Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. В обґрунтування поданого позову [PERSON] вказує, що [INFO] у с-щі Чорнобай Черкаської області народилася [PERSON] . Відповідно до актового запису про народження позивач зазначений як батько дитини. У період часу з 28.09.2013 по 02.11.2024 між позивачем та відповідачкою був укладений шлюб. Відповідно до судового наказу Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 08.08.2024 було вирішено стягувати з позивача на користь відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] . У зв`язку з сумнівами щодо біологічного батьківства, позивач звернувся до ТОВ «ГЕНКОД ДІАГНОСТИК» для проведення генетичного дослідження. Згідно з висновком про біологічне батьківство № MGU0961 (лабораторний номер аналізу: HID24-870, виданий 30.08.2024), встановлено, що [PERSON] не є біологічним батьком [PERSON] . Зразки для аналізу (ротовий мазок) були взяті 13.08.2024, а результати підтверджують відсутність біологічного зв`язку між [PERSON] та дитиною. Покликаючись на положення ст. 136 СК України позивач просить суд виключити відомості про його батьківство з актового запису про народження [PERSON] та стягнути на його користь із відповідачки судові витрати в розмірі 16 211,20 грн. Правом надання відзиву на позовну заяву позивачка не скористалася. Рух справи в суді першої інстанції та процесуальні рішення. 16.06.2025 до Чорнобаївського районного суду Черкаської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Золотоніський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про оспорювання батьківства та виключення запису про батька з актового запису про народження дитини. Згідно свідоцтва про шлюб від 20.12.2024 серії [NUMBER] , відповідачка [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис № 327 (а.с. 93). Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20.06.2025 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі; вирішено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання у справі. Відповідно до ухвали Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 11.09.2025 у справі закрито підготовче провадження та призначений судовий розгляд по суті. У судові засідання представник третьої особи - Золотоніського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) не з`явився; пояснення третьої особи до суду не подав; скерував до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, вважає, що у разі доведення відсутності кровного споріднення між батьком та дитиною заперечень щодо виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження не має. Проти заявлених позовних вимог не заперечував. Покликаючись на положення ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд постановив ухвалу із внесенням до протоколу судового засідання про розгляд справи без участі представника третьої особи. Позиція учасників справи у судовому засіданні. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовільнити з підстав, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовільнити з підстав, викладених у позовній заяві. Зазначив, що сумніви щодо наявності кровного споріднення між ним та дитиною виникли у зв`язку з встановленням доньці діагнозу "астигматизм". Лікарі йому повідомили, що це захворювання передається виключно від батька до дитини. Тому він звернувся у клініку, де було зясовано, що він не є біологічним батьком дитини. Відповідачка у судовому засіданні підтвердила, що позивач не є біологічним батьком дитини - [PERSON] , про що він був обізнаний на час реєстрації з нею шлюбу та запису його батько дитини. Просила зменшити розмір витрат про стягнення яких просить позивач. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно даних свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чорнобаївського районного управління юстиції у Черкаській області 28.08.2013, актовий запис № 69, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чорнобаївського районного управління юстиції у Черкаській області 28.09.2013, батьками [PERSON] , котра народилася [INFO] у смт Чорнобай Чорнобаївського району Черкаської області, є [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено актовий запис № 73 (а.с. 14). На підтвердження розірвання шлюбу між сторонами, позивачем надано: копію рішення Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 02.10.2024 у справі № 709/1056/24, згідно якого шлюб, зареєстрований 28.09.2013 відділом ДРАЦС реєстраційної служби Чорнобаївського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 69, розірваний (а.с. 15-16) та копію судового наказу, виданого Чорнобаївським районним судом Черкаської області від 08.08.2024 у справі № 709/1057/24, згідно якого з «Особи 2» на користь «Особи 1» стягуються аліменти на утримання дочки «Особа 3» у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що місячно, починаючи з 20.06.2024 і до досягнення повноліття (а.с. 17). При цьому, указані судові рішення не містять інформації про учасників справи. Однак, обставину щодо розірвання шлюбу та стягнення із позивача на користь відповідачки аліментів на утримання дочки [PERSON] позивач та відповідачка визнали у судовому засіданні. Відповідно до висновку про біологічне батьківство № MGU0961 від 30.08.2024 (лабораторний номер аналізу: HID24-870, номер заключення HID24-870/С1F1, складеного ТОВ «ГЕНКОД ДІАГНОСТИК», біологічне батьківство донора зразка маркованого « [PERSON] » щодо донора зразка маркованого « [PERSON] » повністю виключено (а.