Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (надалі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики №2814643 від 13 травня 2024 року в загальному розмірі 20583,38 грн. Свої вимоги мотивувало тим, що 13 травня 2024 року між відповідачем та ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір позики №2814643, відповідно до умов якого кредитор передав у власність грошові кошти на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомився на сайті з повною інформацією щодо позичальника та його послугами, що передбачено ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Крім того, погодився з тим, що він до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «Фінансова компанія «1 безпечне агентство необхідних кредитів», які перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті, їх зміст, суть, об`єм зобов`язання сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. 641, 644\~ЦК України та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію необхідну для укладення договорів. 14 червня 2021 року між позивачем та ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» було укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «1 безпечне агентство необхідних кредитів» відступило належне йому право вимоги до боржників відповідно до реєстру боржників. Відповідно до реєстру боржників №35 від 11 квітня 2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 28.10.2024 року, ТОВ «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики №2814643 від 13 травня 2024 року в сумі 20583,38 грн, з яких: 6550,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 933,38 грн сума заборгованості за відсотками, 13100,00 грн сума заборгованості за пенею. Позивач зазначає, що з моменту отримання права вимоги до відповідача за даним договором позики, ним не здійснювалося жодних нарахувань. При цьому, вказана сума заборгованості за цими договорами не погашена ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за договором позики №2814643 від 13 травня 2024 року в загальному розмірі 20583,38 грн, а також судових витрат. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 30 травня 2025 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі з роз`ясненням процесуальних прав учасників справи, зокрема, щодо надання у визначені строки відповідачем відзиву на позов, а позивачем письмової відповіді на такий відзив. Відповідач правом подання відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. 207, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 610-611, 625, 628, 629, 639, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст.\~204\~ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з ч. 1 ст.\~207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Статтею 628\~ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до ст.\~639\~ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Закон України\~«Про електронну\~комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Статтею 3\~цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 7, 12 ст.\~11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Статтею 12\~зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Норми статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідно до Закону України\~«Про електронний\~цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму. Відповідно до ст.\~1054-1055\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 526, 530\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.\~536\~ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно зі ст.\~625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до його умов та вимог ЦК України. Судом установлено, що 08 черв13 травня 2024 року між ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» та [PERSON] із використання вебсайту https://clikcredit.ua/ був укладений договір позики (з фіксованою процентною ставкою) №2814643. Відповідно до його умов ТОВ «1 безпечне агентство необхідних кредитів» зобов`язується передати відповідачу у власність грошові кошти у розмірі 6550,00 грн, шляхом перерахування на його банківський рахунок із використання реквізитів електронного платіжного засобу позичальника. Строк позики 19 днів, останній день повернення позики 01.06.2024 року. Базова процентна ставка/день 0,75%. Процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день - 2,70%. Пеня в день 2,70%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 1192,55%. Орієнтовна загальна вартість позики 7483,38 грн. Позичальник до моменту підписання договору вивчив цей договір та Правила надання грошових коштів у позику (на умовах повернення позики в кінці строку позики), за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «ClickCredit», що розміщений на сайті https://clickcredit.ua/snformaciya їх зміст, суть об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору, йому зрозумілі (п.5.3. договору). Цей договір укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Верховний Суд у постанові від 12 січня 2021 року у справі №524/5556/19 дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України або ГК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України). Як слідує з матеріалів справи вказаний договір підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, який був надісланий ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» на вказану позичальником електронну пошту, на підтвердження чого у ідентифікаційній частині договору позики (з фіксованою процентною ставкою) №2814643 від 13 травня 2024 року міститься код ідентифікатора відповідача - «060D1I», який є безпосереднім підписом відповідача. Ідентифікаційна частина договору позики містить ідентифікуючі дані [PERSON] , в тому числі зазначено рахунок позичальника № [NUMBER] . Відповідно до п. 3 договору, позикодавець надає Позичальнику детальний перелік складових загальної вартості кредиту у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супровідних послуг позикодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за формою наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що зазначена у додатку № 1 до Договору, який є його невід`ємною частиною. В Додатку №1 до договору позики №2814643 від 13 травня 2024 року (з фіксованою процентною ставкою), який є невід`ємною частиною договору, зазначено, що загальна вартість кредиту становить 7483,30 грн, з яких: 6550,00 - сума кредиту, 933,38 грн - проценти за користування кредитом. Згідно п. 4 договору, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дату отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, За змістом п. 6 договору, позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати позики, установлених цим договором (пролонгація) Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права. 14 червня 2021 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №14/06/21, відповідно до умов якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ», за плату, а останнє приймає права грошової вимоги до боржників, вказаних у реєстрі боржників, за кредитними договорами, укладеними між кредитором і боржниками. Відповідно до п. 1.2 вищевказаного договору факторингу, перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників, клієнт відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників згідно додатку №2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому - передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору. 28 липня 2021 року сторони цього договору уклали додаткову угоду №2 до договору факторингу, внісши зміни до п.1.3 договору, а 28 жовтня 2024 року додаткову угоду №42 до цього договору, визначивши загальну суму вимоги, що відступається згідно реєстру №35 від 28 жовтня 2024 року. 13 червня 2022 року сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №7, якою виклали п. 9.1 договору в наступній редакції: «Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення його печатками. Договір дійсний протягом 12 місяців з дня набрання чинності, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором. У випадку, якщо жодна із сторін не направить письмове повідомлення про розірвання договору за один місяць до строку закінчення дії договору, даний договір автоматично пролонгується на кожний наступний рік. Ця додаткова угода до договору вступає в дію з дати її підписання сторонами і є невід`ємною частиною договору. В усьому іншому, що не зазначено в цій додатковій угоді, сторони керуються договором». 28 жовтня 2024 року сторони договору факторингу підписали акт прийому - передачі реєстру боржників №35 до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року та скріпили його печатками. Відповідно до витягу з реєстру боржників №35 від 28.10.2024 року до договору факторингу №14/06/21 від 14 червня 2021 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права вимоги до відповідача за договором позики №2814643 від 13 травня 2024 року, на загальну суму 20583,38 грн, з яких: 6550,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 933,38 грн сума заборгованості за відсотками, 13100,00 грн сума заборгованості за пенею. Договір факторингу є правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Доказів про неправомірність цього договору матеріали справи не містять. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до ч. 1 ст.\~1077\~ЦК України за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Матеріали справи не містять доказів повідомлення боржника про заміну кредитора. Разом з тим, неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань. Такого висновку дійшов Верховний Суд в своїй постанові від 6 лютого 2019 року в справі №361/2105/16-ц. Отже до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право кредитора за вищевказаними кредитними договорами, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами. Щодо заборгованості за цим договором позики, то суд зазначає наступне. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість за договором позики №2814643 від 13 травня 2024 року станом на 28.10.2024 року становить 20583,38 грн, з яких: 6550,00 грн сума заборгованості за основною сумою боргу, 933,38 грн сума заборгованості за відсотками, 13100,00 грн сума заборгованості за пенею. В той же час, за цим договором кредит надавався строком на 19 днів, тобто до 01.06.2024 року (останній день), з процентною базовою ставкою/день 0,75 % В Додатку №1 до договору позики (з фіксованою процентною ставкою), який є невід`ємною частиною договору, зазначено, що загальна вартість кредиту становить 7483,30 грн, з яких: сума кредиту 6550,00 грн, сума нарахованих процентів за користування кредитом 933,38 грн. Згідно з п. 4 договору, проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дату отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором. Відповідно до п. 6 договору, позичальник має право ініціювати укладення додаткового договору для продовження строку кредитування та/або строку виплати позики, установлених цим договором на підставі поданого до позикодавця звернення із зазначеною датою в електронній формі із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час такого ініціювання. Продовження строку користування позикою, здійснюється шляхом укладення додаткової угоди, що підписується одноразовим ідентифікатором. Згідно п. 16 договору, у разі якщо позичальник не дотримується умов Офіційних правил програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», процентна ставка, визначена п. 2 договору (якщо до процентної ставки застосовується знижка) припиняє свою дію. Відповідно до п. 18 договору, якщо сума позики, зазначена в п. 2 договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п. 2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України\~«Про споживче\~кредитування» та іншими актами законодавства. Тобто умови договору позики передбачають різні умови нарахування відсотків, при цьому слід звернути увагу, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 вказала, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. Як зазначено раніше позика надавалася відповідачу строком з 13 травня 2024 року до 01 червня 2024 року (останній день). Сторони погодили, що денна процента ставка становить 0,75%, що становитиме 933,38 грн, а тому суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача проценти саме в розмірі 933,38 грн. Визначаючись щодо суми заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, суд звертає увагу, що позивач просить стягнути з відповідача13100,00 грн заборгованості за пенею. Відповідно до п. 18 договору позики №2814643 від 13 травня 2024 року, якщо сума позики зазначена в п. 2 договору, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк позикодавець має право, у випадку невиконання позичальником умов цього договору, нараховувати пеню в розмірі визначеному п. 2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Нарахування неустойки за своїм змістом є мірою відповідальності позичальника, що відповідає положенню ст. 549 ЦК України. В той же час, відповідно до п. 18. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Беручи до уваги, що заборгованість у виді пені в сумі 13100,00 грн за договором позики №2814643 від 13 травня 2024 року (для задоволення власних потреб) нарахована в період дії в Україні воєнного стану, тому в силу вищевказаних положень чинного законодавства позичальник звільняється від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойку (штраф, пеню) за таке прострочення та відповідно позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача 13100,00 грн пені за цим договором задоволенню не підлягає. Отже, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики №2814643 (з фіксованою процентною ставкою) від 13 травня 2024 року в сумі 7483,38 грн, з яких 6550,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 933,38 грн - сума заборгованості за відсотками. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1100,98 грн судового збору (пропорційно задоволеним вимогам).

Outcome: partial