Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

29.04.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» (ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС») через підсистему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість договором № 00-9194466 від 18.08.2023 в розмірі 21 000, 00 грн, судовий збір в розмірі 2422,4 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 13 000, 00 грн. Короткий виклад доводів позивача, заперечень відповідача Позовні вимоги ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» мотивовані тим, що 18.08.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] укладено договір № 00-9194466, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у сумі 6000 грн, зі строком користування - 120 днів, сплатою процентів 1,75 за зниженою ставкою, та 2,5 % - стандартна процентна ставка. 10.04.2024 було укладено договір факторингу № 1-10042024, відповідно до якого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 00-9194466. Відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором № 00-9194466 від 18.08.2023, що підлягає стягненню з позичальника, становить 21 000 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 14 700, 00 грн, заборгованість за комісіями 300,00 грн. У відзиві на позовну заяву представник відповідача адвокат Паламарчук С.В. просить відмовити у задоволенні позову. Заперечення проти позову обґрунтовані тим, що позивачем не надано документів, передбачених Законом України «Про платіжні послуги» та ст. 13 ЗаконуУкраїни «Про електронну комерцію», які підтверджують зарахування коштів на рахунок відповідача, а також те, що такий переказ є завершеним. Щодо наданого суду переліку успішних транзакцій (інформаційна довідка №94706 від 22.04.2024 року від ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовий дім»), то вказаний перелік не може бути визнаний належним та достатнім доказом факту надання позичальнику грошових коштів. Зазначений документ, хоча й підтверджує здійснення певних фінансових операцій, однак він не містить ключових реквізитів, які дозволяють достеменно ідентифікувати особу одержувача коштів. Зокрема, у ній відсутні дані, що беззаперечно вказують на те, банківська картка, на яку було перераховано кошти, належить відповідачу у справі. Наявність лише дати, час проведення транзакцій, суми та неповні номери банківських карток, - не дає змоги встановити безпосередній зв`язок між проведеними операціями та конкретною фізичною особою. Таким чином, довідка не виконує функцію прямого доказу укладення правочину чи виконання зобов`язання саме між сторонами спору. Більше того, Відповідач навіть не має змоги долучити відповідну виписку з банківського рахунку, оскільки в цій довідці не вказаний банк отримувача коштів. На підтвердження наявної у відповідача заборгованості перед ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС», позивачем надано копію договору кредитної лінії, графік платежів, паспорт споживчого кредиту, інформаційну довідку, складені розрахунки заборгованості. При цьому, надані позивачем розрахунки заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містять відомостей, що дозволили перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. Більше того, такі розрахунки не є первинними бухгалтерськими документами, оскільки не відповідають вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», а тому такі самі по собі без надання доказів отримання кредитних коштів позичальником вони не є підтвердженням наявності заборгованості. Таким чином, відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості відповідача перед позивачем, зазначений в розрахунку, є правильним. Надані позивачем договори факторингу та витяги з реєстрів боржників до договору факторингу, які є похідними від договорів кредиту, самі по собі не є належними та достатніми доказами наявності заборгованості та її розмір за договором, оскільки будь-яких доказів перерахування кредитних коштів на картку чи на рахунок відповідача, підтвердження отримання останнім кредитних коштів відповідно до укладеного договору позивачем не надано. Також позивачем не доведено обставини щодо відступлення права вимоги за договором кредитної лінії. Згідно положень пункту 2.3 договору факторингу від 10.04.2024 року № 1-10042024, укладеного між ТОВ «Факторинг Партнерс» та ТОВ «Качай гроші», відступлення права грошової вимоги і всіх інших прав, належних клієнту за укладеним кредитними договорами, та їх перехід від клієнта до фактора відбувається у дату відступлення прав вимоги. Відповідно до положень абзацу вісімнадцятого пункту 1 договору факторингу дата відступлення прав вимоги означає робочий день, в який сторони склали і підписали акт прийому-передачі реєстру боржників у паперовому вигляді. Копії трьох аркушів із реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «Качай гроші» до Договору Факторингу № 1-10042024 від «10» квітня 2024 року, складеного ТОВ «Факторинг Партнерс» та ТОВ «Качай гроші», є недопустимим доказами з огляду на таке. Згідно положень абзаців шостого, тридцятого пункту 2 розділу І Правил організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.06.2015 року № 1000/5 (зі змінами), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.06.2015 року за № 736/27181 (надалі - Правила), витяг - засвідчена копія частини тексту службового документа, яким (службовим документом) є офіційно зареєстрований службою діловодства або відповідним чином засвідчений документ, що одержаний чи створений установою у процесі її діяльності та має відповідні реквізити. У пункті 12 глави 10 розділу ІІ Правил закріплено, що витяг зі службового документа виготовляється, якщо немає необхідності виготовляти копію. Витяг оформлюється на загальному бланку установи із дотриманням таких вимог: у назві виду документа зазначається: «витяг з наказу», «витяг з протоколу»; відтворюється повністю вступна частина (якщо вона є) службового документа; з основної частини тексту документа виписується той пункт, інформація якого необхідна; відтворюється реквізит «Підпис» (без особистого підпису); проставляються відмітка про засвідчення копії та відбиток печатки служби діловодства. Копії окремих аркушів із згаданих документів не оформлено у вигляді витягів та такі не є копіями документів, тому не виступають доказами, одержаними у порядку, встановленому законом. З огляду на те, що копії аркушів із Додатку 1 до інформаційної довідки від 22.04.2024 року №4706, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Контрактовий дім», не виступають допустимим доказом, то відомості щодо проведення успішних транзакцій, зазначених у Додатку 1, які містяться у копії даної довідки, не мають значення для розгляду справи. Копія витягу з реєстру боржників за кредитними договорами, укладеними між позичальником та ТОВ «Качай гроші» до Договору Факторингу № 1-10042024 від «10» квітня 2024 року, виданого ТОВ «Факторинг Партнерс», у якому не зазначено дату складення, та копія довідки про ідентифікацію [PERSON] , виданої ТОВ «Качай гроші», у якій не вказано дату видачі, тобто в цих документах відсутній реквізит документа, передбачений підпунктом 4.1 пункту 4 національного стандарту ДСТУ 4163:2020 «Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів», затвердженого наказом Державного підприємства «Український науково-дослідний і навчальний центр проблем стандартизації, сертифікації та якості» від 01.07.2020 року № 144 «Про прийняття та скасування національних стандартів», не підлягають врахуванню як джерела доказів. Крім того, відповідач не був належним чином повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні. Більше того, в позові цього навіть не було зазначено. Щодо заявленого Позивачем розміру витрат на правничу допомогу, то по своїй суті позовна заява не є складною за її змістом, оскільки містить лише короткий опис фактичних обставин справи, типові фрази скопійовані із інших судових рішень та нормативної бази. Крім того, розмір витрат на правничу допомогу не є співмірним зі складністю справи. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі Ухвалою судді від 20.05.2025 у справі відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 28.07.2025 розгляд справи продовжено із викликом у судове засідання сторін, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, представник відповідача проти задоволення позову заперечив. Застосовні норми права За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями ст. 526 ЦК визначено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 512 ЦК України передбачено можливість зміни кредитора у зобов`язанні, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ст. 1077 ЦК України). Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12, ч. ч. 1, 3 ст. 13, ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлені судом фактичні обставини справи, докази на їх підтвердження, висновки суду Дослідивши докази, суд доходить висновку про задоволення позову, із таких підстав. Судом встановлено, що 18.08.2023 між ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» та [PERSON] укладено договір № 00-9194466, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит у сумі 6000 грн. зі строком користування - 120 днів, сплатою процентів 1,75 в день за зниженою ставкою, та 2,5 проценти в день - стандартна процентна ставка. Договір підписано одноразовим ідентифікатором (а.с. 26-29, 42, 48 049). Відповідач через особистий кабінет на веб-сайті кредитодавця подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, після чого позикодавець надіслав за допомогою засобів зв`язку на вказаний нею номер телефону [NUMBER] (міститься в реквізитах договору) одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору та заявки, яка є його невід`ємною частиною. Ці відомості відповідач не спростував. В свою чергу, належність номеру телефону [NUMBER] [PERSON] доводиться повідомленням АТ КБ «Приватбанк». Будь-яких відомостей щодо протиправності дій третіх осіб стосовно відповідача, як і незаконності заволодінням його персональними даними з метою подальшого укладення договору матеріали справи не містять. За положеннями п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний право чин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного право чину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. З урахуванням викладеного, суд доходить висновку про укладеність кредитного договору та ознайомлення відповідача з його умовами, оскільки без здійснення вказаних дій останньою кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону № 675-VIII вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Зазначене узгоджується із висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 04 грудня 2023 року у справі № 212/10457/21 (провадження № 61-6066 св 23). Крім того первісний кредитор ТОВ «Качай гроші» надало відповідачу грошові кошти за кредитним договором № 00-9194466, шляхом перерахування 6000 грн 18.08.2023 на карту, номер якої вказаний у договорі [NUMBER] . Цей факт доводиться інформаційною довідкою №94706 від 22.04.2024 року від ТОВ «Фінансова компанія «Контрактовийдім») та випискою АТ КБ «Приватбанк» про рух коштів за картою [NUMBER] , емітовану на [PERSON] . Таким чином, долучені до позову докази суд вважає належними та достатніми на підтвердження факту виконання позивачем умов договору. 10.04.2024 було укладено договір факторингу № 1-10042024, відповідно до якого ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» відступило на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 00-9194466 (а.с. 13-25, 33). Позивач до позову долучив як перший, останній та аркуш реєстру до договору факторингу № 1-10042024 від 10.10.2024, із відомостями що стосується божника [PERSON] , так і витяг із реєстру до договору факторингу № 1-10042024 від 10.10.2024. За приписами статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. З урахуванням презумпції дійсності договору ці докази суд вважає достатніми для підтвердження факту відступлення ТОВ «КАЧАЙ ГРОШІ» на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитним договором № 00-9194466. Доводи відповідача про те, що він не був повідомлений про факт відступлення прав вимоги не доводить того, що ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» не набуло права вимоги за кредитним договором № 00-9194466. Правові наслідки неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов`язанні передбачені ч. 2 ст. 516 ЦК України, відповідно до якої, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Щодо стягнення боргу за кредитом та відсотків за користування кредитом, суд доходить таких висновків. За змістом ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Особливості застосування змінюваної процентної ставки за договором про надання споживчого кредиту встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За умовами договору процентна ставка «фіксована» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1,75 в день за зниженою ставкою, та 2,5 % в день протягом 120 днів кредитування. Матеріали справи не містять, та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності договору № 00-9194466, в частині погодження відсотків. Відповідно до копії довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 00-9194466 від 18.08.2023 заборгованість [PERSON] становить 21 000 грн, з яких заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 6000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 14 700, 00 грн, заборгованість за комісіями 300,00 грн (а.с. 11). Цей розрахунок боргу узгоджується із умовами договору № 00-9194466. Крім того, відповідач не оспорив долученого до позову розрахунку, не надав власного розрахунку боргу. Матеріали справи не містять доказів, що відповідач здійснював погашення бору за наданим кредитом та процентами. За таких обставин, оскільки відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № № 00-9194466 не виконав, кредитні кошти не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість, суд доходить висновку про задоволення позову та стягнення заборгованості в розмірі 21000 грн, із яких 6000 грн тіло кредиту, 14 700, 00 грн - проценти, заборгованість за комісіями 300,00 грн Розподіл судових витрат Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають компенсації витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,4 грн. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 133 ЦПК України визначено перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи, в тому числі є витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження), детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (правові висновки, викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 та від 19.02.2020 року в справі №755/9215/15-ц). На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивач суду надав договір № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 02.07.2024; заявку на надання юридичної допомоги № 173 від 01.03.2025; витяг за акта № 7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 з описом надання правових послуг Адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" ТОВ "Факторинг Партнерс". У відповідності до акта № 7 про надання юридичної допомоги від 31.03.2025 між Адвокатським об`єднанням "Лігал Ассістанс" та ТОВ "Факторинг Партнерс" погоджено послуги адвокатського у розмірі 13 000 грн (надання усної консультації з вивченням документів - 4000, 00 грн та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 9000, 00 грн). Пунктами 4.1. та 4.2. договору № 02-07/2024 про надання правової допомоги від 15.02.2024 визначено, що вартість послуг узгоджується сторонами у формі заявок на надання юридичної допомоги, які є невід`ємними додатками до договору. Якщо інше не передбачено заявкою на зобов`язується оплатити надані адвокатським об`єднанням послуги після надання адвокатським об`єднанням клієнту відповідного рахунку для оплати. Разом із тим, Товариство з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" не долучило до позову рахунку адвокатського об`єднання для оплати послуг та докази такої оплати. Оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не має підстав вважати, долучені до позову докази про розмір витрат та правничу допомогу є достатнім та достовірним на підтвердження понесених витрат за надану правничу допомогу у цій справі. Тому, із наведених підстав у стягненні витрат на правничу допомогу суд відмовляє.

Outcome: approved