Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про зміну розміру, або звільнення від сплати аліментів. В обгрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що відповідно до рішення суду з нього стянуто аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку щомісячно. Позивач зазначає, що у нього утворилась нова сім`я, у якій виховується двоє малолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивач офіційно не працює, здійснює догляд за дитиною до 3-х років, отримує щомісячну допомогу у розмірі 860 грн., що є єдиним джерелом доходу. Крім того позивач посилається на те, що його дружина є особою з інвалідністю ІІІ групи. Матеріальне становище позивача суттєво змінилося, з`явився обов`язок утримувати двох малолітніх дітей та доглядати за дружиною, у зв`язку з чим позивач просив змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, визначений попередній рішенням суду, а саме: замість частини всіх видів доходу щомісяця встановити фіксовану грошову суму аліментів у розмірі 1400 грн. щомісячно на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] . Позивач у судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася. Надала суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі, заперечувала проти задоволення позову, просила відмовити. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, матеріальне становище сторін, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням від 16.12.2016 року у справі 207/3374/16-ц стягнуто з [PERSON] , [INFO] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , до її повноліття в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 листопада 2016 року, на користь матері [PERSON] , [INFO] . 17.03.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 32. Від цього шлюбу у позивача [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 548) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , актовий запис №309). Відповідно до довідки про отримання (неотримання) допомоги від 11.03.2025 №269 [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку в Південному упралінні соціального захисту населення департаменту соціальної та ветеранської політики Кам`янської міської ради, як отримувач допомоги при народженні на дитину [PERSON] , [INFO] . Інших видів допомог не отримує. Крім того, до позовної заяви додано довідку до акта огляду МСЕК [PERSON] , [INFO] , группа інвалідності третя з 01.11.2024 року. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, конструкція зазначеної статті 192 СК України визначає альтернативні підстави для застосування положень про зміну розміру аліментів. Це зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22). Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому, суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Згідно зі ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїхвимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, установивши, що змінився сімейний стан особи, а саме народження від іншого шлюбу двох дітей, дійшов обґрунтованого висновку про те, що вказана обставина є самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних із нього аліментів на користь відповідача з 1/4 на 1/6 частини. Така позиція зазначена в постанові КЦС ВС від 19.06.2024 у справі № 686/22677/23. За таких обставин по справі, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. З урахуванням наявності у позивача інших малолітніх дітей, суд вважає, за можливе змінити розмір стягуваних аліментів до 1/6 частини, щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з набрання даним рішенням законної сили. При цьому суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зміни способу стягнення аліментів з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] , шляхом встановлення фіксованої суми аліментів у розмірі 1400 грн., оскільки позивачем не наведено належних доказів в цій частині позовних вимог, крім того фінсована сума 1400 грн. є меншою ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначений розмір аліментів буде відповідати потребам дитини, критеріям виваженості, розумності та справедливості. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial