Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

21\~серпня 2025\~року представник\~позивача [PERSON] \~адвокат Цокало\~Т.М.,\~яка діє\~на підставі\~ордера на\~надання правничої\~допомоги серії\~ВІ №\~1326789\~від 18\~серпня 2025\~року, звернулася до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила розірвати шлюб, зареєстрований 09 вересня 1989 року, Виконавчим комітетом Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 22. Також просила стягнути із відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 6\~000,00 грн. Зазначає, що спільне життя сторін не склалося, на даний момент вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини між ними припинились. На даний час шлюб носить формальний характер та без фактичних сімейних відносин, а тому подальше сумісне життя, примирення, збереження між сторонами сім`ї, позивач вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 26 серпня 2025 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.15). Позивач та його представник адвокат Цокало Т.М., в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені належним чином (а.с. 37, 38), представник позивача подала заяву, у якій просила розгляд справи проводити без участі позивача та його представника (а.с.39). Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи не подала. 22.09.2025 подала заяву, у якій позовні вимоги визнала, просила розгляд справи проводити без її участі. Також вказала, що заперечує проти стягнення із неї витрат на правничу допомогу, оскільки є пенсіонером в немає коштів для їх оплати (а.с. 40). Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалась. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 09 вересня 1989 року, Виконавчим комітетом Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області, актовий запис № 22 (а.с. 18). Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України). Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109\~СК\~України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до\~частини\~першої\~статті 110, статті 112\~СК\~України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Враховуючи, що сторони припинили подружні стосунки, проживають окремо, не мають спільного бюджету та не ведуть спільне господарство, спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, сім`я фактично розпалась та її відновлення неможливе, є підстави для розірвання шлюбу. Отже, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд дійшов таки висновків. Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша, третя\~статті 133 ЦПК України). Порядок розподілу\~судових витрат\~врегульовано ст.\~141\~ЦПК України,\~відповідно до\~частин 1\~та 2\~якої судовий\~збір покладається\~на сторони\~пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог.\~ Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі\~задоволення позову\~-\~на відповідача;\~ у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи № 251/25/1575/В від 26.03.2025 (а.с.7-10) позивач є інвалідом II групи, а тому звільнений від сплати судового збору. У позовній заяві представник позивача просить стягнути із відповідачки на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Відповідно\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі, гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаними адвокатом робами (наданими послугами); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У частині третій\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Тобто,\~ЦПК України\~передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Верховний Суд неодноразово звертав увагу на необхідності дотримання принципу співмірності при розрахунку судових витрат. Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті ж критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано: копію договору № 1338 про надання правничої допомоги від 01 серпня 2025 року, укладеного між адвокатом Цокало Т.М. та [PERSON] (а.с. 20-24), а також акт приймання-передачі наданої правничої допомоги №1 до договору № 1338 про надання правової допомоги від 01.08.2025, відповідно до якого сторони погодили, що гонорар адвоката становить 6000 грн. (а.с.26-27), квитанцію №1338 від 101.08.2025 року на суму 6000 грн. (а.с.28) та детальний опис робіт (наданих послуг) відповідно до якого позивач, станом на дату подачі позову, поніс наступні судові витрати: надання усної консультації 1000 грн; підготовка та написання позовної заяви про розірвання шлюбу 5000 грн.(а.с.29). Дослідивши матеріали справи,\~суд дійшов висновку, що заявлена сума відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн є неспівмірною із складністю справи та виконаними роботами. Враховуючи те, що вказана справа є нескладною, процесуальним кодексом віднесена до малозначних справ, судова практика\~в цій\~категорії справ\~є незмінною,\~обсяг доказів,\~які необхідно\~зібрати для\~підтвердження обставин,\~викладених в\~позовній заяві\~є незначним, а рівень\~складності даної\~справи не\~вимагає великого\~обсягу правничої\~допомоги та\~значного часу\~на її\~надання, судові засідання\~проводились без\~участі адвоката,\~з огляду\~на визначені\~практикою Європейського\~суду з\~прав людини\~критерії,\~та виходячи\~із засад\~розумності та\~справедливості,\~суд вважає,\~що розмір\~витрат позивача\~є непропорційним\~до предмету\~позову,\~не відповідає\~принципам справедливості\~та верховенства\~права.\~Вартість послуг\~є вочевидь\~завищеною,\~оскільки становлять\~надмірний тягар\~для відповідача,\~що суперечить\~принципу розподілу\~судових витрат.\~ Обґрунтованим\~та співмірним\~в даному\~випадку є\~витрати на\~професійну правничу\~допомогу в\~розмірі \~в розмірі 3 000,00 грн, які підлягають стягненню із відповідача. Відповідно до пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 1211,20 грн. Частиною 1 т. 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.\~ Оскільки позовні\~вимоги судом\~задоволені,\~ \~позивач є\~особою з\~інвалідністю ІІ\~групи \~і на\~підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, відповідач до початку розгляду справи по суті подала до суду заяву, у якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, суд дійшов висновку, що з відповідачки в дохід держави слід стягнути 50 відсотків судового збору, який підлягає сплаті за подання заяви про розірвання шлюбу, що складає 605,60 грн.

Outcome: approved