Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

04.08.2025 року позивач звернулась в суд із позовом до відповідача про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 21.07.2007 року між сторонами було зареєстровано шлюб, в якому у них народилася дочка: [PERSON] , [INFO] . [PERSON] у своїй позовній заяві вказує, що рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12.04.2017 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, і малолітню дочку [PERSON] залишено на проживання з матір`ю. Вказаний факт підтверджується копією рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області у справі про розірвання шлюбу за №347/519/17 від 12.04.2017 року. Згідно рішення Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12.12.2016 року у цивільній справі №347/2118/16 вирішено стягувати з відповідача в користь позивача, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття. На даний час розмір аліментів, який був визначений за рішенням Косівського районного суду Івано-Франківської області від 12 грудня 2016 року значно менший, ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Позивач зазначає, що аліментів, які стягуються з відповідача, в умовах збільшення рівня цін та прожиткового мінімуму на дитину, недостатньо для належного матеріального утримання їхньої дитини, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Їхня донька навчається в 7 класі Косівського ліцею ім. Ігоря Пелепейка на платній основі, займається в Косівській школі мистецтв за спеціальністю «музичне мистецтво скрипка», а тому потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, у зв`язку з чим збільшуються потреби в навчанні, розвитку та іншому. Також, позивач зазначає, що їхня дочка часто хворіє і має проблеми з зором, і саме позивач власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати, лікувати та виховувати дочку, а також виконувати всі інші обов`язки покладені на неї законом та необхідні для її належного утримання. Відповідач не спілкується із дитиною, та не цікавиться її навчанням, вихованням, чи станом здоров`я. Позивач стверджує, що на даний час її матеріальний стан суттєво змінився, оскільки витрати на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту, харчування дитини постійно з роками збільшуються. Розмір отриманих аліментів не перекриває навіть і половини витрат пов`язаних з утриманням дочки. Відповідач залишив доньку без належної батьківської уваги, не спілкується з нею, не цікавиться її навчанням, не бере участі в вихованні та належному утриманні і належної матеріальної допомоги добровільно не надає. Так як відповідач добровільно не надає допомогу, користуючись своїм конституційним правом на захист своїх прав та своєї дитини в суді, позивач змушена звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Також позивач посилається на те, що відповідач перебуває в працездатному віці, являючись батьком малолітньої [PERSON] , зобов`язаний утримувати її до повноліття. А згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Позивач вказує, що відповідач, офіційно ніде не працює, живе тимчасовими заробітками і має нерегулярний та мінливий заробіток. Проте, як батько малолітньої дочки також зобов`язаний брати участь у її матеріальному забезпеченні та вихованні. Ухвалою судді від 07.08.2025 року розгляд даної справи було вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, повідомлена про час судового розгляду належним чином, у поданій до суду заяві виклала прохання здійснювати розгляд цієї справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовільнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, повідомлений про день та час розгляду справи своєчасно та належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи та/або відзив на позов до суду не подавав. За вказаних обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює, що відповідає ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно та безсторонньо оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з нижче наведених підстав. Так, судом встановлено, що батьком дитини [PERSON] , [INFO] є відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 11.09.2012 року (а.с.9). Факт проживання малолітньої дитини із матір`ю підтверджується копією довідки №233 від 03.04.2025 року (а.с.14), що не заперечується і не спростовується відповідачем. Відповідно до копії рішення по справі №347/2118/16 від 02.12.2016 року судом вирішено стягувати з відповідача в користь позивача, аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] (а.с.11-13). Згідно долученої до матеріалів справи копії виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 26 підтверджується, що [PERSON] , [INFO] , перебувала на стаціонарному лікуванні з 02.01.2025 року по 10.01.2025 року із діагнозом «гострий верхньощелепний синусит» (а.с.17). Враховуючи відсутність добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації їх обов`язку щодо утримання і матеріального забезпечення дитини, також прожитковий мінімум для дитини відповідного віку наявні правові підстави для зміни розміру аліментів, які стягуються з відповідача. Відповідно із ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст.184 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11.03.2020 року у справі №759/10277/18). Щодо розміру аліментів слід зазначити, що відповідно до ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» та п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50% заробітної плати цієї особи. Позивач пропонує стягувати із [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 3000 гривень. Мінімальна заробітна плата з 01.01.2025 року становить 8000 гривень. Враховуючи, що судом не встановлено місячний дохід відповідача, суд виходить саме з цієї суми. 50% від 8000 гривень складає 4000 гривень. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01.01.2025 року становить 3196 грн., 50% від цієї суми складає 1598 гривень. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину відповідного віку становить 3196 грн. Отже, запропонований позивачем розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини щомісячно, відповідає передбаченому законом розміру аліментів на одну дитину, який не повинен перевищувати 4000 гривень та не бути меншим 1281,50 грн. на дитину відповідного віку. З урахуванням того, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо забезпечення дітей, а також тенденцію зростання розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і мінімальної заробітної плати для працездатних осіб - суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (ч.1 ст.192 СК України). Позивач просить стягувати аліменти з відповідача у новому розмірі з дня подання позовної заяви до суду. За змістом постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»: у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Тому у цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім цього, враховуючи норми ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави. На підставі ст.ст.141, 180-185, 191 СК України,

Outcome: partial