с. 18). Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд враховує наступне. Відповідно до ст. 121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини (ч. 1 ст. 122 СК України). Статтею 133 СК України передбачено, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п. п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" в судовому порядку батьківство може бути оспорено як у випадках, коли в Книзі реєстрації народжень батьками дитини записано осіб, які перебували у шлюбі між собою (статті 122, 124 СК, так і тоді, коли при реєстрації народження дитини її батьком на підставі спільної заяви батьків або заяви чоловіка, котрий визнавав себе батьком, записано особу, яка не перебувала у шлюбі з матір`ю дитини (статті 126, 127 СК). Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень (ст. 136 СК), - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі (ст. 138 СК), - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування у таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження цієї дитини. Крім того, підпунктом 20 пункту 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року N 52/2, передбачено, що при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 N 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Відповідно до п. 2.16.2. Розділу II Правил за наявності рішення суду щодо оспорювання батьківства або материнства в актовому записі про народження дитини виправляються відомості, про які зазначено в рішенні суду. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимог ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Як вбачається зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. За наведених обставин суд приходить до переконання про те, що визнання відповідачкою позову не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що позивач [PERSON] не є біологічним батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що підтверджується результатами проведеного ТОВ «ГЕНКОД ДІАГНОСТИК» дослідження про біологічне батьківство № MGU0961 від 30.08.2024 (лабораторний номер аналізу: HID24-870, номер заключення HID24-870/С1F1, а тому відомості про [PERSON] , як батька [PERSON] мають бути виключені з актового запису про народження з внесенням відповідних змін. Позовні вимоги підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд вважає необхідним стягнути із відповідачки на користь позивача понесені ним судові витрати у виді сплаченого судового збору в розмірі 1 211,20 грн (а.с. 5). Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000,00 грн, то суд дійшов такого. Відповідно до частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Водночас, зі змісту ч. 4 ст. 137 ЦПК України слідує, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19, вирішення питання про відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу у пунктах 21-22 постанови вказала таке: «21. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). 22. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір». У додатковій постанові Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України. Крім того, згідно з пунктом пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано: - рахунок-фактуру № 44/25 від 06.06.2025, виставлений ФОП Шевченком С.М. (отримувач), платник - [PERSON] , вартість юридичних послуг згідно договору № 44/25 від 02.06.2025 - 15 000,00 грн без ПДВ (а.с. 19); - квитанцію до платіжної інструкції на переказ готівки № 73225427 від 03.06.2025, згідно якої [PERSON] перерахував ФОП [PERSON] 15 000,00 грн (а.с. 20); - ордер на надання правничої допомоги, згідно якого адвокат Шевченко С.М. надає правничу допомогу [PERSON] (а.с.22); - копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1351 від 10.01.2013 та копію посвідчення адвоката, згідно яких Шевченко С.М. є адвокатом (а.с. 23); - детальний опис наданих послуг відповідно до договору про надання правничої допомоги № 44/25 від 02.06.2025 адвокатом Шевченком С.М. позивачеві [PERSON] , згідно якого адвокатом надано такі послуги: усна консультація із загальних питань права, що стосуються конкретної ситуації клієнта щодо можливості пред`явлення позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; вивчення матеріалів, необхідних для підготовки позовної заяви; підготовка позовної заяви з додатками, роздруківка у 5-ти примірниках, направлення її у суд (а.с. 21). Надання адвокатом послуг позивачу у виді усної консультації щодо можливості пред`явлення позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди не стосується предмету спору у цій справі - виключення відомостей про батька дитини з актового запису про народження. Слід звернути увагу на те, що договір про надання правничої допомоги позивачем до суду не наданий. Одночасно, суд урахував, що позовна заява від імені позивача [PERSON] складена та підписана адвокатом Шевченком С.М. та адвокат приймав участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції: 17.07.2015 (9 хв), 19.08.2025 (12 хв), 22.09.2025 (29 хв). Виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), пропорційності та співмірності, складності справи, поведінки учасників справи під час розгляду справи, витраченого представником позивача часу для участі у судових засіданнях, суд вважає, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн.

Outcome: approved