Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

18.04.2025 до Подільського районного суду міста Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В обґрунтування позову позивач зазначила, що з 2001 по 2009 рік вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням суду. Від шлюбу у них є дочка [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Рішеннями Подільського районного суду міста Києва від 28.05.2010 (справа №2-2745/10 ) та від 02.03.2011 (справа №2-772/11) з відповідача стягувалися аліменти на утримання дочки у розмірі 6 000 грн до досягнення нею повноліття. На даний час дочка є повнолітньою, однак продовжує навчатися в навчально-науковому інституті психічного здоров`я Національного медичного університету імені О.О. Богомольця на денній формі навчання на безоплатній основі, у зв`язку з чим вона не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дочці, оскільки він є діючим адвокатом, є власником та директором Адвокатського бюро «Віктора Овсяннікова Посейдон». Із урахуванням наведеного, посилаючись на положення ст. 198 СК України, якою визначено, що обов`язок утримувати повнолітніх непрацездатних дітей покладено на обох батьків, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої повнолітньої дочки [PERSON] у розмірі 15 000 грн щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду та до закінчення нею навчання або до досягнення нею 23-річного віку - залежно від того, яка із цих обставин настане першою. Ухвалою суду від 25.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 12.09.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність у нього можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачкою розмірі. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що 25.02.2022 він був добровільно мобілізований до лав Збройних Сил України, а з 28.06.2023 він перебуває на військовій службі за контрактом, який діє до оголошення Президентом України демобілізації. При цьому відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 2025-0513-0856-1171-7 від 13.05.2025 у відповідача було встановлено ряд захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби, які потребують лікування та відповідних витрат. Крім того, відповідач просить врахувати, що [INFO] у нього народився син [PERSON] , який перебуває на його утриманні. Щодо доводів позивачки про те, що він є адвокатом та приймає участь у судових засіданнях, у зв`язку з чим отримує відповідний дохід, то такі доводи відповідач вважає недоведеними, оскільки доказів на їх підтвердження позивачкою не надано. Перед початком судового засідання 12.09.2025 позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, ураховуючи наданий відповідачем відзив, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності сторін. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено судом, з 28.04.2001 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Подільського районного суду міста Києва від 27.03.2009, ухваленим у справі №2-1584/09. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 28.05.2010 у справі №2-2745/10 з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 6000 грн, яка підлягає індексації відповідно до закону, щомісяно, починаючи з 10.03.2010 і до досягнення дитиною повноліття. Встановлено також, що на час звернення позивачки із даним позовом до суду дочка сторін є повнолітньою, оскільки [INFO] їй виповнилося 18 років. Таким чином, підстави для стягнення з відповідача аліментів на підставі вказаного рішення суду відпали. У позовній заяві позивачка стверджує, що дочка проживає разом із нею. Вказана обставина приймається до уваги судом як така, що не спростована відповідачем. Встановлено також, що дочка сторін навчається на денній формі навчання на безоплатній основі в Навчально-науковому інституті психічного здоров`я Національного медичного університету імені О.О. Богомольця за спеціальністю 225 «Медична психологія», рік закінчення навчання - 2030 рік. Вказані обставини підтверджуються договором про навчання у закладі вищої освіти №13416162-МП-2024 від 30.08.2024 та довідкою вказаного навчального закладу №120/19-27 від 31.03.2025. Ураховуючи наведене, суд вважає обґрунтованими доводи позивачки про те, що дочка потребує матеріальної допомоги від батьків, оскільки позбавлена можливості працювати та самостійно забезпечувати себе матеріально. Стаття 141 СК України встановлює рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20.11.1989 батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.06.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З`ясовуючи наявність вищезазначених умов, судом встановлено, що на даний час дочка сторін [PERSON] є повнолітньою, продовжує навчання та потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги, будь-якого іншого самостійного доходу вона не має. Вирішуючи спроможність відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої дочки у заявленому позивачем розмірі, судом приймається до уваги наступне. Як вбачається із контракту про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб офіцерського складу, укладеного 20.03.2023 між Міністерством оборони України в особі Командувача Сил територіальної оборони Збройних Сил України генерал-майора [PERSON] та молодшим лейтенантом [PERSON] , останній перебуває на військовій службі за контрактом, обіймаючи посаду офіцера групи планування штабу [NUMBER] окремого батальйону територіальної оборони [NUMBER] окремої бригади територіальної оборони Регіонального управління Сил територіальної оборони « [INFO] » Сил територіальної оборони Збройних Сил України. З огляду на наведене, суд вважає доведеними твердження позивачки про те, що відповідач має стабільний дохід, а отже, має можливість надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині. Разом із цим, судом враховується, що у відповідача є ще одна неповнолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Доказів, які б спростовували доводи відповідача про те, що його син [PERSON] перебуває на його утриманні, позивачкою не надано. Крім того, судом приймається до уваги, що відповідно до довідки військово-лікарської комісії № 2025-0513-0856-1171-7 від 13.05.2025 у відповідача було встановлено ряд захворювань, пов`язаних з проходженням військової служби, у зв`язку з чим суд визнає обґрунтованими доводи відповідача про те, що він потребує у зв`язку з цим лікування. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 201 СК України передбачено, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із урахуванням наведеного, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає вірним стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання їхньої повнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 10 000,00 гривень щомісячно, починаючи з 18.04.2025 і на період навчання дочки, але не більше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial