Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: Адвокат Кобилинець Т.В., діючи в інтересах позивачки [PERSON] звернулася до\~Рожнятівського районного\~суду Івано-Франківської\~області із\~позовною заявою\~до відповідача, у якій просила розірвати шлюб зареєстрований між позивачем та відповідачкою 11.02.2011 року у Лоп`янській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області, за актовим записом №2; після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище [PERSON] ; малолітніх дітей залишити на проживанні з позивачкою; стягнути з відповідача судові витрати по справі. В основу позовних вимог представник позивачки зіслалася на те, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей, дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] не склалося і їхній шлюб має формальний характер, з причин відсутності взаєморозуміння між ними, відсутності спільних поглядів на життя, шлюб та сім`ю. На даний час вони не підтримують жодних відносин, спільно не проживають, а шлюб існує тільки формально. Подальше проживання та збереження шлюбу є неможливим, що суперечило б їхнім інтересам. Позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Кобилинець Т.В. у судове засідання не прибули, остання подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у відсутності сторони позивача, а також зазначила, що позивачка позов підтримує повністю не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не прибув, направив суду клопотання про зменшення судових витрат в якому також вказав, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає повністю, розгляд справи просив здійснювати без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дотримуючись вимог вищезазначених норм процесуального закону, розгляд справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових доказів, наявних в матеріалах справи. ІІ. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11.07.2025 суд залишив позовну заяву без руху та надав позивачці строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі (а.с. 25). 24.07.2025 представник позивачки [PERSON] адвокат Кобилинець Т.В. подала суду клопотання про усунення недоліків зазначених в ухвалі Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11.07.2025 (а.с. 26-27). Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 25.07.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, відкрив провадження у справі та призначив відкрите судове засідання з повідомленням учасників справи (а.с. 33). 15.09.2025 до Рожнятівського районного\~суду Івано-Франківської\~області від відповідача [PERSON] поступило клопотання про зменшення судових витрат, у якому він також зазначив, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою, а розгляд справи просив здійснювати без його участі. Крім цього вказав, що заявлені до відшкодування витрати за надання професійної правничої допомоги у даній справі у розмірі 4200 грн. не відповідають критеріям розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг, а тому просив зменшити їх розмір до 1000 грн. 18.09.2025 до Рожнятівського районного\~суду Івано-Франківської\~області від\~представника позивачки\~ [PERSON] \~адвоката Кобилинець\~Т.В.\~поступила заява\~про розгляд\~справи у\~ відсутності\~сторони позивача,\~у якій\~вона також\~зазначила,що позивачка позов підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи. Частиною 1 статті 206 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно із вимогами ч. 4 ст. 206 ЦПК України, судом перевірено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Враховуючи, що відповідач позов визнав, визнання ним позову не суперечить інтересам сторін, тому суд приймає визнання ним позову та приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у судовому засіданні. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 11.02.2011 року, сторони по справі 11.02.2011 у Лоп`янській сільській раді Рожнятівського району Івано-Франківської області зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №2. Після реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище позивачки « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » (а.с.5). Копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 16.05.2025, серії [NUMBER] від 16.05.2025 (а.с. 6-7) підтверджено, що від спільного подружнього життя у сторін є малолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Актом обстеження №171 складеного старостою Лоп`янського старостинського округу Кос О.В. 01.05.2025 року (а.с. 12) встановлено, що [PERSON] разом зі своїми малолітніми дітьми [PERSON] , 2013 року народження та [PERSON] , 2017 року народження проживає по [ADDRESS] . Між сторонами виник спір з приводу розірвання шлюбу, який вони, враховуючи наявність малолітніх дітей, не можуть розірвати в позасудовому порядку. ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування: беручи до уваги позицію позивачки та визнання позову відповідачем, проаналізувавши матеріали цивільної справи, дослідивши та оцінивши в судовому засіданні письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задоволити з таких підстав. Частиною першою ст.15, частиною 1 ст.16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно зі ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Частиною 3 статті 56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Стаття 112 СК України передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як визначено ч.2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З матеріалів справи встановлено, що між сторонами по справі склалися такі стосунки, які призвели до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї. Позивачка не бажає зберегти сім`ю, що суперечило б її інтересам, оскільки вони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільного побуту, їх сім`я розпалася, шлюб існує формально, що підтверджено заявою її представника. Небажання відповідача зберегти шлюб також підтверджено його клопотанням про зменшення позовних вимог, у якій останній зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою. Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до переконання, що збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін у цій справі, а тому шлюб між ними необхідно розірвати. Вирішуючи вимогу позивачки про залишення дітей на проживанні із нею, суд враховує наступне. Від спільного подружнього життя у сторін є неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає (ч. 4 ст. 29 ЦК України). У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом (ч. 3 ст. 29 ЦК України). Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч. 2 ст. 29 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.160 СК України, \~місце проживання\~дитини,\~яка не\~досягла десяти\~років,\~визначається за\~згодою батьків. Місце проживання\~дитини,\~яка досягла\~десяти років,\~визначається за\~спільною згодою\~батьків та\~самої дитини. Крім цього, за правилом ч.1 ст.161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітніх дітей беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дітей до кожного з них, вік дітей, стан їх здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Заперечень щодо визначення місця проживання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю позивачкою по справі, відповідач не висловив. Більше того, суд враховує, що у поданому відповідачем до суду клопотанні останній зазначив що позов визнає. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження №61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. У разі наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. З огляду на вищенаведене,

Outcome: approved