Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

У червні 2023 року позивач ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» є юридичною особою, предметом діяльності якої є надання житлово-комунальних послуг мешканцям будинків та іншим юридичним та фізичним особам. Експлуатація та обслуговування житлового фонду, внутрішньобудинкових інженерних мереж, систем та обладнання об`єктів соціального побутового призначення, в т.ч. технічне обслуговування, реконструкція, капітальний і поточний ремонти. Житловий будинок по [ADDRESS] передано ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» в експлуатацію та обслуговування. Власником квартири [ADDRESS] у вказаному будинку є відповідач. У вищезазначеному будинку позивачем безперебійно надавалися житлово-комунальні послуги. 1 лютого 2008 року між позивачем та відповідачем укладено комплексний договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових витрат. Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань утворилася заборгованість за спожиті послуги за період з липня 2020 року по 30 квітня 2023 року в розмірі 17289,94 грн.. У зв`язку з тим, що відповідач не сплатила вказану вище суму боргу, чим прострочила виконання зобов`язання, остання зобов`язана відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України також сплатити: суму інфляційних втрат, нарахованих на суму заборгованості у розмірі 1300,49 грн; 3% річних, нарахованих на суму заборгованості у розмірі 456,69 грн.. Позивач просить суд стягнути із відповідача заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 19047,12 грн., в тому числі: основний борг - 17289,94 грн., 3% річних від простроченої суми - 456,69 грн., індекс інфляції - 1300,49 грн.. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 14 червня 2023 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 29-30). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву. Судові засідання відкладалися в зв`язку з клопотанням позивача надати строк для можливості врегулювання спору у добровільному порядку. Проте доказів врегулювання спору у добровільному порядку позивачем суду не надано. В судовому засіданні сторони відсутні, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач про причини неявки представника суд не повідомив. Відповідач відзиву на позовну заяву не подала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталася. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основний вид діяльності ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» - комплексне обслуговування об`єктів (а.с. 17-21). Згідно з копіями розпорядження Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації від 28.09.2007 № 1213 та Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 27.09.2007, житловий будинок [ADDRESS] прийнятий в експлуатацію та переданий на обслуговування ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» (а.с. 6-7, 8). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 11-12). . Між сторонами 1 лютого 2008 року укладено комплексний договір № 2-1257 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг та додаткових витрат (а.с. 13-15), предметом якого є забезпечення підприємством обслуговування та поточного ремонту житлового будинку та прибудинкової території адресою: по [ADDRESS] . Відповідно до умов даного договору підприємство зобов`язується забезпечити, в тому числі: виконання комплексу робіт по утриманню будинку, прибудинкової території та створення необхідних умов мешкання в будинку, в тому числі співвласнику та мешкаючим з ним особам; надавати співвласнику житлово-комунальні та інші послуги згідно діючим розцінкам і тарифам та ведення особового рахунку співвласника, співвласник, при цьому, зобов`язалася щомісячно оплачувати послуги за встановленими тарифом у строки та на умовах, передбачених цими Договорами. Судовим наказом Голосіївського районного суду м. Києва від 22 липня 2020 року (справа № 752/13732/20) (а.с. 16) стягнуто із [PERSON] на користь ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» заборгованість зв спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.12.2017 по 30.06.2020 в розмірі 12589,70 грн., інфляційні втрати в розмірі 1148,64 грн., 3% річних в розмірі 547,94 грн. та судовий збір в розмірі 210,20 грн.. Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України та ч. 1 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальними послугами визначається результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Частина 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 вказаного Закону споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, а з таким правом споживача прямо кореспондується і його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги (п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону). Статтею 162 ЖК України передбачено, що власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У відповідності до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач споживала житлово-комунальні послуги, що надавалися позивачем. Разом з тим, відповідач не сплатила за вказані послуги належним чином, у зв`язку з чим, у неї виникла перед позивачем заборгованість, яка відповідно до розрахунку позивача за період з липня 2020 року по 30 квітня 2023 року становить 17289,94 грн. (а.с. Відповідачем свого розрахунку суми боргу до матеріалів справи не надано, наданий позивачем розрахунок не спростовано. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої особи (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, виходячи, з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 Цивільного кодексу України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, у зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, відповідач зобов`язана сплатити на користь позивача інфляційні втрати у розмірі 1300,49 грн. та три відсотки річних від простроченої суми у розмірі 456,69 грн., який нарахований позивачем за період з 01.07.2020 по 24.02.2022. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачем не спростовано належними засобами доказування наявності заборгованості за спожиті послуги. Відтак, з огляду на встановлені судом обставини, а також наявні в матеріалах докази, враховуючи норми закону, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позовних вимог, тому їх слід задовольнити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 2684 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved