати поважною причину пропуску строку для прийняття спадщини, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved