Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача Позивач [PERSON] звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про припинення стягнення аліментів, У позовній\~заяві просить\~суд припинити стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, згідно рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2013 року у справі N? 635/10743/13-ц. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що сторони перебували у шлюбі, що був зареєстрований 14 лютого 2012 року. Від шлюбусторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірваний рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2013 року. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір?ю за її зареєстрованим місцем проживання. Вказаним рішенням прізвище відповідачки « [PERSON] » змінено на дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2013 року справа N? 635/10743/13-ц) з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , в розмірі частини від всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення піддане примусовому виконанню, виконавчий лист перебуває в Московському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків). За домовленістю батьків після розірвання шлюбу дитина проживала з матір?ю, батько дитини сплачував відповідачці аліменти та брав на себе додаткові витрати по утриманню дитини. 12 червні 2021 року позивач забрав дитину до себе на літні канікули та з цього часу неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом з батьком. [PERSON] несе всі витрати з утримання малолітнього сина, оплати спортивно-оздоровчих послуг, лікування, здійснює інші необхідні платежі, потреба в яких виникає під час виховання та розвитку дитини. Зазначає, що по теперішній час рішення суду про стягнення аліментів на користь матері дитини знаходиться на примусовому виконанні, заборгованість за аліментами накопичується, не зважаючи на фактичне проживання дитини з батьком, відповідачка вимагає сплати аліментів на утримання сина саме на її користь. Вважає, оскільки, з червня 2021 року змінилося місце проживання дитини, неповнолітній утримується не матір?ю, а батьком, є підстави для звернення із позовом про припинення стягнення аліментів. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, відповідач [PERSON] надала до суду відзив, в якому зазначила, що вона заперечує щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі. Зазначила, що станом на 01 березня 2021 року у позивача наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 137\~787,35 грн. за період з 18.11.2013 року по 01.03.2021 року. У зв`язку з наведеним [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення пені у зв`язку зі сплатою аліментів. Крім того, зазначила, що у червні 2021 року [PERSON] забрав сина до себе на канікули та не повернув дитину за постійним місцем мешкання та навчання. Також зазначила, що позовні вимоги [PERSON] заявлено передчасно, оскільки рішення суду щодо визначення місця проживання дитини з батьком не прийнято, а справа перебуває на розгляді у суді. Таким чином, відповідач зазначає, що у зв`язку з тим, що на сьогодні не має рішення суду щодо визначення місця проживання дитини разом із батьком немає, і законодавчо визначених підстав для припинення стягнення аліментів. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14.05.2024 виділено в самостійне провадження вимоги [PERSON] до [PERSON] про припинення стягнення аліментів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, застосовані норми права та мотиви суду Відповідно до частини 1\~статті 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно\~статті 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд, повно та всебічно дослідивши обставини справи, вислухавши думку учасників процесу, перевіривши їх наявними у матеріалах справи письмовими доказами, надавши їм оцінку, дійшов до наступного. Судом встановлено, сторони перебували в шлюбі, що був зареєстрований 14 лютого 2012 року Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області, актовий запис N? 7. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірваний рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 грудня 2013 року. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір?ю. Вказаним рішенням прізвище відповідачки « [PERSON] » змінено на дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2013 року справа №635/10743/13-ц з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , в розмірі частини від всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 листопада 2013 року до досягнення дитиною повноліття. Рішення піддане примусовому виконанню, виконавчий лист перебуває в Московському відділі державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Харків)(ВП № 51759441). З пояснень представника позивача слідує, що 12 червні 2021 року позивач забрав дитину до себе на літні канікули та з цього часу неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає разом адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи від 23.07.21 №3995 вбачається, що [PERSON] з 23.07.2021 по теперішній час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач - [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки, наданої директором Вишнивецького ліцею «Ідеал» від 19.07.2021 №154, вбачається, що [PERSON] дійсно навчається в 4-Б класі Вишнивецького ліцею «Ідеал», Вишневої міської ради Бучанського району Київської області. Відповідно до довідки учня загальноосвітнього навчального закладу про результати обов`язкового медичного профілактичного огляду від 03.07.2021 вбачається, що [PERSON] проходив медичний огляд як учень Вишнивецького ліцею «Ідеал». Згідно Декларації №0001-1НТЗ-9ЕА0 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу, вбачається, що законним представник неповнолітнього [PERSON] , який уклав декларацію з лікарем за фактичним місцем проживання дитини за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] . Відповідно до акту на предмет проживання без реєстрації в с. Софіївська Борщагівка Бучанського району Київської області від 09 вересня 2022 року, наданого депутатом Борщагівської сільської ради Пальчевським П.Л. та посвідченого сільським головою Кудриком О. слідує, що [PERSON] , [INFO] , дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] без реєстрації протягом двох років з січня 2021 року. Відповідно до довідки, наданої директором ТОВ «ЦЕНТР ОСВІТИ «ОПТІМА» Білодід О. вбачається, що станом на 08 вересня 2022 року [PERSON] 2011 року народження зарахований до 5-Б2 класу ТОВ «Центр освіти «Оптіма» з 31 серпня 2022 року, наказ від 31.08.2022 №353-у. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до статті 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За змістом статті 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 179 СК України передбачає, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до статті 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Відповідно до п.17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. За результатом системного аналізу вказаних приписів законодавства вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини, не витрачає отримувані нею аліменти на дитину, а дитина разом з цим не проживає разом з нею та не перебуває на її утриманні. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів матері дитини. При цьому обов`язок батька платника аліментів, утримувати дитину не припиняється. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а стаття 273 СК України додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. З огляду на відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями стаття 273 СК України має на меті скасування їх присудження. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені частиною 2 статті 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема, є припинення правовідношення, а також його анулювання. У зв`язку із зазначеним, з урахуванням предмета цього спору в частині припинення стягнення аліментів з позивача на користь відповідача на утримання сина, однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа №\~711/8561/16), відповідно до якого за своєю суттю аліменти це кошти покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. Судом встановлено, що з липня 2021 року неповнолітній [PERSON] , [INFO] , постійно проживає з батьком за адресою: [ADDRESS] , знаходиться на його утриманні, відвідує Вишневський ліцей «Ідеал» Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, перебуває під наглядом сімейного лікаря-педіатра ТОВ «Фастмед Україна» (вул.Боголюбова, 26, кв. 16, с. Софіївська Борщагівка Київської області), отримує спортивно-оздоровчі послуги ТОВ «Спорт-профіт» за адресою: [ADDRESS] . Відповідно частини 4 статті 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Як встановлено неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з батьком позивачем по справі та повністю знаходиться на його утриманні, тобто змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом припинення примусового стягнення на користь відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , які стягуються на підставі рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2013 року. Статтями 192 та 197 СК України передбачено спеціальні способи захисту прав платників аліментів, які застосовуються у разі зміни обставин, які мають значення для визначення розміру аліментів, і такими способами є зміна розміру аліментів або звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Відповідно до статті 5 ЦПК, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Натомість, в судовому засіданні встановлено, що жоден із способів, передбачених статей 192, 197 СК України, не забезпечить усунення порушення прав позивача, а іншого способу не передбачено законом. Відповідно до статті 7 СК регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Частиною другою статті 13 ЦК передбачено, що при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Тож, з огляду на положення статей 7, 10, 181, 192 СК України , в контексті положень статей 3, 5, 273 ЦПК України, статей 13, 16 ЦК України, статей 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає, що позовні вимоги про припинення стягнення аліментів підлягають задоволенню, оскільки лише у такий спосіб можливо належним чином захистити порушене право позивача і такий спосіб не завдасть шкоди правам та інтересам відповідача і дитині. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 гривень 00 копійок. На підставі викладеного та

Outcome: approved