Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить: стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у сумі 108683,26 гривень, а також витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн. В обґрунтування позову позивач зазначив, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] укладено кредитні договори: 09.04.2018 кредитний договір № 2001119003601, за яким позичальнику видано кредит в сумі 20000 грн та 25.04.2018 кредитний договір № 1001024790301, за яким позичальнику видано кредит в сумі 41739 грн. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 01.12.2024 склала: по кредитному договору від 09.04.2018 № 2001119003601 39576,83 грн, з яких: 19452,41 грн заборгованість за кредитом; 20124,42 грн заборгованість за процентами; 0 грн заборгованість за комісією; по кредитному договору від 25.04.2018 № 1001024790301 - 69106,43 грн, з яких: 33254,51 грн заборгованість за кредитом; 19,21 грн заборгованість за процентами; 35832,71 грн заборгованість за комісією. Загальна сума заборгованості по вказаним кредитним договорам станом на 01.12.2024 склала 108683,26 грн. Позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була. Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 19 березня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний банк». Розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. У позовній заяві представник позивача просив розгляд справи здійснювати за відсутністю представника банку, проти винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не подала. Суд, у зв`язку з неявкою відповідачки та неповідомленням про поважність причин такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачкою відзиву на позов, ухвалив слухати справу у відсутності відповідачки, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до\~ст. 268 ЦПК України\~датою складання повного тексту рішення є\~15 вересня 2025 року. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.04.2018 [PERSON] підписала заяву № 1001024790301 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій просила надати їй споживчий кредит на наступних умовах: сума: 41739,00 грн в т.ч. на загальні споживчі цілі; строк: (в місяцях) 36; розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості: 3,99%, розмір процентної ставки: 0,01% річних (п. 2 4) (а.с. 16). Також 25.04.2018 [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту (а.с. 16). Відповідно до платіжної інструкції від 25.04.2018 [PERSON] отримала грошові кошти у сумі 41739,00 грн. Призначення платежу: надання кредитних коштів за договором № 1001024790301 від 25.04.2018 (а.с. 41). Відповідачка не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с. 41 43) та підтверджується випискою по рахунку за період з 25.04.2018 по 01.12.2024 (а.с. 45). Згідно з розрахунком позивача станом на 01.12.2024, заборгованість відповідачки перед позивачем за кредитним договором № 1001024790301 від 25.04.2018 становить 69106,43 грн, з яких: 33254,51 грн заборгованість за сумою кредиту; 19,21 грн заборгованість по процентам; 35832,71 грн. заборгованість за комісією. 04.09.2018 [PERSON] підписала заяву № 2001119003601 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, в якій просила відкрити на її ім`я поточний рахунок у гривні та надати кредитну картку. Також просила банк встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 20000,00 грн. Відповідно до заяви реальна річна процентна ставка складає 57,90%. Підписавши заяву відповідачка підтвердила, що отримала у непошкодженому стані платіжну картку з ПІН-кодом, з правилами користування платіжною карткою ознайомлена та зобов`язалася їх дотримуватися (а.с. 18). Також 04.09.2018 [PERSON] підписала паспорт споживчого кредиту (а.с. 19). \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки про збільшення кредитного ліміту за договором №2001119003601 від 04.09.2018 [PERSON] 04.09.2018 встановлено кредитний ліміт у розмірі 20000,00 грн (а.с. 40). Відповідачка не повернула своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором (а.с. 43 44 ) та підтверджується випискою по рахунку за період з 04.09.2018 по 01.12.2024 (а.с. 46 48). Згідно з розрахунком позивача станом на 01.12.2024, заборгованість відповідачки перед позивачем за кредитним договором №2001119003601 від 04.09.2018 становить 39576,83 грн, з яких: 19452,41 грн заборгованість за сумою кредиту; 20124,42 грн заборгованість за відсотками; 0 грн. заборгованість за комісією. 02.12.2024 на адресу відповідачки, яку вона зазначила у анкеті на отримання кредиту, ПАТ «ПУМБ» було направлено письмову вимогу (повідомлення), в якій банк вимагав протягом 30 календарних днів з моменту отримання письмової вимоги банку погасити заборгованість в загальному розмірі 108683,26 грн (а.с. 38). Стаття 626 ЦК України\~\~визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України\~\~встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу\~\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України\~\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України\~\~встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України\~\~\~\~встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.\~\~ З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] кредитних договорів № 1001024790301 від 25.04.2018 та №2001119003601 від 04.09.2018, отримання відповідачкою позичених грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачкою умов, укладеного договору. Відповідно до ч. 1, ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості за вказаними кредитними договорами відповідачкою суду не надано. Враховуючи викладене, з відповідачки на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 1001024790301 від 25.04.2018 у розмірі 33273,72 грн, з яких: 33254,51 грн заборгованість за сумою кредиту та 19,21 грн заборгованість за відсотками, а також за кредитним договором №2001119003601 від 04.09.2018 у розмірі 39576,83 грн, з яких: 19452,41 грн заборгованість за сумою кредиту; 20124,42 грн заборгованість за відсотками. Щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по комісії за Договором № 1001024790301 від 25.04.2018 у розмірі 35832,71 грн, суд зазначає наступне. Згідно Заяви № 1001024790301 на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 25.04.2018, комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 3,99%. Відповідно до ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Верховний Суд у постанові від 18 березня 2020 року у справі №183/2122/15 зробив висновок про те, що відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 02 жовтня 2019 року по справі №740/4328/14. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Згідно із Законом України «Про захист прав споживачів» послуга - це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 06 вересня 2017 року у справі №6-2071цс16. Крім того, аналізуючи норми ст. ст. 549-552, 625, 1046, 1048, 1050 ЦК України, суд вказує на те, що наслідками укладення договору позики є: зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві суму грошових коштів (суму позики); одержання позикодавцем від позичальника процентів від суми позики; сплата позичальником позикодавцю індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми; сплату позичальником позикодавцю неустойки (штрафу, пені) у разі порушення боржником зобов`язання. Проте, положеннями параграфа 1 «Позика» Глави 71 Розділу І Книги п`ятої ЦК України не передбачено такого наслідку укладення договору позики як сплата комісії. Тому, враховуючи вищевикладене, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідачки заборгованості по комісії в сумі 35832,71 грн. Відповідно до частини 1\~статті 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1623,74 грн.

Outcome: partial