Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

13.11.2024 року представник ТОВ "ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 4148836 від 21.02.2022 року в розмірі 46 909,77 грн.; та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.02.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та [PERSON] у електронній формі укладено договір позики №4148836, відповідно до умов якого Товариство надало Відповідачу у власність грошові кошти, а Відповідач зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів (9 000,00 грн.), сплатити проценти та всі інші платежі, пов`язані з виконанням Договору. Зазначено строк позики до 23 березня 2022 року (30 днів). 02.11.2022 року ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», уклали Договір факторингу №02-11/2022, відповідно до якого ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги, в тому числі до [PERSON] за кредитним договором №4148836 від 21.02.2022 року. Отже, враховуючи, що заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» вимушене звернутись із даним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором. 27 грудня 2024 року ухвалою суду відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 08 січня 2025 року представником відповідача [PERSON] надано письмові пояснення, відповідно до яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те,що жодним доказом, який надано Позивачем не доведено: 1. Укладення Кредитного договору; 2. Надання (перерахування) Позивачем Відповідачу коштів у кредит за Кредитним договором; 3. Наявність будь-якої заборгованості Відповідача перед Позивачем. Крім того зазначив, що на його переконання, кредитний договір має обов`язкову письмову форму, а отже має бути підписаний обома його Сторонами. Кредитний договір є неукладеним у зв`язку із порушенням його обов`язкової письмової форми, адже він не містить кваліфікованого електронного підпису Кредитодавця, як того вимагають положення як ЦК України так і Кредитного договору. Кредитний договір містить відомості, що були внесені кредитодавцем, а не позичальником. Позивач не вказує, яким чином Відповідачу була надана (надіслана) така пропозиція (оферта), і які істотні умови вона містила. При цьому Відповідач заперечує, що вона: 1. Зареєструвалась в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) Позивача; 2. Створила в такій системі особистий кабінет; 3. Отримала Пропозицію (оферту) та ознайомилась із нею; Отримала електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; 5. Ввела одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця; 6. Використала одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) Кредитного договору. Зокрема, у позові Позивач не підтверджує доказами, яким чином був надісланий Позивачем та отриманий Відповідачем такий ідентифікатор: СМС- повідомлення, певний месенджер тощо. До матеріалів позовної заяви долучено електронну копію письмового доказу - лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 20.08.2024 № 2782_240820160439, яким вказане ТОВ повідомило, що згідно договору на переказ коштів ФК-П-20/05-05 від 08.07.2020 було успішно перераховано кошти на платіжну картку: 21-02-2022 15:12:54 на суму 9000,00 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 139390791, призначення платежу: Зарахування 9000 грн на карту [NUMBER] . Проте вказаний документ вважає не належним та допустимим доказом. З вказаного листа неможливо встановити, який саме предмет договору від 08.07.2020 № ФК-П-20/05-05, які саме положення він містить, які договірні права та обов`язки покладено на ТОВ «Універсальні платіжні рішення», вказаний лист не містить посилання на те, що даний платіж вчинено саме на виконання обов`язку Кредитодавця передати грошові кошти Відповідачу на виконання саме Кредитного договору, а не будь-якого іншого правочину. Заперечує факт передання їй грошових коштів від первісного Кредитодавця. Розрахунок заборгованості не має інформації про те, на підставі яких первинних бухгалтерських документів такий розрахунок виготовлено. Внаслідок відсутності у матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження факту передання грошових коштів неможливо встановити, які документи первинного фінансово-бухгалтерського обліку є підставою таких розрахунків та чи існує така заборгованість взагалі. Таким чином, дані докази є неналежними та такими, що викликають сумнів щодо їх достовірності. А отже, мають бути виключені із числа доказів. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо виконання кредитором обов`язку з надання кредитних коштів шляхом їх перерахування на рахунок Позичальника за вказаним договором. 08.01.2025 року представником відповідача [PERSON] надано клопотання про долучення доказів, а саме: виписку з банківського рахунку, інформація про який міститься в Кредитному договорі, за період часу, який відповідає даті його укладання, який, на переконання представника відповідача, спростовує твердження Позивача про перерахування Відповідачу коштів за вказаним Кредитним. 02.09.2025 року представником Позивача надані додаткові письмові пояснення, відповідно до яких, твердження представника відповідача, наведені в письмових поясненнях від 08.01.2025 року, вважає необґрунтованими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, та наявним в матеріалах справи доказам, відповідно до яких, 21.02.2022 року Відповідачкою був укладений договір позики в електронній формі, який підписаний Відповідачкою за допомогою одноразового ідентифікатора, відправленого на належний їй номер мобільного телефону, внаслідок чого Позивачем перераховано 21.02.2022року о 15:12:54 суму позики в розмірі 9 000,00 грн., на банківську карту, вказану Відповідачкою в договорі, що підтверджується наданими суду електронними доказами, що в свою чергу відповідає вимогам Закону України "Про електронну комерцію". В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позов підтримує та просить його задовольнити. В судове засідання відповідач та її представник не з`явились, про дату та час судового засідання повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не подавали. У відповідності до ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Так, судом встановлено, що в електронній формі 02.02.2022 року [PERSON] . Анкетою клієнта - фізичної особи, що сформовано за допомогою програмного забезпечення (ІТС), звернулась до ТОВ «МАНІФОЮ» з проханням надати їй позику. 21.02.2022 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та [PERSON] укладено Договір позики №4148836, відповідно до умов якого відповідач отримала споживчий кредит у розмірі 9000,00 грн. (п.2.3.3), зі строком повернення кредиту не пізніше 23.03.2022 року (п.2.3.6.) (а.с.33-40), який підписаний Відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразового ідентифікатора b83842 /ЕГ.Корж/ (а.с.41). Відповідно до Довідки про ідентифікацію [PERSON] [INFO] , РНОКПП: [NUMBER] , з якою укладено договір позики № 4148836 від 21.02.2022 року ідентифікований ТОВ "МАНІФОЮ". Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): b83842, який було відправлено на номер телефона [NUMBER] , який введено позичальником 21.02.2022 (а.с.46). Також, відповідачем підписано паспорт позики (а.с.29-32). Згідно листа №2782_240820160439 від 20-08-2024 року за підписом директора ТОВ «Універсальні платіжні рішення», на підставі договору про переказ коштів ФК-П-20/05-05 від 08.07.2020, укладеного з ТОВ «МАНІФОЮ», було успішно перераховано кошти на платіжну карту клієнта : 21-02-2022 15:12:54 на суму 9000,00 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 139390791, призначення платежу: Зачисление 9000 грн на карту [NUMBER] (а.с.48). 02.11.2022 року між ТОВ «МАНІФОЮ» та ТОВ «ФК «Кредит Капітал» укладений Договір факторингу № 02-11/2022, відповідно до якого право грошової вимоги за Договором позики №4148836 від 21.02.2022 року перейшло до ТОВ «ФК «Кредит Капітал» (а.с.46-54). Відповідно до Витягу з реєстру боржників до Договору факторингу №02-11/2022 від 02.11.2022 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] в сумі 46909,77 грн, що складається з заборгованості за основним боргом 9000,00 грн., заборгованість за відсотками 37909,77 грн. (а.с.55). Згідно розрахунку заборгованості, сума заборгованості [PERSON] за Договором позики №4148836 від 21.02.2022 року станом на 02.11.2022 року становить 46909,77 грн, що складається з заборгованості за основним боргом 9000,00 грн., заборгованість за відсотками 37909,77 грн. (а.с.47). 08.11.2024 року ТОВ «ФК «Кредит Капітал» своїм повідомленням-вимогою повідомляло відповідача про те, що його борг перейшов від ТОВ «МАНІФОЮ» до ТОВ «ФК «Кредит Капітал». Також відповідачу була висунута вимога про погашення заборгованості за договором позики (а.с.58). Частиною 1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно частин 1, 2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За положеннями ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з матеріалів справи свої зобов`язання за кредитним договором позивач виконав в повному обсязі. Оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання по погашенню заборгованості за Договором позики №4148836, внаслідок чого сума заборгованості становить 46909,77 грн, що складається з заборгованості за основним боргом 9000,00 грн., заборгованість за відсотками 37909,77 грн., тому дана заборгованість підлягає стягненню з відповідача. Відповідач [PERSON] та її представник не надали суду доказів, які б спростовували факт укладання з позивачем Договору позики, не спростували розрахунок заборгованості, не довели відсутність заборгованості за кредитним договором. Доводи представника відповідача, викладені в письмових поясненнях від 08.01.2025 року суперечать Закону України "Про електронну комерцію" та спростовані, наданими позивачем доказами; надана відповідачем 08.01.2025 року виписка з банківського рахунку, суд не приймає до уваги як належний доказ, оскільки зазначена виписка, не містить повних даних, необхідних для перевірки тверджень Відповідача за вказаним позовом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, відповідає умовам договору, та підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача також судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved