Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

14 лютого 2025 року позивач[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача, центр надання адміністративних послуг Мологівської сільської ради Білгород - Дністровського району Одеської області (ЦНАП), про надання дозволу на реєстрацію дитини за місцем проживання без згоди батька, просить суд надати їй дозвіл на реєстрацію місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , на місцем проживання матері, без згоди батька [PERSON] . Стислий виклад позиції позивача Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона [PERSON] та відповідач [PERSON] мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між нею та відповідачем був розірваний на підставі рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області. 16 лютого 2021 року у відповідності до рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача. ЇЇ син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, батько дитини проживає окремо. З метою реєстрації місця проживання сина за тією ж адресою, де зареєстрована вона, де вони з дитиною проживають, вона звернулася до ЦНАП Мологівської сільської ради Білгород - Дністровського району з заявою про реєстрацію місця проживання дитини, проте 12 лютого 2025 року отримала письмову відповідь за № 23, згідно якої їй відмовлено у реєстрації місця проживання дитини, оскільки відсутня згода батька. Вона опинилась практично у безвихідний ситуації: батько дитини шантажує її, що надасть відповідну згоду лише в обмін на її відмову від аліментів, а у встановлений законом спосіб зареєструвати місце проживання дитини без згоди батька - неможливо, тому вона і вимушена звернутися з вказаним позовом до суду для захисту своїх прав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 18 лютого 2025 року Ухвалою судді провадження по вказаній справі було відкрито з призначенням її підготовчого розгляду. 24 березня 2025 року Ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито з призначенням справи до її судового розгляду по сутті. Ухвалою суду від 20 червня 2025 року витребувані докази по справі, а саме: висновок щодо розв`язання спору. 01.09.2025 на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшло рішення № 82 про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини. Представник позивача у судове засідання надав заяву про розгляд справи у його і позивачки відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, на заочний розгляд справи згодний. Відповідач не з`явився, про день та час судового розгляду справи був повідомлений належним чином, через оголошення на сайті судової влади, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача, про що свідчить заява представника позивача, суд ухвалою від 15 вересня 2025 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, був повідомлений належним чином, матеріали справи містять рішення № 82 про надання дозволу на реєстрацію малолітньої дитини. На підставі вищевикладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутність сторін, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серії [NUMBER] . (а.с. 8) 19 квітня 2023 року на підставі рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. (а.с. 10-11) 16 лютого 2021 року у відповідності до рішення Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 12-13) Як зазначає позивач, малолітня дитина проживає із нею та знаходиться на її утриманні, батько дитини проживає окремо. З метою реєстрації місця проживання сина за тією ж адресою, де зареєстрована позивач, де вони з дитиною проживають, позивач звернулася до ЦНАП Мологівської сільської ради Білгород - Дністровського району з заявою про реєстрацію місця проживання дитини, проте 12 лютого 2025 року отримала письмову відповідь за № 23, згідно якої їй відмовлено у реєстрації місця проживання дитини, оскільки відсутня згода батька. Для повного та всебічного розгляду справи, судом постановлена 20 червня 2025 року ухвала про витребування доказів, відповідно до якої витребувано з органу опіки та піклування Мологівської сільської ради , Білгород - Дністровського району, Одеської області, висновок щодо розв`язання спору. 01 вересня 2025 року на адресу суду надійшло рішення виконавчого комітету Мологівської сільської ради від 26 серпня 2025 року № 82 «Про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого зазначено, що з метою забезпечення найкращих інтересів дитини, реалізації права дитини на реєстрацію місця проживання, виконавчий комітет вважає за доцільне надати дозвіл [PERSON] , [INFO] , зареєструвати місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , за своїм місцем реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Нормативне обґрунтування, оцінка аргументів сторін, висновки суду. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.24 Конституції України, громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ч.3 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч.2 ст. 154 СК України, батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Згідно з ч.1 ст.242 ЦК України, батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно з вимогами частини 2,3 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч.1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За вимогами ст.6, 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згідно п. 21-2 Правил реєстрації місця проживання, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами згода батьків на реєстрацію місця проживання дитини віком до 14 років підтверджується їх кваліфікованими електронними підписами або засвідчується кваліфікованим електронним підписом нотаріуса. Відповідно до п. 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 року №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згідно з вимогами ст.155 СК України, здійснення батьківських прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно до приписів ч. 2-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закон України «Про охорону дитинства»). При цьому, як визначено ст.3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, переміщення або утримування дитини розглядаються як незаконні, якщо: при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь - якій особі, установі або іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування; та у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування. Отже, сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов`язках відносно своїх дітей. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Аналізуючи вищенаведене, можливо зазначити, що реєстрація дитини за її фактичним місцем проживання та фактичним місцем проживання матері буде повністю відповідати інтересам дитини, а відсутність згоди батька порушує її право на вільне пересування, відпочинок, оздоровлення та навчання. Частиною першою статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У даному випадку відповідачем не були спростовані докази надані позивачем, про те, що немає інших підстав для проведення реєстрації малолітньої дитини. Отже позовні вимоги щодо надання дозволу на здійснення реєстрації місця проживання малолітньої дитини, суд вважає такими, що підлягають задоволенню, що будуть відповідати інтересам малолітньої дитини. Частинами 1-3 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено судом, за відсутності письмової згоди батька на реєстрацію місця проживання дитини, позивач позбавлена можливості зареєструвати місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за власною адресою реєстрації. Підстав для наявності обставин щодо унеможливлюють реєстрацію дитини по місцю реєстрації та проживання матері, судом не встановлено. З огляду на викладене, виходячи з інтересів самої дитини, враховуючи, на даний час проживання дитини саме з матір`ю, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах, рішення комісії з питань захисту дитини виконавчого комітету Мологівської сільської ради, суд вважає за доцільне позовні вимоги про надання дозволу на здійснення реєстрації місця проживання дитини без згоди батька задовольнити в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved