Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

15 травня 2025 року [PERSON] звернулась до суду засобами поштового зв`язку з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] , відповідно до якого, посилаючись на статті 182, 199-200 СК України, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 7000 гривень щомісяця на її утримання на період її навчання в Київському університеті культури по 30 червня 2028 року включно, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років. Позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що вона народилась [INFO] . Її батько [PERSON] , відповідач у справі, та її мати [PERSON] , третя особа, перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 червня 2004 року, який був розірваний 10 грудня 2008 року. На даний час вона навчається за денною формою на 1 курсі Київського університету культури за спеціальністю «Хореографія». Строк навчання становить 3 роки 10 місяців, з 01.09.2024 по 20.06.2028 включно. Навчання є платним, оплата здійснюється щомісячно у розмірі 5100 гривень, з 01.04.2025 вартість навчання збільшилась до 5600 гривень за місяць. На час навчання їй виділено ліжко-місце у гуртожитку університету, вартість проживання в якому становить 9500 гривень за навчальний рік. У серпні 2024 року її мати повністю оплатила проживання у гуртожитку та внесла плату за сім місяців навчання в сумі 35\~700 гривень (5\~100 грн х7), з якої її батько здійснив тільки два платежі у січні та березні 2025 року в загальній сумі 8\~189,60 гривень. Більше матеріальної допомоги від батька за період навчання вона не отримувала. Вона не працює, не має самостійного доходу, перебуває на утриманні матері, яка несе витрати на забезпечення її харчуванням, учбовими матеріалами, одягом та взуттям, засобами гігієни, оплату транспортних послуг, мобільного зв`язку та Інтернету. Загальна щомісячна сума витрат матері на її утримання, з урахуванням навчання та плати за гуртожиток, становить більше 14\~000 гривень. Її мати на даний час працює неофіційно, дохід матері складає близько 9\~000 грн, якого не достатньо для забезпечення її всім необхідним. Її батько, відповідач у справі, з 2005 року займається підприємницькою діяльністю та має значно більший дохід, про що свідчить придбаний ним у 2024 році транспортний засіб марки «Jeep». Він не має на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, з нього не проводяться стягнення за виконавчими документами. За вказаних обставин відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу на період навчання в твердій грошовій сумі в розмірі 7000 гривень щомісяця. Оскільки вона не вирішила питання з відповідачем про добровільне надання їй щомісячної матеріальної допомоги на період навчання, тому звернулась до суду з цим позовом ( а.с. 1-4). Ухвалою судді від 02 липня 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, призначено судове засідання на 29 липня 2025 року, задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Витребувано в Головного управління Державної податкової служби у Чернігівській області довідку про доходи фізичної особи-підприємця [PERSON] ; в Територіального сервісного центру МВС України №7441 інформацію щодо зареєстрованих за [PERSON] на праві власності транспортних засобів, із зазначенням дати їх набуття у власність ( а.с. 47-50). 29 липня 2025 року у судовому засіданні оголошено перерву до 10 вересня 2025 року для забезпечення права відповідача, який отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі з копією позовної заяви з додатками 29.07.2025, на подання відзиву на позовну заяву (а.с. 79-81). У період з 05.08.2025 по 01.09.2025 головуюча у справі суддя Бабич Н.С. перебувала у щорічній відпустці. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги визнав частково, просив стягувати з нього аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно. Відзив відповідач мотивував тим, що позивачка у справі, його дочка [PERSON] , та третя особа, її мати [PERSON] , не погоджували з ним навчання дочки на платній основі у розмірі 5100 гривень щомісячно та взагалі не повідомляли йому про платну форму навчання під час укладення договору із закладом освіти. Договір про навчання він не підписував, а про нього дізнався тільки у січні 2025 року. Твердження позивачки, що він здійснив тільки два платежі на суму 8189,60 гривень не відповідають дійсності, так як за період з 05.09.2024 по 29.06.2025 він щомісячно перераховував позивачці кошти на її утримання у загальному розмірі 38553 гривень (з вересня по грудень 2024 року - 12\~575,60 гривень; з січня по червень 2025 року 25\~977,40 гривень). Щомісячна сума його доходу після сплати податку з фізичних осіб, військового збору, єдиного соціального внеску та плати за оренду торгового павільйону становить 12435,86 гривень. Транспортний засіб у нього відсутній. У виконавчій службі відкрите виконавче провадження №65294381 від 28.04.2021 про стягнення з нього заборгованості у розмірі 15737,35 доларів США. За вказаних обставин він не спроможний сплачувати аліменти в розмірі 7000 гривень щомісячно на утримання дочки ( а.с. 90-93). Від позивачки [PERSON] надійшла відповідь на відзив, в якій вона підтримала позовні вимоги, просила задовольнити. Зазначила, що доводи відповідача, наведені у відзиві на позовну заяву, є безпідставними та не підтверджені належними доказами. Борг в розмірі 15737,35 доларів США рахується за її матір`ю [PERSON] на підставі її зобов`язань за іпотечним договором від 06.06.2006, предметом якого є квартира [ADDRESS] , яка набута у приватну власність матері. Посилання відповідача на те, що він з вересня 2024 року надає належну матеріальну допомогу на її утримання, частково відповідає дійсності, оскільки як вона зазначила в позові, у січні та березні 2025 року він здійснив платежі в загальній сумі 8189,60 гривень, які пішли на оплату навчання. Всі інші перекази грошових коштів за період з вересня 2024 року по січень 2025 року в розмірі від 300 до 1000 гривень були його допомогою на оплату їй мобільного зв`язку та Інтернету. Тільки з лютого 2025 року він став перераховувати кошти від 2500 гривень до 3000 гривень, які не покривають навіть 1/3 частини її витрат, пов`язаних з навчанням, оскільки розмір щомісячних платежів за навчання та гуртожиток складає близько 7000 гривень, розмір витрат на транспорт, мобільний зв`язок, Інтернет, навчальні матеріали та харчування становить не менше 4000-5000 гривень, всього 12000-13000 гривень на місяць, без урахування витрат на придбання (ремонт) одягу, взуття, інших побутових товарів та медичних препаратів. Саме тому середній розмір її витрат, пов`язаних з навчанням, становить 14000 гривень. Просить врахувати, що надана відповідачем податкова декларація містить інформацію про розмір його доходу за 2024 рік, в той час як справа розглядається вже в другому півріччі 2025 року; інформація про відсутність у відповідача транспортного засобу не відповідає дійсності, його аргументи щодо витрат на оренду торгового павільйону не підтверджені жодним доказом ( а.с. 109-112). У поданих до суду запереченнях на відповідь на відзив відповідач [PERSON] з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву, підтримав свою позицію щодо позову, просив стягнути з нього на утримання позивачки аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісячно ( а.с. 122-126). У призначене судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України (а.с.83,87-89). Подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності ( а.с. 138-140). Через неявку в призначене судове засідання всіх учасників справи відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до висновку, викладеного у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2022 у справі №1519/2-5034/11, та частин четвертої, п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Суд встановив, що 26 червня 2004 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, про що складено відповідний актовий запис за № 59 та видано повторно свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 26 червня 2004 року. Після реєстрації шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку- [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с.10). [INFO] в них народилась дочка [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області 11 квітня 2007 року складено відповідний актовий запис за №60 та видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11 квітня 2007 року ( а.с.12). 10 грудня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 132 та Відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області 10 грудня 2008 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] ( а.с.11). Відповідно до відомостей про зареєстрованих у житловому приміщені осіб №387 від 22 квітня 2025 року, виданих Відділом адміністрування та дозвільних процедур Управління адміністративних послуг виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, [PERSON] зареєстрована та проживає разом із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , з 15.05.2007 по теперішній час. Крім них, за вказаною адресою також зареєстрована [PERSON] , [INFO] ( а.с.14). Як вбачається з інформації Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради № 2799/08-05 від 26 червня 2025 року, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ( а.с.39). Згідно з довідками №9351 від 01 квітня 2025 року, № 0372 від 14 липня 2025 року, виданими Київським університетом культури, [PERSON] є студентом 1 курсу освітнього рівня «Бакалавр» групи СХ-34, денної форми здобуття освіти за кошти фізичних та / або юридичних осіб, Київського університету культури, ІV рівня акредитації. Дата початку навчання 02.09.2024, дата закінчення навчання 30.06.2028 ( а.с. 13, 75). Відповідно до договору №11748696, який укладено 02 вересня 2024 року між виконавцем Приватним вищим навчальним закладом «Київський університет культури», платником [PERSON] та здобувачем вищої освіти [PERSON] , строк надання освітньої послуги з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року, помісячна оплата за місяць навчання становить 5100 гривень ( а.с. 17 зв.ст.-18). З довідки про доходи №1255, виданої 28 квітня 2025 року Київським університетом культури, вбачається, що [PERSON] не отримує стипендію ( а.с.15). Згідно з відомостями з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого/перерахованого податку та військового збору ГУ ДПС у Чернігівській області від 28.07.2025 № 2526-25-16023 за період з січня 2025 року по червень 2025 року інформація щодо джерел/сум виплачених доходів та утриманих податків в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків відносно [PERSON] відсутня ( а.с. 74). За розрахунком витрат позивачки на період навчання за березень-квітень 2025 року загальна сума її витрат за березень становить 14160 гривень, за квітень 13\~780 гривень, які складаються, зокрема, з витрат на оплату за навчання, транспортних послуг, зв`язку, а також придбання продуктів харчування, засобів особистої гігієни, одягу тощо ( а.с. 19-20). Позивачка надала на підтвердження сплати за навчання копії платіжних інструкцій АТ КБ «ПриватБанк» від 11 січня 2025 року на суму 5100 гривень, від 07 серпня 2025 року на суму 5712 гривень ( а.с.21,113). На підтвердження сплати за проживання в гуртожитку надала копії платіжних інструкцій АТ КБ «ПриватБанк» на суму 9500 гривень від 27 серпня 2024 року, на суму 2800 гривень від 11 серпня 2025 року ( а.с. 22,144). Також надала копії квитанцій від 01 грудня 2024 року, 01 січня 2025 року, 02 лютого 2025 року та 03 квітня 2025 року на суму 145 гривень кожна, всього на загальну суму 580 гривень, що підтверджують придбання проїзних квитків ( а.с. 23-26). Крім того, до позовної заяви долучено копії платіжних інструкцій АТ КБ «ПриватБанк», з яких вбачається перерахування [PERSON] грошових сум на рахунок отримувача [PERSON] : на суму 5\~189,60 гривень від 10 січня 2025 року, на суму 3\~000 гривень від 15 березня 2025 року з призначенням платежу «переказ власних коштів» ( а.с. 27-28). Відповідач на підтвердження його участі в матеріальному утриманні дочки [PERSON] надав: копію довідки АТ КБ «ПриватБанк» від 16 липня 2025 року про здійснення ним в період з 05.09.2024 по 29.06.2024 грошових переказів на картку № [NUMBER] одержувача [PERSON] , всього на загальну суму 38\~951 гривень, в тому числі: за період з 05.09.2024 по 27.12.2024 12\~575,60 гривень та з 08.01.2025 по 29.06.2025 26\~375,40 гривень) ( а.с. 94). [INFO] [PERSON] досягла повноліття. Оскільки вона продовжила навчання, у зв`язку із цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач не надає їй допомоги у необхідному їй розмірі в добровільному порядку, тому вона звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на своє утримання на період навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. При вирішенні цього спору суд виходить із такого. Відповідно до статті 53 Конституції України кожен має право на освіту. Повна загальна середня освіта є обов`язковою. Держава забезпечує доступність та безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; розвиток дошкільної, повної загальної середньої позашкільної, професійно-технічної, вищої і післядипломної освіти, різних форм навчання; надання державних стипендій та пільг учням і студентам. Громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі. Право особи на освіту може реалізовуватися шляхом її здобуття на різних рівнях освіти, у різних формах і різних видів, у тому числі шляхом здобуття дошкільної, повної загальної середньої, позашкільної, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти та освіти дорослих (частина третя статті 3 Закону України «Про освіту»). Батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати (стаття 198 СК України). Відповідно до статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У частині першій статі 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Тож стягнення із батьків аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 08 травня 2023 року у справі №756/9882/19 ( провадження № 61-2065св23). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] [INFO] досягла повноліття та продовжує навчатися в Київському університеті культури за спеціальністю 024 «Хореографія», рівень вищої освіти- бакалавр, денної форми навчання, за кошти фізичних та/або юридичних осіб, термін навчання з 01 вересня 2024 року по 30 червня 2028 року, стипендію не отримує, вартість навчання становить 5 100 гривень на місяць. Навчання є платним, позивачка потребує придбання предметів першої необхідності: одягу, харчування, предметів гігієни, канцелярських та інших товарів для навчання, не працює, оскільки навчається за денною формою, доходів не має, тому потребує матеріальної допомоги обох батьків. Доказів того, що [PERSON] працює, отримує доходи, матеріали справи не містять. На підтвердження стану здоров`я [PERSON] доказів не надано. Вирішуючи питання щодо спроможності відповідача надавати матеріальну допомогу на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, суд виходить із такого. [PERSON] , відповідач у справі, 28 березня 2005 року заповнив реєстраційну картку для проведення державної реєстрації фізичної особи підприємця та 04 квітня 2005 року отримав свідоцтво про державну реєстрацію фізичної-особи підприємця ( а.с. 16). Відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, нарахованого/перерахованого податку та військового збору за період з січня 2022 року по травень 2025 року, наданих Головним управлінням ДПС у Чернігівській області на виконання вимог ухвали судді від 02 липня 2025 року, щодо [PERSON] , за 2022 рік сума його нарахованого доходу складає за 2022 рік- 300\~000 гривень, за 2023 рік - 300\~000 гривень (а.с.67-68). Згідно з податковою декларацією платника єдиного податку фізичної особи підприємця [PERSON] за 2024 рік обсяг його загальної суми доходу за вказаний період зазначений у сумі 200\~000 гривень ( а.с. 97-98). Доказів наявності у відповідача на утриманні інших дітей, непрацездатної дружини, батьків, дочки, сина матеріали справи не містять. Докази на підтвердження відомостей щодо стану здоров`я відповідача в матеріалах справи також відсутні. Відповідно до постанови головного державного виконавця Новозаводського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східногно міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 28 квітня 2021 року про відкриття виконавчого провадження №65294381 на підставі виконавчого листа №377/1182/15-ц, виданого 05.02.2016 Славутицьким міським судом Київської області, з [PERSON] на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» стягується заборгованість за кредитним договором № 014/2326/74/43293 від 05 червня 2006 року в розмірі 15737,35 доларів США ( а.с. 95). Вказане виконавче провадження станом на 11.08.2025 року відкрито, що підтверджується витягом з Автоматизованої системи виконавчих проваджень ( а.с.96). Відповідач в обґрунтування своїх доводів щодо необхідності здійснення витрат на сплату єдиного податку з фізичних осіб, військового збору, єдиного соціального внеску, за оренду торгового павільйону, що впливає на його щомісячний дохід, який він у відзиві на позовну заяву зазначив у розмірі 12\~435,86 гривень, а відтак на його неспроможність сплачувати аліменти у заявленому розмірі, надав копії квитанцій АТ «Ощадбанк» за період з січня 2025 року по липень 2025 року, а також копію договору оренди торгового павільйону від 01 квітня 2023 року з копією акту прийому-передачі майна від 01 квітня 2023 року ( а.с. 99-108). Однак, необхідність здійснення відповідачем вказаних витрат, які пов`язані з провадженням ним підприємницької діяльності, не є тими обставинами, що мають значення при визначенні судом розміру аліментів відповідно до положень частини першої статті 182 СК України, тому вказані доводи відповідача та надані на їх підтвердження докази суд не бере до уваги. Відповідач зазначив, що він не має у власності будь-якого майна. Згідно з інформацією Територіального сервісного центру МВС №7441 від 02 липня 2025 року, яка надійшла на виконання вимог ухвали судді від 02 липня 2025 року, відповідно до Єдиного державного реєстру транспортних засобів станом на 09.07.2025 за [PERSON] транспортні засоби не зареєстровані ( а.с. 70). Тому доводи позивачки про придбання відповідачем транспортного засобу марки «Jeep» не знайшли свого підтвердження. З`ясовуючи питання щодо можливості надання утримання позивачці другим з її батьків, тобто її матір`ю, третьою особою у справі, суд виходить із такого. У позовній заяві [PERSON] вказала, що її мати працює неофіційно та отримує дохід близько 9000 гривень щомісяця. У поданій до суду заяві [PERSON] також підтвердила, що офіційно не працює, але вказала дохід близько 7000 гривень ( а.с. 139). Інформація щодо стану здоров`я третьої особи в матеріалах справи відсутня. Оцінюючи надані докази, суд бере до уваги, що повнолітня дочка відповідача та третьої особи [PERSON] , [INFO] , після досягнення повноліття продовжує навчання, стипендію не отримує, не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків. Суд не встановив обставин, які б перешкоджали [PERSON] у виконанні його обов`язків стосовно його повнолітньої дочки [PERSON] у зв`язку із продовженням нею навчання. Зі змісту статті 199 СК України вбачається, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку сина, які продовжують навчання виникає за сукупності таких умов: повнолітні дочка, син продовжують навчання і зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Отже, враховуючи принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дітей, матеріальне становище платника аліментів, матеріальне становище стягувача аліментів, третьої особи, розмір необхідних витрат на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, суд доходить висновку, що позивачка у справі продовжує навчання у навчальному закладі, потребує матеріальної допомоги, а відповідач за своїм матеріальним станом має можливість надавати таку матеріальну допомогу, однак, у розмірі меншому, ніж просить позивачка. Таким чином, суд вважає правильним задовольнити позов частково та визначити аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , на період її навчання в Київському університеті культури до 30 червня 2028 року, але не більше як до досягнення нею двадцяти трьох років, у твердій грошовій сумі 5000 гривень щомісяця, що буде необхідною та достатньою участю відповідача як батька в утриманні повнолітньої дочки, яка продовжує навчання. Позовні вимоги в частині стягнення аліментів в іншому розмірі є недоведеними, доказами не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають. Інші доводи учасників справи, наведені у заявах по суті справи, не впливають на висновок суду щодо необхідності стягнення з відповідача аліментів у вказаному розмірі. Виходячи із змісту статті 201, частини першої статті 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову, тобто з 15 травня 2025 року. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 430\~ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина перша статті 133 ЦПК України). Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). Таким чином, на підставі частини першої статті 141 ЦПК України, статей 1-4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, виходячи з такого розрахунку: 1 211, 20 гривень ( сума судового збору, що підлягає сплаті) х 71,4 % (відсоток розміру задоволених позовних вимог) : 100 = 864,80 гривні (сума судового збору, пропорційна відсотку розміру задоволених позовних вимог), від сплати якого позивачка звільнена на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial