Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

03.07.2025 представник позивач [PERSON] - адвокат Шкарупська-Баранова Н.Б. звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 17 жовтня 2009 року між [PERSON] (надалі позивачкою) та [PERSON] (надалі відповідачем) було укладено шлюб, який зареєстрований Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №462. У позивача і відповідача є спільна дитина, [PERSON] , [INFO] . Протягом тривалого часту стосунки між ним погіршувались, сімейне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходженням поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Позивачка з відповідачем фактично припинили відносини між собою як подружжя, разом не проживають останні три роки та спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер і в подальшому збереженні сімейних відносин немає сенсу, примирення між ним неможливе, просить розірвати шлюб між сторонами. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова Свірідової В.В. від 08.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному порядку (а.с.13). 23.07.2025 р. відповідачем було подано заяву про визнання позову, зазначив, що строку на примирення з дружиною не потребує, оскільки впевнений у остаточності свого рішення та не бачить сенсу у продовженні формальних відносин. Розгляд справи просить проводити без участі відповідача та його представниці на підставі наявних матеріалів справи. 28.07.2025р. представником позивача подано заяву про відшкодування витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката. В судове засідання сторони та їх представники не з`явились, попередньо подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Повно та всебічно дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні відносини між сторонами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав та мотивів. Відповідно до вимог\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено та підтверджено доказами наступне. Між сторонами\~зареєстровано шлюб\~17\~жовтня 2009року Шевченківським відділом реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №462, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). В шлюбі в них народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 16.02.2016року (а.с.7). Відповідно до ч. 3 ст.\~105\~СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що між сторонами через різні погляди на життя і сімейні відносини, наступив розлад, який носить стійкий характер. Сторони тривалий час не підтримують подружні відносини, останні три роки позивачка з відповідачем не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків. Сім`я розпалась остаточно, шлюб носить формальний характер і подальше збереження сімейних відносин немає сенсу, примирення неможливе. Таким чином, позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права подружжя, а також те, приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам кожного з них, а тому, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до вимог ч.2 ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Після розірвання шлюбу позивачка бажає залишити прізвище « [PERSON] ». Відповідно до пункту 6 частини першої\~статті 264 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до частини першої\~статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову, судові витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 1211,20грн. повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача. Щодо питання суми стягнення на правничу допомогу суд зазначає наступне. Положеннями\~ст. 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі\~ст. 15 ЦПК України\~учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розум ним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Відповідно до положень п. 1 ч. 1, 3\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 3\~ст. 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до\~ст. 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що стороною позивача надано докази на підтвердження вимог понесених витрат на правничу допомогу, а саме: договір №24/25 про надання правничої допомоги від 30.06.2025, додаток №1 до договору про надання правничої допомоги від 30.06.2025,\~додаток №2 до договору, а саме акт виконаних робіт та квитанцію №02-07/25, якою підтверджується, що позивачка понесла витрати на правничу допомогу, а саме за підготовку позовної заяви (а.с.26-32). Водночас за змістом ч. 4\~ст. 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Також, у рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Зважаючи на викладені норми, судом має братися до уваги обсяг, та характер наданих послуг. Представник позивача зазначає те, що позивачем було понесено витрати на послуги адвоката, що пов`язані складання позовної заяви в розмірі 4000,00грн. З огляду на викладене вище, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи (складення позовної заяви), а також розгляду справи в спрощеному позовному провадженні, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00грн.

Outcome: approved