Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

[PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівців з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» про захист прав споживача шляхом стягнення пені за прострочення виконання договірних зобов`язань повернення забезпечувального платежу, посилаючись на те, що 13 березня 2017 року між ним та ТОВ «МС Імперіал Буд» було укладено попередній договір №А_234, за умовами якого відповідач зобов`язався продати позивачу, а позивач зобов`язався купити в термін - до кінця І кварталу 2019 року квартиру [ADDRESS] , загальною площею 68,70 кв.м., в тому числі житловою площею 37,36 кв.м. на умовах, що визначені попереднім договором та укладенням у майбутньому договору купівлі-продажу. Строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію - до кінця IV кварталу 2018 року. Позивач на забезпечення виконання зобов`язання за цим Договором сплачує відповідачу платіж у розмірі 954930,00 гривень в строк до 18 березня 2018 року. У випадку порушення Стороною-1 терміну повернення грошових коштів, встановленого п. 10 даного договору, Сторона-1 сплачує Стороні-2 (на його вимогу) пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення. У випадку, якщо прострочення платежу перевищить 30 календарних днів, Сторона-1 (додатково до пені) сплачує Стороні-2 (на його вимогу) штраф у розмірі 3% від суми заборгованості. Договір №А_234 було підписано та скріплено відбитком печатки відповідача, підписом уповноваженої особи відповідача, а також власноручно та особисто позивачем, після перевірки всіх необхідних для підтвердження повноважень документів, перевірки та ідентифікації сторін та нотаріально посвідчено приватним нотаріусом Половинською О.Б. Чернівецького міського нотаріального округу на нотаріальному бланку НВО 553369. Вказав, що він, як споживач будівельних послуг, в повному обсязі та своєчасно виконав всі свої зобов`язання відповідно умов Попереднього Договору №А_234 від 13 березня 2017 року. Натомість ТОВ «МС Імперіал Буд» свої зобов`язання з 01 січня 2019 року по вказаному цивільно-правовому договору своєчасно та в повному обсязі не виконує, а саме: спірний нерухомий об`єкт відповідач йому не передав та в експлуатацію не здав; належні та відповідні правовстановлюючі документи не отримав та не оформив; не вчиняє усі належні дії для належного виконання будівельних робіт за адресою, зазначеною у договорі, та умисно його не виконує. А тому просив стягнути з відповідача на свою користь пеню в розмірі 128039,11 грн за період з 13 січня 2025 року по 23 червня 2025 року, а також всі судові витрати по справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівців від 03 липня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу наданий строк для подання заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та надання відзиву на позовну заяву. Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від відповідача не надійшло. Правом на подання відзиву відповідач не скористався. Згідно з частиною 8 статті 178\~ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Корнієнко В.М. в судове засідання не з`явились, скориставшись своїм правом, передбаченим частиною 3 статті 211 ЦПК України, клопотали про розгляд справи у їх відсутності, вимоги, викладені в позові, підтримали повністю та просили їх задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач до суду не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем знаходження юридичної особи в порядку, передбаченому положеннями статтями 130, 131 ЦПК України, про що у справі є належні докази. Про причини неявки не повідомив. Відповідно до статті 280\~ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, а також наявністю згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе, на підставі статті 280 ЦПК України, розглянути вказану справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити у справі заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов таких висновків. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу норм статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини (пункт перший частини другої статті 11 ЦК України). Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно з статтею 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Метою договору є забезпечення фіксування тих умов, на які сторони погоджуються для врегулювання своїх взаємних прав і обов`язків щодо обраного ними кола відносин. Умови договору та спосіб його вчинення можуть бути визначені сторонами з урахуванням вимог законодавства та із дозволеним відступом від нього, або на таких саме принципах запропоновані однією із сторін. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Судом встановлено, що 13 березня 2017 року між ТОВ «МС Імперіал Буд» (Сторона-1) та [PERSON] (Сторона-2) було укладено попередній договір №А_234, відповідно до умов якого ТОВ «МС Імперіал Буд» зобов`язується продати [PERSON] , а [PERSON] зобов`язується купити в термін до кінця І кварталу 2019 року квартиру [ADDRESS] , загальною площею 68,70 кв.м., в тому числі житловою площею 37,36 кв.м., згідно з умовами, що визначені даним попереднім договором та укладеним у майбутньому договором купівлі-продажу. Строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію до кінця IV кварталу 2018 року. Сторона-1 має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, цей факт не буде вважатися порушенням умов договору. Пунктом 1.1. вказаного договору визначено, що Сторона-1 зобов`язується оформити на своє ім`я правовстановлюючі документи та зареєструвати право власності на об`єкт нерухомості до моменту укладення договору купівлі-продажу об`єкту нерухомості. Сторони домовилися про істотні умови основного договору купівлі-продажу квартири: об`єкт продажу - квартира [ADDRESS] , загальною площею 68,70 кв.м. (п. 2 Договору). [PERSON] зобов`язується сплатити Стороні-2, на момент підписання основного договору, до моменту його нотаріального посвідчення, повну вартість об`єкта нерухомості, що орієнтовано складає 954930,00 гривень (п.2.2 Договору). В якості оплати за об`єкт нерухомості квартири буде зараховуватись забезпечувальний платіж, здійснений Стороною-2 відповідно до п.4 попереднього договору (п.2.5 Договору). Сторона-2 на забезпечення виконання зобов`язання за цим договором сплачує Стороні-1 забезпечувальний платіж у розмірі 954930,00 гривень. Забезпечувальний платіж не є авансом чи поворотною фінансовою допомогою. Сторони встановили, що передбачені в цьому пункті забезпечувальні платежі є «іншим видом забезпечення виконання зобов`язання» згідно зі статтею 546 ЦК України та не є неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (п.4 Договору). Відповідно до п.10 зазначеного договору забезпечувальний платіж повертається Стороною-1 Стороні-2 шляхом перерахування грошових коштів на рахунок останнього у банківській установі у випадку, якщо Основний договір не буде укладений у зв`язку з неможливістю виконання Стороною-1 зобов`язання, передбаченого п.1 цього Попереднього договору або відмовою Сторони-1 від укладення Основного договору з інших причин, незалежних від Сторони-1. При цьому, Сторона-1 зобов`язується повернути забезпечувальний платіж Стороні-2 протягом 30-ти (тридцяти) банківських днів, з моменту спливу терміну, вказаною у пункті 1 цього попереднього договору. Відповідно до п.11 Попереднього договору у випадку порушення Стороною -1 терміну повернення грошових коштів, встановлених у п.10 даного договору, Сторона -1 сплачує Стороні-2 (на його вимогу) пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожен день прострочення. У випадку якщо прострочення платежу перевищить 30 календарних днів, Сторона-1 сплачує Стороні-2 штраф у розмірі 3% від суми заборгованості. Вказаний договір було нотаріально засвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Половинською О.Б., зареєстровано в реєстрі за № 705. Тобто за формою і змістом укладений між сторонами договір є угодою про послугу з будівництва житла. Вказаний договір є змішаним і містить в собі, в тому числі, елементи договору підряду. Відповідно до частини першої статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Частиною першою статті 846 ЦК України передбачено, що строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються в договорі підряду. Постановою Чернівецького апеляційного суду від 15 вересня 2022 року по справі №727/40/22, яка набрала законної сили, було скасовано рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 16 червня 2022 року в частині відмови у задоволенні позову про стягнення з ТОВ «МС Імперіал Буд» на користь [PERSON] пені за попереднім договором № А_234 від 13 березня 2017 року. Позов в цій частині задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «МС Імперіал Буд» на користь [PERSON] 300000,00 гривень пені за попереднім договором № А_234 від 13 березня 2017 року за прострочення виконання зобов`язання. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Частиною 5 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначено, що преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Отже, з урахуванням наведеного, в даній справі не підлягають доказуванню обставини, встановлені Чернівецьким апеляційним судом у постанові від 15 вересня 2022 року по справі №727/40/22: за формою і змістом укладений між сторонами договір №А_234 від 13 березня 2017 року в частині його умов щодо купівлі-продажу квартири [ADDRESS] є угодою про послугу з будівництва житла; вказаний договір є змішаним і містить в собі, в тому числі, елементи договору підряду; [PERSON] виконав умови договору, повністю сплатив обумовлену в договорі суму, а ТОВ «МС Імперіал Буд» допустило істотне порушення умов договору і не забезпечило отримання позивачем завершеної будівництвом квартири; на час розгляду справи будинок [ADDRESS] не зданий в експлуатацію, при тому, що планове завершення будівництва житлового будинку в експлуатацію встановлено - кінець ІV квартал 2018 року, в зв`язку із чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач вправі вимагати стягнення з відповідача пені у розмірі, встановленій частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Правовідносини з надання послуг врегульовано спеціальним законом - Законом України «Про захист прав споживачів», яким встановлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Відповідно до статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Згідно з частиною 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, встановлений договором або законом. На виконання умов попереднього договору №А_234 від 13 березня 2017 року [PERSON] було сплачено 954930,00 гривень, що підтверджується належними доказами. В свою чергу, ТОВ «МС Імперіал Буд» будинок [ADDRESS] до теперішнього часу не здав в експлуатацію. В подальшому [PERSON] звернувся до ТОВ «МС Імперіал Буд» з вимогою про повернення забезпечувального платежу, однак відповідачем у порушення п.10, п.11 Попереднього договору №А_234 забезпечувальний платіж не повернуто. Отже, пунктами договору передбачено відповідальність за порушення терміну повернення грошових коштів. Пунктом 3 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки у вигляді сплати неустойки. За правилами статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір, поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від тривалості правопорушення. Висновком експерта за результатами проведення експертного економічного дослідження № 39 від 23 червня 2025 року встановлено, що фактична сума пені відповідно до умов п.10 та п.11 Попереднього договору № А_234 від 13 березня 2017 року за період з 13 січня 2025 року по 23 червня 2025 року, враховуючи сплачену ТОВ «МС Імперіал Буд» суму забезпечувального платежу в розмірі 954930,00 грн, становить 128039,11 грн. Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Матеріали справи не містять доказів того, що укладений між сторонами попередній договір оскаржувався відповідачем та визнавався недійсним повністю чи у відповідній частині. Також будь-якою нормою закону даний Договір прямо не встановлений як недійсний повністю чи у відповідній частині. У зв`язку з цим даний Договір є чинним і підлягає обов`язковому виконанню сторонами, а його невиконання призводить до застосування негативних наслідків, в тому числі й тих, які сторони добровільно погодили, укладаючи цей Договір. Отже, відповідач повністю усвідомлював суть і зміст взятих на себе договірних зобов`язань та встановленої відповідальності за їх невиконання, на яку добровільно погодився при укладанні Договору. Оскільки з урахуванням принципу свободи договору, встановленого статтями 6, 627 ЦК України, сторони не були позбавлені права добровільно установити в договорі такий вид відповідальності, як пеня за порушення відповідачем терміну повернення грошових коштів, вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованими та відповідають умовам укладеного між сторонами договору. Суд перевірив доданий до позову розрахунок пені та встановив, що він проведений правильно, помилок у застосуванні формул чи арифметичних правил при розрахунку не встановлено. Водночас відповідачем наведений розрахунок не спростований, заперечення щодо правильності чи повноти розрахунку відповідачем не надано. Згідно з частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Враховуючи те, що зобов`язання не виконуються з вини відповідача та з урахуванням наведеного в мотивувальній частині обґрунтування позиції суду, з Товариства з обмеженою відповідальністю «МС Імперіал Буд» на користь [PERSON] підлягає стягненню пеня за прострочення виконання зобов`язань відповідно п.п 1-2, 10-11 Попереднього договору №А_234 від 13 березня 2017 року в сумі 128039,11 грн. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до пункту другого частини 2 статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням, зокрема, експерта. Згідно з частиною 6 статті 139 ЦПК України розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Відповідно до платіжної інструкції № Р532-07В6-07Р6-Т293 від 24.06.2025 [PERSON] сплачено витрати експерта Перепелюк С.М. за проведене експертне дослідження в розмірі 5000,00 грн. Положеннями частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші, окрім судового збору, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що стороною позивача доведений факт понесення ним витрат за складання висновку експерта та задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, суд доходить висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за проведене експертне дослідження в розмірі 5000,00 грн. Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. У зв`язку з наведеним судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved