Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Позивач,\~ [PERSON] ,\~через свого\~представника \~адвоката Левченко\~Марію Миколаївну\~до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною\~заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання позову до суду і до повноліття дитини. В обґрунтування свого позову зазначила, що позивач - [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідач - [PERSON] перебувають у шлюбі, що зареєстрований 06.02.1993 року Междуреченским міським ЗАГС Кемеровської області (запис в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу здійснено за № 84). Повідомила, що шлюб між сторонами станом на день подання даної позовної заяви не розірвано, утім відносини між сторонами за останні роки погіршились, з огляду на що позивачкою подано до Корабельного районного суду м. Миколаєва позовну заяву про розірвання шлюбу (справа № 488/2929/25, суддя Щеглова Я.В.). Від шлюбу сторони мають трьох спільних дітей, один із яких неповнолітній син [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що спільний неповнолітній син сторін постійно проживає з матір`ю, що підтверджується копією будинкової книги, що додається, окрім того з тих пір, як між сторонами фактично припинилися шлюбні відносини, а саме, з березня 2022 року, позивачка самостійно виховує і утримує спільного сина Сторін. Звернула увагу суду, що на даний час батько неповнолітнього [PERSON] [PERSON] надає позивачці на утримання дитини суму, яку визначає самостійно, також бере участь у витратах на освіту дитини, інколи син проводить з ним час на канікулах. Водночас, з огляду на те, що позивачка ініціювала розірвання шлюбу з відповідачем та планує звернутися до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, в неї є підстави вважати, що відповідач припинить брати будь-яку участь в житті та утриманні їх спільного сина. Вказала, що систематичні витрати позивачки на утримання спільного сина сторін включають в себе харчування, одяг за віком та за сезоном, витрати на медичне забезпечення дитини, засоби гігієни, транспорт, мобільний зв`язок, навчальну та художню літературу, організацію дозвілля. Дитина дорослішає, витрати на задоволення її потреб зростають. Тому позивачка вважає, що припинення участі батька в утриманні їх спільного сина, створить для неї фінансові складнощі у забезпеченні гармонійного розвитку дитини. Для того, щоб цьому запобігти позивачка хоче скористатися своїм правом на вирішення питання участі [PERSON] в утриманні дитини в судовому порядку. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 25.07.2025 р. провадження по зазначеній справі було відкрито та справа призначена до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Одночасно запропоновано відповідачу у 15 денний строк з дня одержання ухвали про відкриття провадження подати на адресу Корабельного районного суду міста Миколаєва заперечення проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов. Копію ухвали надіслано сторонам. За адресою проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження, позовна заява з додатками, які повернулись з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 та частини 8 статті 178 ЦПК України. Крім того, ухвалу суду від 25.07.2025 року про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу. Представник позивача разом з позовною заявою подав заяву про розгляд справи без сторони позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини є достатніми для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Під час вивчення матеріалів справи судом було встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , є позивач по справі, [PERSON] , [INFO] , та відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим повторно Подільським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 29.11.2024 року, Серії [NUMBER] . Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача. Сторони, позивач - [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та відповідач - [PERSON] перебувають у шлюбі, що зареєстрований 06.02.1993 Междуреченским міським ЗАГС Кемеровської області (запис в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу здійснено за № 84). Шлюб між сторонами не розірвано, утім з березня 2022 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, а саме, з огляду на що позивачкою подано до Корабельного районного суду м. Миколаєва позовну заяву про розірвання шлюбу (справа № 488/2929/25, провадження № 2/488/1799/25. Як вбачається з позовної заяви, відповідач надає позивачці на утримання дитини суму, яку визначає самостійно, бере участь у витратах на освіту дитини, інколи син проводить з ним час на канікулах, проте регулярної майнової допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст.ст. 180, 182 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що батьки несуть обов`язок щодо утримання дітей рівноцінно, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1 211,20 грн. у зв`язку з тим, що позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Відповідно до Постанови КЦС ВС від 30.09.2022 року за № 761/38266/14, якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть, у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулося у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

Outcome: approved