Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 103\~715,37 грн. Позовна заява мотивована тим, що 30.07.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем укладено договір про надання кредиту. Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 32000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності. Боржник свої зобов`язання за кредитним договором про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що кредитний договір між позивачем та ним не укладався та будь-які кредитні правовідносини між ними взагалі відсутні; грошових коштів в кредит та зі сплатою відсотків за користування ними у зазначеному товаристві він не отримував; пов`язаних із цим документів, в тому числі із використанням електронного підпису, не підписував, умови кредитування між ними не погоджувались, із правилами та умовами кредитування у зазначеному товаристві він не ознайомлювався. За таких обставин отримані ним від позивача 32 000 грн. не є та не можуть вважатись кредитом, а підпадають під ознаки безпідставно набутого майна. Разом із тим, зважаючи на те, що зазначена сума коштів заявлена позивачем до стягнення саме як заборгованість за кредитом, а не безпідставно одержане майно, така позовна вимога не підлягає задоволенню. Крім того, з 2001 року він хворіє шизофренією, недиференційованою, епізодичного типу перебігу з наростаючим дефектом тимопатичного типу з приводу чого періодично лікується у Хмельницькій обласній психіатричній лікарні та приймає через 20 днів ліки, а саме ін`єкції клопіксол депо, який призначений для підтримуючої терапії шизофренії та інших психозів із галюцинаціями, маніями та порушенням мислення. Наприкінці липня 2024 року йому була зроблена чергова ін`єкція зазначеного медичного препарату, після якого він перебував у поганому психоемоційному стані. Наприкінці липня 2024 року він не усвідомлював значення своїх дій, а тому не розумів та не міг розуміти та усвідомлювати факту укладення із позивачем певного договору та його правової природи, отримання за ним коштів в кредит на певний строк та зі сплатою відсотків. До того ж, такий договір оформлений на вкрай невигідних та дискримінаційних умовах, так як ним передбачено сплату відсотків у значно завищеному розмірі, який у сотні разів вищий за середній розмір відсотків за банківськими кредитами. Тобто, позивач скористався його хворобливим психічним станом та неусвідомлення ним значення своїх дій, необізнаністю із умовами надання коштів, а саме сплати значних відсотків за користування ними, у зв`язку із чим правочин щодо надання таких коштів у відповідності до ст. ст. 203,225 та 233 ЦК України є недійсним, так як він вчинений без його волевиявлення, у момент коли він не усвідомлював значення своїх дій та не міг контролювати їх, а також під впливом тяжкої обставини і на вкрай невигідних умовах. Позивач подав відповідь на відзив, у якій вказує, що сторона відповідача не надала жодних доказів існування рішення суду, яким відповідача було визнано обмежено дієздатним або недієздатним до укладенням кредитного договору з позивачем. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Кредитний договір підписаний боржником за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між Заявником/ Кредитором та Боржником/Позичальником не був би укладений. Також звертає увагу на те, що згідно з п. 7.4.4 договору позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором та Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав Договір з вільним волевиявленням. Кредитодавець жодним чином не обмежував час на ознайомлення Позичальника з умовами Кредитного договору та Правилами. Позичальник добровільно погодився з умовами Кредитного договору та погодився його виконувати. Якби Позичальника не влаштовували умови Кредитного договору, він міг його просто не укладати. Крім того, протягом строку дії Кредитного договору та/або його закінчення Позичальник не звернувся із заявою про розірвання Кредитного договору та/або визнання Кредитного договору недійсним в цілому або його окремих частин. Порушення Позичальником графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування Кредитом на залишок заборгованості по Кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування Кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення Кредиту. Звертає увагу, що Кредитний договір, стягнення заборгованості за яким є предметом розгляду даної справи, є вже восьмим кредитним договором, який укладено Відповідачем з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика». Також вказує про повне виконання Відповідачем зобов`язань за вищезазначеними попередніми договорами. Вказує, що ТОВ «Бізнес Позика» не укладає з Позичальниками нових Кредитних договорів, якщо у Позичальника є діючий незакритий кредит. Якщо у Позичальника є діючий незакритий кредит, і він бажає отримати додаткові кредитні кошти у ТОВ «Бізнес Позика», йому пропонують укласти Додаткову угоду до діючого Кредитного договору, на підставі якої йому будуть перераховані додаткові кредитні кошти. Відповідно до вищевикладеного, зауважує, що відповідач знав про порядок укладення Кредитного договору та про всі інші типові умови кредитування у ТОВ «Бізнес Позика», а саме порядок перерахування кредитних коштів, порядок та розмір нарахування процентів за кредитним договором, встановлення комісії за надання кредиту тощо, оскільки він вже давно користується послугами ТОВ «Бізнес Позика» з надання кредитів та повністю виконував та закрив попередні Кредитні договори. Процесуальні дії суду Ухвалою суду від 02.05.2025 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Витребувано за клопотанням в АТ "ПУМБ" докази. Ухвалою суду від 18.08.2025 поновлено товариству з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» процесуальний строк для подання доказів. Долучено до матеріалів справи письмові докази надані представником позивача. Фактичні обставини, встановлені судом 30.07.2024 між ТОВ «Бізнес позика» та відповідачем було укладено Договір № 496819-КС-008 про надання кредиту (який підписаний відповідачем електронним підписом - одноразовим ідентифікатором). Згідно п.2.1 договору Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 32 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності (надалі - Кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (надалі - Правила) Строк, на який надається кредит: 24 тижнів (п.2.3 Договору). Стандартна процентна ставка за Кредитом: в день 1,50000000, фіксована. Знижена процентна ставка за Кредитом: в день 0,80604688, фіксована. (п. 2.4 Договору). Комісія за надання Кредиту (надалі - Комісія): 4800 грн. Нараховується одноразово при видачі Кредиту в дату видачі Кредиту (п. 2.5 Договору). Загальний розмір наданого Кредиту: 32 000,00 грн. Строк дії Договору: до 14.01.2025. Орієнтовна загальна вартість наданого Кредиту: 89603,88 грн. Загальні витрати за Кредитом: 57603,88 грн (п. 2.6 -2.9 Договору). Дата видачі Кредиту 30.07.2024. Дата повернення Кредиту 14.01.2025 (п.2.12-2.13 договору). У разі якщо погашення Кредиту здійснюється згідно погодженого Сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого Кредиту, то зобов`язання Позичальника по сплаті Процентів за користування Кредитом розраховуються відповідно до Зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. Договору. Сторони домовились, що у разі якщо повернення Кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, (за виключенням дострокового повернення Кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по Кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування Процентів за користування Кредитом за Зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між Сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. Договору. При цьому, нарахування процентів за Стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та Додатку №1 до Договору, та до закінчення строку дії Договору (п. 3.2.1-3.2.2 Договору). Сторонами в розділі 3 Договору кредиту погоджено «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів, припускаючи, що Позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка. У випадку не повернення будь-якого з платежів у строки, передбачені графіком платежів, Кредитодавець здійснює відповідне коригування зобов`язань Позичальника, в тому числі з врахуванням скасування умови про нарахування процентів за Зниженою процентною ставкою, при чому проценти за користування Кредитом нараховуються на фактичний залишок суми Кредиту (п.3.2.4 Договору). Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до дати вказаної у п. 2.7 Договору (п.7.1 Договору). Крім цього, інформація стосовно розміру кредиту, строку його повернення, відсотків за користування кредитом була доведена відповідачу у паспорті споживчого кредиту, який підписаний відповідачем електронним підписом - одноразовим ідентифікатором. Перерахування відповідачу кредитних коштів підтверджується листом ТОВ ПрофітГід. Крім цього, на виконання ухвали суду, АТ Пумб надав відповідь (листом від 20.05.2025), якою підтвердив, що на ім`я відповідача в банку емітовано картку; згідно виписки підтверджується зарахування коштів у розмірі 32000 грн. Відповідно до Розрахунку заборгованості, відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату на загальну суму 5650 грн. Станом на 31.03.2025 заборгованість за Договором становить 103715,37 грн, та складається з: - Суми прострочених платежів по тілу кредиту - 31742,06 грн; -Суми прострочених платежів по процентах - 68954,21 грн; -Суми прострочених платежів за комісією - 3019,1 грн. Згідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача за кредитним договором після закінчення строку дії кредитного договору не змінювалася (проценти після закінчення строку дії кредитного договору не нараховувалися). Крім цього, відповідачем надано складені щодо нього: - виписку Хмельницького обласного закладу з надання психіатричної допомоги (поступив - 15.01.2001, виписаний - 23.02.2001), в якій вказано кінцевий клінічний діагноз: шизоафективний психоз, маніакальний тип. - виписку Хмельницької обласної психіатричної лікарні з карти стаціонарного хворого (поступив - 18.01.2017, виписаний - 01.02.2017), в якій вказано кінцевий клінічний діагноз: шизофренія, недиференційована, епізодичного типу перебігу з наростаючим дефектом тимопатичного типу. - рецепт для виписування лікарських засобів від 23.02.2024, чеки про придбання лікарських засобів та інструкцію для медичного застосування лікарського засобу. Водночас, позивачем надано договори про надання кредиту, укладені з відповідачем: - від 10.07.2024 №496819-КС-006 (на суму 3000 грн.), із довідкою про відсутність заборгованості за таким договором у зв`язку з його виконанням від 13.06.2024; - від 21.07.2024 №496819-КС-007 (на суму 3000 грн.), із довідкою про відсутність заборгованості за таким договором у зв`язку з його виконанням від 13.06.2024. Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права. Відповідно до частин першої, третьої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі статтею 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як передбачено частиною першою статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з частиною першою статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення чергової частини позики кредитор має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Враховуючи положення ч.1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. У статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Також, відповідно до ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Вказаний вище кредитний договір укладений в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовими ідентифікаторами (одноразовим паролем). Відповідно до частини першої статті 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису відповідно до вимог\~законів України "Про електронні документи та електронний документообіг"\~та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.. Наведене відповідає позиції Верховного Суду, сформованій у справах №524/5556/19 від 12.01.2021, №234/7159/20 від 10.06.2021. Зокрема, Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі №524/5556/19 від 12.01.2021 дійшов такого висновку: «Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами ». У цій справі матеріалами справи підтверджено підписання позичальником договору електронним підписом, що відтворений шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону, який зазначений в реквізитах сторін. При цьому, позичальник надав кредитору вичерпну інформацію відносно себе: РНОКПП, зареєстроване місце проживання, номер мобільного телефону, та реквізити банківської картки, вказавши, що його попереджено про кримінальну відповідальність, передбачену ст.182 КК України. Доказів, що указаний в договорі одноразовий ідентифікатор та персональні дані належить третій особі, а не позичальнику, останнім не надано. У той же час, листом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" підтверджено належність відповідачу банківської картки, номер якої вказаний у договорі кредитування. Наданий суду відповідачем відзив на позовну заяву не спростовує факту укладання договору, отримання відповідачем грошових коштів у позику, наданого суду розрахунку заборгованості. Відтак, в цій частині доводи відповідача, який наполягав на неукладеності такого договору, не знайшли свого підтвердження. Із вимогами про недійсність/нікчемність такого договору відповідач до суду також не звертався. Щодо доводів відповідача про те, що він перебуває на обліку в психіатрії і знаходиться під наглядом лікаря-психіатра, то це не спростовує те, що він уклав Договір про відкриття кредитної лінії. Суд звертає увагу на те, що для чинності правочину волевиявлення його учасника має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, тобто формування волевиявлення повинно бути вільним від факторів, що могли б викривити уяву особи про зміст правочину або створити бачення наявності внутрішньої волі за її відсутністю. Правовим наслідком укладення особою правочину з дефектом волі є недійсність цього правочину, в тому числі на підставі\~статті 225 ЦК України. Правила цієї статті поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, що не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Відповідно до статей\~16,\~203,\~215 ЦК України\~для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: 1) пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; 2) наявність підстав для оспорення правочину; 3) встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Відповідно до частини першої\~статті 225 ЦК України\~правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці і суд застосовує окремі позиції щодо цього. Зокрема, презумпція правомірності правочину підтверджена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010, у якій зазначено, що\~стаття 204 ЦК України\~закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 23 січня 2019 року у справі № 355/385/17 зазначено, що тлумачення статей\~215\~та\~216 ЦК України\~свідчить, що учасники цивільних відносин не можуть на рівні того чи іншого договору здійснювати його кваліфікацію як недійсного (нікчемного чи оспорюваного), визначати правові наслідки нікчемності правочину. За домовленістю сторін можуть змінюватися тільки правові наслідки оспорюваного правочину. У\~статті 629 ЦК України\~закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: 1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; 2) розірванні договору в судовому порядку; 3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; 4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в\~главі 50 ЦК України; 5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2020 року в справі № 177/1942/16-ц вказано, що тлумачення статей\~215,\~216 ЦК України\~та\~статей 651 - 653 ЦК України\~свідчить, що законодавець розмежовує конструкції «недійсність договору» та «розірвання договору», як за підставами, так і за своїми правовими наслідками. Наявність підстав для визнання договору недійсним має встановлюватися судом на момент його укладення. Тобто, недійсність договору має існувати в момент його укладення, а не в результаті невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, що виникли на підставі укладеного договору. Невиконання чи неналежне виконання зобов`язань, що виникли на підставі оспорюваного договору не є підставою для його визнання недійсним. У постанові Верховного Суду від 19 вересня 2019 року (справа № 591/2231/16-ц) також зазначено, що тлумачення\~статті 225 ЦК України\~свідчить, що правила цієї статті поширюються на випадки, коли фізична особа хоча і є дієздатною, однак у момент вчинення правочину вона перебувала в такому стані, коли не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Підставою для визнання правочину недійсним на підставі, передбаченій частиною першою\~статті 225 ЦК України, має бути встановлена судом неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Встановлення неспроможності особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними такого стану на момент вчинення правочину відбувається з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, що підтверджують чи спростовують доводи про те, що в момент вчинення правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними. Стосовно відповідача відсутнє рішення суду, згідно якого він був би визнаний недієздатним/обмежено дієздатним; договір у судовому порядку не розривався, не визнавався недійсним; відповідний висновок експертизи, який би вказував на те, що відповідач не розумів та не міг розуміти, усвідомлювати факту укладення із позивачем договору позики, також відсутній. У той же час, позивач вказав та надав докази того, що між сторонами раніше уже укладались договори позики. З наданих відповідачем доказів (медичних виписок та інструкції медичного препарату) неможливо встановити, що на момент укладення кредитного договору він не усвідомлював значення своїх дій та/або не міг керувати ними; такі відомості також не підтверджують, що відповідач був недієздатним чи обмежено дієздатним. Вказані у відзиві доводи відповідача (що він не усвідомлював значення своїх дій, а тому не розумів та не міг розуміти та усвідомлювати факту укладення із позивачем певного договору) не підтверджені належними та допустимими доказами. У той же час, судом встановлено, що кредитні кошти були перераховані відповідачу. Отже, факт отримання відповідачем коштів від ТОВ «Бізнес позика» суд вважає доведеним. Пунктами 2.3, 2.13 Договору визначений строк кредитування - 24 тижнів, строк повернення кредиту\~14.01.2025. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, оскільки не повернув кредитору кредитні кошти, проценти за користування ними, комісію, внаслідок чого виникла заборгованість. Вказана заборгованість нарахована за період з 30.07.2024 до 14.01.2025, тобто в межах строку кредитування. Розрахунок заборгованості підтверджує складові заборгованості та узгоджується з умовами кредитного договору. Щодо доводів відповідача про те, що договір оформлений на вкрай невигідних та дискримінаційних умовах, суд звертає увагу на таке. Пункти договору про розміри процентної ставки погоджено за домовленістю сторін, договір було укладено в електронній формі, про його умови особа була ознайомлена попередньо, а відтак вільно та свідомо погодилася виконувати взяті на себе зобов`язання, у тому числі і щодо сплати процентів за користування кредитними коштами. Відповідач у визначений договором строк кредитні кошти не повернув, платежі на виконання умов договору здійснив лише частково\~у сумі 5650 грн. (згідно розрахунку заборгованості). Така поведінка відповідача, який лише частково здійснив погашення заборгованості (у меншому розмірі за суму отриманого кредиту), водночас заперечував факт укладення ним кредитного договору, не свідчить про добросовісність з його боку. У такому випадку вказані доводи слідують лише з його особистих суб`єктивних оцінок як боржника, зацікавленого у мінімізації своїх грошових зобов`язань, а не належного та справедливого виконання договірних зобов`язань. Тому, враховуючи обставини справи, слід визнати обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення з відповідача процентів за користування кредитними коштами відповідно до умов договору. Таким чином, позовні вимоги необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість, яка виникла внаслідок неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань. Розподіл судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Згідно довідки МСЕК, відповідач є інвалідом ІІ групи безстроково. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а відповідач\~\~на підставі\~\~п. 9 ч. 1\~ст. 5 Закону України "Про судовий збір"\~звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях, відповідно до вимог ч. 1, 6\~ст. 141 ЦПК України\~належить провести розподіл судових витрат, а саме:\~\~позивачу належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, понесені судові витрати за розгляд справи у суді першої інстанції у сумі 2422,40 грн.

Outcome: approved