Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 29.04.2021 між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та [PERSON] укладено договір №2111930545539. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 3000,00 грн. 01.12.2021 між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» було укладено договір №1-12, відповідно до якого до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2111930545539. 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір факторингу №10-01/2023 відповідно до якого до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2111930545539. Відповідач свої зобов`язання не виконав в зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду. Тому, позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість у розмірі 21960,00 грн. за договором №2111930545539 від 29.04.2021. 29.04.2021 між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та [PERSON] укладено договір №2111928770041. Відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі 1000,00 грн. 01.12.2021 між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» було укладено договір №1-12, відповідно до якого до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2111928770041. 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір факторингу №10-01/2023 відповідно до якого до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2111928770041. Відповідач свої зобов`язання не виконав в зв`язку з чим позивач звернувся з позовом до суду. Тому, позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість у розмірі 18748,30 грн. за договором №2111928770041 від 29.04.2021. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь загальну суму заборгованості за договорами №2111930545539 від 29.04.2021 та №2111928770041 від 29.04.2021 в сумі 40708,30 грн., судові витрати та витрати на правову допомогу у розмірі 13000,00 грн. Ухвалою суду від 07.01.2025 відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. 06.02.2025 представником відповідача [PERSON] - адвокатом Гудимою Т.В. до суду скеровано відзив на позовну заяву, в якому вона зазначає, що жодними належними доказами не підтверджується факт ініціювання отримання кредитних коштів відповідачем, погодження умов їх отримання та повернення, а також факт перерахування коштів відповідачу. Розрахунок заборгованості є неналежним доказом, оскільки даний документ створено позивачем без підтвердження його належності. Відсотки, які нараховані за кредитними договорами не відповідають засадам справедливості, добросовісності, розумності, зважаючи на суму отриманих кредитних коштів. Також, вважає, що право нарахування відсотків за кредитними договорами припинилось зі спливом строку дії договору. Витрати на правничу допомогу є завищеними та такими, що не відповідають критеріям обґрунтованості та розумності. Враховуючи зазначене, просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 12.02.2025 представником позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» - адвокатом Ткаченко М.М. до суду скеровано відповідь на відзив, в якій зазначає, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам чинного законодавства та вільному волевиявленню, сторонами було досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов, в тому числі щодо порядку нарахування та сплати процентів за договорами, можливості продовження строку користування кредитними коштами, в порядку та на умовах визначених договором, позичальника було ознайомлено з умовами договорів, висловив своє волевиявлення шляхом підписання договорів, що свідчить про прийняття ним всіх істотних умов кредитних договорів. Відповідачем не надано жодних доказів на спростування факту перерахування на його рахунок коштів. У розрахунку заборгованості чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована. Також, зазначає, що період з 29.04.2021 по 29.04.2022 є періодом правомірного користування позичальником кредитними коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування, який супроводжувався нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у договорі, отже нарахування відсотків здійснювалось в межах строку кредитування, визначеного та погодженого сторонами договору, при цьому відсоткова ставка не збільшувалась, а була чітко встановлена для кожного окремого періоду користування кредитом. Заперечення відповідача стосовно неспівмірного стягнення витрат на правничу допомогу не підтверджується жодними доказами, а є лише особистою думкою відповідача. Зважаючи на зазначене, просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 18.02.2025 представником відповідача до суду було скеровано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, якими підтверджено повторно доводи відповідача стосовно відмови в задоволенні позовних вимог. 26.02.2025 до суду скеровано додаткові пояснення представником позивача, якими обґрунтовується предмет позову та відповідність наявних в матеріалах справи доказів предмету спору. 28.05.2025 ухвалою суду витребувано від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» письмовий доказ, а саме інформацію: чи видавалась АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) кредитна картка № [NUMBER] ; докази зарахування на картку № [NUMBER] кредитних коштів у сумі 1000,00 грн. та 3000,00 грн., які 29.04.2021 року були на неї перераховані, а саме витребувати виписки по рахунку [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) за номером картки № [NUMBER] за період з 29.04.2021 по 29.05.2021 року; ідентифікаційні дані власника картки та повний номер картки № [NUMBER] , в тому числі, але не виключно прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти, тощо), та інші відомості про власника вказаної картки; інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] за період з 29.04.2021 по 29.05.2021 року; інформацію чи знаходиться номер телефону [NUMBER] в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). На виконання ухвали суду від 28.05.2025, витребувана від АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» інформація до суду надійшла 03.06.2025. В судовому засіданні представник позивача зазначив, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що відповідають обставинам справи, а розмір нарахованих відсотків обумовлюється лише діями відповідача, який не проводив жодних виплат, направлених на погашення заборгованості. Представник відповідача в судовому засіданні зазначила, що наполягає на відмові в задоволенні позовних вимог з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву, у разі ухвалення рішення про задоволення позовних вимог просить суд зменшити розмір нарахованих відсотків. В останнє судове засідання сторони не з`явилися, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до таких висновків. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, 29.04.2021 між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та [PERSON] укладено договір №2111930545539, шляхом підписання електронним цифровим підписом. Відповідно до умов Договору позики, відповідач отримав кредит у сумі 3000,00 грн., строк кредитування становив 16 днів, граничний строк кредитування - один рік (п. 1.9), тип процентної ставки - фіксована: з базовою процентною ставкою 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою 2%; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою 1,64%; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою 1,38%. 29.04.2021 тіж ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» та [PERSON] укладено договір №2111928770041, шляхом підписання електронним цифровим підписом. Відповідно до умов Договору позики, відповідач отримав кредит у сумі 1000,00 грн., строк кредитування становив 16 днів, граничний строк кредитування - один рік (п. 1.9) тип процентної ставки - фіксована: з базовою процентною ставкою 2% за кожен день користування кредитом за умови сплати всіх нарахованих процентів за користування кредитом не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; починаючи з першого дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,64% порівняно з процентною ставкою 2%; починаючи з 15 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 1,38% порівняно з процентною ставкою 1,64%; починаючи з 30 дня наступного за орієнтовним строком повернення кредиту процентна ставка збільшується на 2,65% порівняно з процентною ставкою 1,38%. Факт зарахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача підтверджується випискою, витребуваною судом за клопотанням представника позивача, згідно з якою відповідач отримав на свою платіжну картку № [NUMBER] у АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» кредитні кошти в сумі 1 000,00 грн. 29.04.2021 о 11-22 год. та в сумі 3000,00 грн. 29.04.2021 о 11-29 год. через платіжний сервіс WayForPay, який підтвердив аналогічну інформацію листами від 23.10.2024 б/н, що наявні в матеріалах справи. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Відповідно до положеньст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Згідно зі ст. 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно із частиною 1 статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі статтею 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. 01.12.2021 між ТОВ «СЛУЖБА МИТТЄВОГО КРЕДИТУВАННЯ» було укладено договір №1-12, відповідно до якого до ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами №2111930545539, №2111928770041. 10.01.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» було укладено договір факторингу №10-01/2023 відповідно до якого до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відступило право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами №2111930545539, №2111928770041. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору № 10-01/2023 про відступлення прав вимоги від 10.01.2023, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло права грошової вимоги до відповідача за Договорами позики №2111930545539, №2111928770041 від 29.04.2021. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість за Договором №2111930545539 від 29.04.2021 у розмірі 56244,90 грн., яка складається з: 3000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 53244,90 грн. - заборгованість за процентами. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість за Договором №2111928770041 від 29.04.2021 у розмірі 18748,30 грн., яка складається з: 1000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 17748,30 грн. - заборгованість за процентами. Враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №2111930545539 від 29.04.2021 у розмірі 21960,00 грн., яка складається з: 3000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 18960,00 грн. - заборгованість за процентами; за договором №2111928770041 від 29.04.2021 у розмірі 18748,30 грн., яка складається з: 1000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 17748,30 грн. - заборгованість за процентами. Згідно зі ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Як передбачено ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Статтею 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Як передбачено ч. 1 ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно із правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23.09.2015 у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Отже, судом встановлено факт невиконання належним чином зобов`язань по поверненню кредитних коштів відповідачем. У результаті чого виникла заборгованість за кредитними договорами, право вимоги за якими, на підставі договору факторингу перейшло до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР». Сума заборгованості відповідача перед ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» за розрахунком позивача становить 40708,30 грн. Як вже зазначалось раніше, п. 1.9 Договорів №2111930545539 від 29.04.2021 та №2111928770041 від 29.04.2021 визначено, що граничний строк кредитування складає 1 рік, тобто до 28.04.2022 включно. Як вбачається з наданих первісним кредитором та факторами розрахунків було здійснено нарахування відсотків лише в межах заявленого строку кредитування, а саме з 29.04.2021 по 28.04.2022 (включно), період активного договору. При цьому суд зауважує, що при визначенні розміру процентів суд керується саме цим розрахунком, оскільки жодного контррозрахунку відповідвачем надано не було. Крім, того з наданого розрахунку вбачається, що відповідач взагалі не здійснював свої зобов`язання перед кредитором щодо оплати кредиту та процентів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Таким чином, суд вважає встановленим та доведеним належними, допустимими та достовірними доказами факт виникнення та існування між позивачем, як особою, до якої перейшло право вимоги, та відповідачем кредитних відносин. Оскільки було встановлено факт отримання відповідачем кредитних коштів та їх не повернення у встановлені договором строки, тому у позивача виникло право на нарахування процентів у розмірах, обумовлених договором, за порушення відповідачем умов кредитування. Надаючи оцінку доводам представника відповідача щодо необхідності зменшення розмірів процентів, суд зазначає, що позивачем при зверненні з позовною заявою вже було застосовано принцип пропорційності та співмірності та зменшено розмір процентів з 53244,90 грн. до 18960,00 грн, тобто на 34284,9 грн, що на думку суду є достатнім, а отже при ухваленні рішення суд не вбачає необхідності ще більше зменшувати розмір нарахованих процентів. Тому позовні вимоги слід задовольнити та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню загальна сума заборгованості за договорами №2111930545539 від 29.04.2021 та №2111928770041 від 29.04.2021 в сумі 40708,30 грн. Щодо вимоги про стягнення правової допомоги. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких за частиною 3 статі 133 ЦПК належать витрати на професійну правову допомогу, які за змістом статті 137 ЦПК несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Приписами статті 141 ЦПК України визначено: розмір витрат, які сторона сплатила у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Суд звертає увагу, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути спів мірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини 4 статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, тому обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, а суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу повинен надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких відповідач має заперечення. Частиною 3 статті 141 ЦПК України закріплено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи. ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц. Як вбачається з матеріалів справи, понесені позивачем витрати на правничу допомогу в розмірі 13000,00 грн підтверджуються: договором №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 Адвокатським Об`єднанням «Лігал Ассістанс»; заявкою №96 від 01.11.2024 про надання юридичної допомоги Адвокатським Об`єднанням «Лігал Ассістанс»; витягом з Акту №2 про надання юридичної допомоги від 29.11.2024. Отже, з огляду на зазначені норми права, правову позицію Великої Палати Верховного Суду та встановлені обставин справи, суд дійшов переконання, що вимоги про відшкодування витрат позивача на правничу (правову) допомогу підлягають частковому задоволенню, оскільки вони пов`язані з розглядом справи, при цьому суд вважає, що позивачем не були дотримані критерії розумності їх вартості. Тому, на думку суду, розмір правничої (правової) допомоги має бути визначений у розмірі 7000,00 грн. Згідно частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2422,20 грн., сплачений ним при подачі позову, оскільки позов підлягає задоволенню в частині суми заборгованості, суд з врахуванням положень статті 141 ЦПК України вважає можливим відшкодувати позивачу понесені витрати в сумі 2422,40 грн.

Outcome: partial