Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач [PERSON] , звернувся в суд з позовом про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю до відповідачів Вижницької міської ради Чернівецької області, Міністерства оборони України, Військової частини [NUMBER] . Просить встановити факт постійного спільного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] разом із [PERSON] , [INFO] , який зник безвісти 04 червня 2024 року у період із червня 1984 року по день його зникнення безвісти. Свої позовні вимоги обґрунтував наступним. 04 червня 2024 року зник безвісти [PERSON] , [INFO] , який проходив військову службу на посаді стрільця-снайпера 2 парашутно-десантної роти [NUMBER] парашутно-десантного батальйону військової частини [NUMBER] , мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність поблизу населеного пункту Нетайлове, Покровського району Донецької області. Зниклий безвісти, [PERSON] є його рідним братом. Їхні батьки [PERSON] та [PERSON] померли. 02 липня 2024 року звернувся до Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області із письмовою заявою про зникнення безвісти його брата [PERSON] у зв`язку із чим було відкрито кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12024262060000334 від 02.07.2024 року. Згідно Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20250220-2920 від 20.02.2025 року [PERSON] , [INFO] зник на території бойових дій (під час воєнних дій). [PERSON] , 20.07.2024 року звернувся із заявою до військової частини [NUMBER] , про виплату грошового забезпечення, належного військовослужбовцю військової частини [NUMBER] , солдату [PERSON] , який зник безвісти 04 червня 2024 року під час виконання обов`язків військової служби захищаючи свободу і незалежність України. Однак, позивачу було відмовлено у задоволенні заяви і виплаті грошового забезпечення з підстав відсутності факту перебування особи на утриманні, а саме рідний брат, [PERSON] не входить до кола осіб, який має право на отримання вищевказаних виплат. Зазначив, що постійно проживав однією сім`єю з [PERSON] , як член сім`ї військовослужбовця, має право на отримання грошового забезпечення, однак йому відмовлено у виплаті, оскільки не входить до кола осіб, передбачених зазначеною нормою законодавства, який має право на виплату грошового забезпечення. Оскільки, іншим способом документально підтвердити факт того, що [PERSON] , дійсно проживав із [PERSON] однією сім`єю і що він є членом його сім`ї, немає можливості, виникла необхідність звернення до суду із даною заявою. Заяви (клопотання) учасників справи. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явились, належним чином повідомлені про час та місце судового засідання. До початку судового засідання представник позивача [PERSON] подала заяву про розгляд справи у її відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача Вижницької міської ради Чернівецької області не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує щодо задоволення позову. В судове засідання представник відповідача Міністерства оборони України не з`явився, подав відзив в якому зазначив, що Міністерство оборони України є неналежним відповідачем, оскільки у даній справі спір може виникнути лише між суб`єктами отримання грошового забезпечення, яке розподіляється рівними частками на всіх отримувачів. Між позивачем та Міноборони такого спору бути не може, оскільки Міноборони не є суб`єктом отримання грошового забезпечення та не приймає рішення про виплату (невиплату) грошового забезпечення. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог, в частині що стосується Міністерства оборони України. В судове засідання представник відповідача військової частини [NUMBER] не з`явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність у зв`язку із залученням особового складу військової частини [NUMBER] до виконання завдань з відсічі збройної агресії рф в районах виконання завдань за призначенням. Процесуальні дії у справі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, прийшов до висновку, що позов [PERSON] до Вижницької міської ради, Військової частини [NUMBER] , обґрунтований і підлягає задоволенню. В задоволенні позову [PERSON] до Міністерства оборони України необхідно відмовити. В силу ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів . На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Судом встановлено, що 04 червня 2024 року зник безвісти [PERSON] , [INFO] , який проходив військову службу на посаді стрільця-снайпера 2 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону військової частини [NUMBER] , мужньо виконуючи військовий обов`язок, в бою за Україну, її свободу і незалежність поблизу населеного пункту Нетайлове, Покровського району Донецької області, що підтверджується копією сповіщення військової частини [NUMBER] №691/6266/3 від 11.06.2024 року та копією сповіщення [INFO] №3042 від 11.06.2024 року. Позивач [PERSON] є рідним братом [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 23.06.1979 року та серії [NUMBER] від 28.07.2024 року, де в графі батьки записані: батько - [PERSON] та мати - [PERSON] . [INFO] - [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яке видане Чорногузівською сільською радою Вижницького району Чернівецької області серії [NUMBER] від 21.04.2008 року. [INFO] - [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, яке видане виконавчим комітетом Чорногузівської сільської ради Вижницького району Чернівецької області серії [NUMBER] від 23.12.2014 року. Судом також встановлено, що позивач [PERSON] 02 липня 2024 року звернувся до Вижницького РВП ГУНП в Чернівецькій області із письмовою заявою про зникнення безвісти його брата [PERSON] 02.07.2024 року по даному факту було відкрито кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №12024262060000334, що підтверджується копіями витягів з ЄРДР від 02.07.2024 року та від 05.07.2024 року. З копії Витягу з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №20250220-2920 від 20.02.2025 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] зник на території бойових дій (під час воєнних дій). 20.07.2024 року позивач [PERSON] звернувся із заявою до військової частини [NUMBER] , про виплату грошового забезпечення, належного військовослужбовцю військової частини [NUMBER] , солдату [PERSON] , який зник безвісти 04 червня 2024 року під час виконання обов`язків військової служби захищаючи свободу і незалежність України. З копії листа-відповіді військової частини [NUMBER] №691/8196 від 02.08.2024 року вбачається, що [PERSON] відмовлено у виплаті грошового забезпечення з підстав відсутності факту перебування особи на утриманні, а саме, що рідний брат, [PERSON] не входить до коло осіб, який має право на отримання вищевказаних виплат. З довідки виданої старостатом села Чорногузи Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №808 від 28.08.2024 року вбачається, що [PERSON] , 1979 року народження, неодружений, дітей не має, батьки померли. У [PERSON] є тільки один брат [PERSON] , 1984 року народження. З довідки виданої старостатом села Чорногузи Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №1410 від 23.10.2024 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , неодружений, дітей не має, батьки померли. У [PERSON] є тільки один брат [PERSON] , 1979 року народження. З довідки виданої старостатом села Чорногузи Вижницької міської ради Вижницького району Чернівецької області №1411 від 23.10.2024 року вбачається, що брати, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] проживають разом з 1984 року, вели спільне господарство. При вирішенні справи судом застосовано наступні норми права. Відповідно до ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема фактів проживання однією сім`єю. Статтею 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. У п. 104-106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 виснувано, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2020 року у справі № 644/6785/18 зазначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Тобто, від встановлення такого факту залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян та встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Отже, встановлення факту спільного проживання позивача [PERSON] разом із зниклим безвісти [PERSON] однією сім`єю у період з 1984 року по день його зникнення безвісти, тобто по 04.06.2024 року можливе лише в судовому порядку. Встановлення вказаного юридичного факту надасть заявнику право на набуття ним статусу члена сім`ї військовослужбовця відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Відповідно до ч.1 ст.9 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Відповідно до ст.16 та ст.16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» на період зникнення безвісти військовослужбовця за членами його сім`ї зберігається право на отримання грошового забезпечення та інших соціальних гарантій. Правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечує правове регулювання відносин, пов`язаних із встановленням та обліком, розшуком і соціальним захистом таких осіб та їхніх родичів визначає Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісті» № 2505-VIII від 12.07.2018. Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісті», у цьому законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: близькі родичі та члени сім`ї особи, зниклої безвісти за особливих обставин, - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі; Частиною 1 ст.3 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісті» встановлено, що цей Закон поширюється на суспільні правовідносини, пов`язані з набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти в умовах збройного конфлікту, у зв`язку з воєнними діями, заворушеннями всередині держави, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, іншими подіями, що можуть спричинити масову загибель людей, а також осіб, зниклих безвісти за будь-яких інших обставин. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач належним чином обґрунтував мотиви звернення до суду із позовною заявою про встановлення юридичного факту та юридичні наслідки його встановлення. Надані позивачем докази є належними, допустимими та достатніми для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю із [PERSON] . Судом достовірно встановлено, що [PERSON] разом із зниклим безвісти братом [PERSON] проживали в одному житловому будинку з 1984 року, мали спільний побут, здійснювали спільні витрати на утримання житла, придбання речей першої необхідності, вели спільне господарство, що свідчить про існування між ними фактичних сімейних відносин. Встановлення в судовому порядку факту спільного проживання позивача [PERSON] разом із зниклим безвісти [PERSON] однією сім`єю у період з 1984 року по день його зникнення безвісти, тобто по 04.06.2024 року надасть позивачу [PERSON] можливість мати статус члена сім`ї безвісти зниклого військовослужбовця, а також можливість отримати виплати та скористуватись пільгами, які передбачені законодавством для членів сім`ї безвісти зниклого військового. Встановлення заявленого факту не суперечить чинному законодавству України і не порушує прав або охоронюваних законом інтересів інших осіб. Оскільки факт спільного проживання вказаних осіб знайшов своє підтвердження та був доведений належними доказами, позовні вимоги [PERSON] до Вижницької міської ради Чернівецької області, Військової частини [NUMBER] , про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується заявлених позовних вимог до Міністерства оборони України, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Відповідно до частин першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною першою статті 48 ЦПК України визначено, що сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідач - це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та яка, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у цивільній справі для відповіді за пред`явленими вимогами. Грошове забезпечення виплачується за місцем проходження служби, головний розпорядник бюджетних коштів не є належним відповідачем у справі пов`язаній із призначенням та виплатою грошового забезпечення. Схожі висновки містяться у пунктах 84, 85, 86, 87 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.09.2023 у справі №260/3564/22. Грошове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України - це система виплат, яка визначається законами України й забезпечує фінансову підтримку осіб, які служать у Збройних Силах України. Вона включає основні складові, додаткові надбавки та виплати, залежно від умов служби. Відповідно до частин 2, 6 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх. Зокрема виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації). Рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення приймає командир (начальник, керівник) військової частини. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість; саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. Отже, у даній справі спір може виникнути лише між суб`єктами отримання грошового забезпечення, яке розподіляється рівними частками на всіх отримувачів. Відповідно, між позивачем та Міноборони такого спору бути не може, оскільки Міноборони не є суб`єктом отримання грошового забезпечення та не приймає рішення про виплату (невиплату) грошового забезпечення. Схожі висновки (проте щодо виплати одноразової грошової допомоги) містяться у постанові Верховного Суду від 19.02.2025 у справі №298/1350/22 та узгоджуються із правовими висновками, що містяться у пункті 106 постанови Великої Палати Верховного суду від 18.01.2024 року у справі № 560/17953/21. За результатами розгляду справи суд приймає рішення, в якому, серед іншого, робить висновок про задоволення позову чи відмову в задоволенні позову, вирішуючи питання про права та обов`язки сторін (позивача та відповідача). Оскільки Міністерство оборони України не є суб`єктом отримання грошового забезпечення та не приймає рішення про виплату (невиплату) грошового забезпечення, в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Міністерства оборони України, про встановлення факту постійного спільного проживання однією сім`єю, необхідно відмовити.

Outcome: approved