Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якої діє представник-адвокат Козар Микола Михайлович звернулася до суду з позовною заявоюдо [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Суд своєю ухвалою від 26.06.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначив судовий розгляд справи без повідомленням сторін. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Із змісту позовної заяви суддя встановив, що [PERSON] утримується під вартою відповідно до ухвали Київського районного суду м.Харкова від 09.05.2025 року (справа №935/466/25). Відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами направлено до Державної установи "Харківський слідчий ізолятор", адреса м.Харків, вул.Полтавський Шлях, буд.99, Харківської області). Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Представник позивача-адвокат Козар М.М., який діє в інтересах [PERSON] (ордер на надання правничої (правової) допомоги серії АО №1181644 від 24.06.2025 року) подав до суду заяву (вх.№6839) про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитинипідтримує у повному обсязі, просить задовольнити з підстав зазначених у позові (вх.№4643) за наявними у матеріалах справи доказах. Відповідач відзив (заперечення) на позовну заяву не подала. Поштове повідомлення повернуто до суду із відміткою про вручення ухвали про відкриття провадження у справі та розпискою [PERSON] про отримання копії позовної заяви з доданими до неї документами (а.с.15). Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Заперечень що спростовують заявлені позовні вимоги до суду не надано. Представник третьої особи Служби у справах дітей Полянської сільської ради Куля Л. подала до суду заяву (вх.№6075) про розгляд справи у відсутності представника ССД Полянської сільської ради. Письмових пояснень з викладеними аргументами і міркуваннями щодо заперечення позову до суду не подано. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження. Суд проводить заочний розгляд справи за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» - кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України; ч.3 ст. 11 розділу III Закону України "Про охорону дитинства"- предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України - право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України, ст. 141 Сімейного кодексу України - батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Отримання аліментів на дитину не залежить від того перебувають батьки у шлюбі чи ні, живуть вони разом чи окремо один від одного. Згідно копії свідоцтва про народження дитини [PERSON] , [INFO] (серія [NUMBER] відповідний актовий запис №26 від 09.10.2012 року, складений виконавчим комітетом Плосківської сільської ради Свалявського району, Закарпатської області) в графі "батько" записано [PERSON] (відомості про батька записано на підставі ст.135 Сімейного кодексу України), в графі мати записано [PERSON] (відповідач). Рішенням виконавчого комітету Полянської сільської ради №34 від 27.05.2025 року надано статус дитини позбавленої батьківського піклування малолітній [PERSON] , [INFO] . Рішенням виконавчого комітету Полянської сільської ради №35 від 27.05.2025 року встановлено опіку над дитиною позбавленою бітьківського піклування малолітньою [PERSON] , [INFO] та призначено опікуном [PERSON] , мешканку [ADDRESS] . Підставою для встановлення опіки стало те, що мати дитини [PERSON] утримується під вартою відповідно до ухвали Київського районного суду м.Харкова від 09.05.2025 року (справа №935/466/25). Відомості про батька записано зі слів матері на підставі ст.135 Сімейного кодексу України (копія витягу №00025070415 від 24.12.2019 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батьків, наданий Свалявським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області). Відповідно до ст. 180 СК України передбачено обов`язок утримання батьками неповнолітніх дітей, які не досягли 18 років. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності; ст. 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини; ч.3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька або у твердій грошовій сумі за вибором того, разом з яким проживає дитина; ч. 2 ст. 182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру витрат на утримання дітей які визначаються за рішенням суду, суд визначає не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір (правова позиція в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.09.2016 року, справа №755/14148/18). Перебування матері в СІЗО не звільняє її від обов`язку утримувати свою дитину. ЇЇ дохід (заробітна плата, що нараховується в установі) може бути використана для сплати аліментів. (Державна виконавча служба відкриває виконавче провадження та приступає до примусового стягнення аліментів з будь-яких доходів матері, у тому числі тих, що надходять до неї під час перебування в СІЗО). Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження;ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Сімейний кодекс України виходить із принципів рівності прав та обов`язків батьків; ст. 179 СК України - аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини;ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини суду не надано.Судом не встановлено істотних обставин, які могли б впливати на виконання відповідачем своїх обов`язків щодо утримання дитини, можливості сплачувати аліменти, з урахуванням інтересів та потреб доньки [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що аліменти є власністю дитини, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, що обов`язок по утриманню дитини покладається на батьків, що від відповідача заперечень не надійшло, суд вважаєпозовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини обгрунтованими та доходить висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити. Розмір аліментів стягуваних з відповідача визначити у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, який відповідатиме чинному Законодавству, не порушуючи інтересів і становища, як відповідача так і позивача. Стягнення проводити на користь [PERSON] (опікуна та позивача) з 25.06.2025 року. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд роз`яснює сторонам положення ст. 192 СК України, яка передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.1 ст. 196 СК України - у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат; п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; ч.1 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Поскільки вимоги [PERSON] про стягнення аліментів підлягають задоволенню, а позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви до суду на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" (від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів), суд доходить висновку, що судовий збір необхідно стягнути з відповідача в користь держави (у відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України) за ставками, встановленими ст. 4 Закону України "Про судовий збір" №3674-VI від 08.07.2011 року у розмірі 1211,20 грн. на день постановлення рішення. На підставі досліджених у судовому засіданні доказів наданих позивачем на обґрунтування позовних вимог, враховуючи, що від відповідача заперечень не надійшло, суд вважає, щопозовні вимоги необхідно задовольнити повністю. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.т 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v.UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved