Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

16.06.2025 року через систему «Електронний суд» позивач звернувся до Індустріального районного суду міста Дніпра з цим позовом до відповідача. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2025 року визначено суддю Бєльченко Л.А. для розгляду даної справи. Ухвалою судді Індустріального районного суду міста Дніпра від 18.06.2025 року прийнято позовну заяву ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено цивільну справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. В обгрунтування позову представник ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» зазначив, що 6.04.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір №186652 про надання фінансового кредиту, що відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи даний договір та правила, [PERSON] підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст.ст.641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладання договору. Умовами п. 6.1 договору визначено, що цей договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.6.2 договору, сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних ними у договорі реквізитів, і зобов`язується своєчасно у письмовій формі, по електронній пошті, повідомляти іншу сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення - несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків. Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, товариство надає клієнту фінансовий кредит в гривні (далі - кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором на наступних умовах: сума виданого кредиту - 2000,00 грн.; дата надання кредиту - 06.04.2021 року; строк кредиту - 30 днів; валюта кредиту: UAH; стандартна процентна ставка - 2 % в день або 730 % річних. Згідно п. 1.4. кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної клієнтом. На виконання вимог п. 1.4. кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів (ч. 7 кредитного договору). На підтвердження виконання товариством п. 1.4 кредитного договору, позивач надає інформаційну довідку, відповідно до котрої 06.04.2021 року на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2 000,00 грн. за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. 17.02.2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022 відповідно до умов котрого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу №01-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 16.04.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 10 560,00 грн., з котрих: 2 000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8560,00 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Крім того, представник позивача зазначає, що повідомляє що ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ»на адресу [PERSON] була направлена вимога про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором №186652 від 06.04.2021 року, проте станом на дату подачі позову зазначена вимога була залишена відповідачем без виконання. З урахуванням наведеного, представник позивача просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість у розмірі 10 560,00 грн., з котрих: 2 000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8560,00 грн. - прострочена заборгованість за процентами та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився. Через систему «Електронний суд» подав заяву про відшкодування витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, в котрій просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500,00 грн. Розгляд справи просив провести без участі представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився. Від його представника, адвоката Зачепіло З.Я., надійшов відзив у котрому остання просила відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», в обгрунтування чого зазначила наступне. Згідно матеріалів справи, 17.02.2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022 відповідно до умов котрого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників, в тому числі і до [PERSON] , проте останній не був повідомлений про зміну кредитора за кредитним договором №186652 від 6.04.2021 року. Крім того, матеріали справи не містять повідомлення відповідача про відступлення права вимоги за кредитним договором, а тому вимоги пред`явленого позову є недоведеними. Представник відповідача зауважує також на тому, що належним доказом щодо наявності заборгованості за тілом кредиту може бути виписка по картковому рахунку, що повинна досліджуватися в сукупності з іншими доказами. Проте, в даному випадку позивачем на підтвердження перерахування коштів за кредитним договором [PERSON] не надано належних доказів, а саме, розрахункового документа (платіжного доручення, меморіального ордеру, тощо) або виписки з банківського рахунку. При цьому, в договорі, укладеному з первинним кредитором, відсутні будь-які відомості про те, що кредитні кошти будуть перераховуватися на користь позичальника іншою особою, яка не виступає стороною за кредитним договором. На думку відповідача, в наданих суду позивачем документах не міститься відомостей за те, що кошти перераховуються на підставі відповідних договорів, що не дає суду можливості застосувати до даних правовідносин умови цих договорів. Відповідно до умов кредитного договору, невід`ємною його частиною є схема кредитування, правила надання грошових коштів у позику за кредитним договором та паспорт споживчого кредиту (п.5 кредитного договору) в тому числі на умовах фінансового кредиту, що розміщені на сайті кредитодавця. Однак, на думку представника відповідача, роздруківка (електронний документ) із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в Умовах та Правилах споживчого кредитування. Проте витяг правил надання грошових коштів у позику за кредитним договором в чинній редакції не був наданий суду на ознайомлення. Крім того, представник відповідача у відзиві зазначила, що позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в розмірі 10 560,00 грн, з котрих: 2 000,00 грн. - сума заборгованості за кредитом; 8 560,00 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами. Також ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» просить стягнути з [PERSON] судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500,00 грн. Відповідно до п.1.1 кредитного договору товариство надає клієнту фінансовий кредит в розмірі 2 000,00 грн. на умовах строковості, звітності, платності, клієнт зобов`язується повернути кредит в порядку та умовах, визначених цим договором. Кредит надається строком на 30 днів, тобто до 5.05.2021 року. За користування кредитом клієнт сплачує товариству 730% річних від суми кредиту в розрахунку 2% на добу. Таким чином, товариство надало клієнту фінансовий кредит у розмірі 2 000,00 грн. строком на 30 днів, до 5.05.2021 року. Так, за умовами договору за користування кредитом передбачено 730% річних, що становить 2% на добу. Таким чином, за 30 днів повинно було бути нараховано 1 450,00 грн. відсотків. Представник відповідача зазначає, що [PERSON] , користуючись своїм правом, передбаченим ч.5 ст.137 ЦПК України, просить суд зменшити розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката, що підлягають розподілу між сторонами з огляду на наступне. Спір, що виник між сторонами у справі №202/5994/25 відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за кредитним договором; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання котрих адвокат витратив значний час. Даний спір для кваліфікованого юриста є незначної складності, у спорах такого характеру, за відсутності протиріч між наявними у справі документами щодо факту невиконання зобов`язання та нарахування штрафних санкцій, індексу інфляції та 3% річних, судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, що підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають. Отже, сума витрат на професійну правничу допомогу, висунута ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» є непропорційною та такою, що підлягає зменшенню, враховуючи складність справи та фактичний час, витрачений адвокатом на професійну правничу допомогу. [PERSON] вважає співмірним із складністю справи та ціною позову, виконаною адвокатом роботою та розумним і обгрунтованим розмір витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. З`ясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 6.04.2021 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та [PERSON] укладено кредитний договір №186652 про надання фінансового кредиту який відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Підписуючи договір відповідач підтвердив, що він ознайомився з усіма умовами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно їх дотримуватися. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Строк кредиту: 30 днів, тобто до 5.05.2021 року. Строк дії договору 30 днів. Процентна ставка 2 % в день або 730 % річних від суми кредиту. Тип процентної ставки - фіксована. Згідно п. 1.4. Кредит надається Клієнту в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської картки, вказаної Клієнтом. На виконання вимог п. 1.4. кредитного договору відповідачем були зазначені реквізити платіжної банківської карти № [NUMBER] для перерахування кредитних коштів (п. 7 кредитного договору). На підтвердження виконання товариством п. 1.4 кредитного договору, позивач надає підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів, видане ТОВ «ПрофітГід», відповідно до котрого 6.04.2021 на картковий рахунок відповідача було перераховано кредитні кошти в сумі 2 000,00 грн за реквізитами платіжної картки № [NUMBER] , що являється доказом видачі кредитних коштів. Умовами п. 6.1 Договору Цей Договір складений українською мовою, підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до 6.2 Сторона несе повну відповідальність за правильність вказаних ними у Договорі реквізитів, і зобов`язується своєчасно у письмовій формі, по електронній пошті, повідомляти іншу Сторону про їх зміну, а у разі неповідомлення несе ризик настання пов`язаних із цим несприятливих наслідків. Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 16.04.2025 загальний розмір заборгованості за Кредитним договором становить 7 760,00 грн, яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 2 000,00 грн; простроченої заборгованість за процентами в розмірі становить 5 760,00 грн. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ст. ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, якими обмінялися сторони. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст. 3 Закону України Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. За змістом ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно з ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Судом установлено, що [PERSON] підписав кредитний договір №186652 від 6.04.2021 року про надання фінансового кредиту електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора AV6330, котрий було відправлено на номер телефону [NUMBER] . Відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства. В підписаному сторонами договорі [PERSON] разом із основними даними паспорт; ідентифікаційний код; місце реєстрації зазначив номер карткового рахунку № [NUMBER] . На підтвердження надання кредитних коштів, позивач надав підтвердження щодо здійснення переказху грошових коштів, видане ТОВ «ПрофітГід» з котрого вбачається, що на виконання кредитного договору №186652 ТОВ «ПрофітГід» 6.04.2021 року, о 12:54:12 здійснено переказ коштів у розмірі 2 000,00 грн. на платіжну картку № [NUMBER] . Оскільки [PERSON] при укладенні договору разом із своїми паспортними даними надав номер карткового рахунку, на який було здійснено переказ позивачем коштів, суд вважає, що позивачем доведено факт укладення договору на надання грошових коштів. У зв`язку з чим доводи представника відповідача щодо не доведення позивачем виконання обов`язку щодо переказу коштів у позику відповідачу на його рахунок, суд вважає безпідставними. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відступлення права вимоги це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові. Згідно зі ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Заміна осіб у зобов`язанні пов`язана з тим, що попередні учасники зобов`язань вибувають з цих відносин, а їх права та обов`язки переходять до суб`єктів, які їх замінюють. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. 17.02.2022 року між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022 відповідно до умов котрого ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» за плату належні йому права вимоги до боржників, вказаних в реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 17.02.2022 року до договору факторингу №01-17/02/2022, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] . Згідно виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 16.04.2025 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 10 560,00 грн., з котрих: 2 000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8560,00 грн. - прострочена заборгованість за процентами. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №01-17/02/2022 від 17.02.2022 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №186652 від 6.04.2021 року в розмірі 10 560,00 грн., з котрих: 2 000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 8 560,00 грн. - забогованість за відсотками. Отже, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», як новий кредитор, набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №186652 від 6.04.2021 року, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з відповідача на користь позивача, відхиляючи таким чином доводи представника відповідача що не отримання відповідачем повідомлення про передачу прав вимоги іншій особі свідчить про відсутність факту передачі ТОВ «ЗАЙМЕР» грошової вимоги до [PERSON] ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ». Водночас з наданим позивачем розрахунком заборгованості за відсотками, нарахованими за кредитним договором №186652 від 6.04.2021 року, укладеним між [PERSON] та ТОВ «ЗАЙМЕР», суд не погоджується з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Частинами першою - третьою статті 10561 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору. Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами. При цьому право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12) та від 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року (справа № 910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду, уточнюючи свій правовий висновок, який викладений у постанові від 18 січня 2022 року (справа 910/17048/17), щодо нарахування процентів до дня фактичного повернення кредиту відповідно до умов кредитного договору, незалежно від закінчення строку дії кредитних договорів, вказала на те, що можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contraproferentem (лат. Verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав). За умовами п. 1.1 Кредитного договору, Товариство надає Клієнту фінансовий кредит в розмірі 2 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Строк кредиту- 30 днів, тобто до 5.05.2021 року. Строк дії договору 30 днів. Процентна ставка 2 % в день або 730 % річних від суми кредиту. Тип процентної ставки - фіксована. Як установлено судом, до позову представником позивача надано виписку з особового рахунка за кредитним договором №186652 за період з 6.04.2021 року по 16.04.2025 року, сформовану ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ», з котрої вбачається, що заборгованість за кредитним договором №186652 від 6.04.2021 за період з 6.04.2021 року по 16.04.2025 року становить 10 560,00 грн., з котрих 2 000,00 грн. - прострочене тіло; 8 560,00 грн. - прострочені відсотки. Таким чином, відсотки у розмірі 8 560,00 грн. були нараховані за період з 6.04.2021 року по 16.04.2025 року. Водночас доказів, які б підтверджували, що ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» мали право нараховувати [PERSON] відсотки за кредитним договором №186652 від 6.04.2021 після закінчення строку кредитування, суду не надано, що позбавляє суд можливості перевірити законність їх нарахування, а тому за наявними у матеріалах справи доказами неможливо встановити відповідність нарахованих відсотків за користування кредитом за вказаний період у згаданому розмірі їх реальному використанню. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами право на стягнення з відповідача процентів за користування кредитом за період з 6.05.2021 до 16.04.2025. За таких обставин, суд вважає за необхідне застосувати розрахунок нарахованих процентів, наданий представником відповідача, а саме, сума відсотків, нарахованих ТОВ «ЗАЙМЕР» повинна становити 1 450,00 грн. за період з 6.04.2021 року по 5.05.2021 року з розрахунку 2% на добу. Виходячи з викладеного, надавши належну оцінку представленим у справі доказам, у їх сукупності, встановивши отримання відповідачем кредитних коштів, що також підтверджується випискою з особового рахунку, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі 3 450,00 грн., з котрих: 2 000,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 1 450,00 грн. - прострочена заборгованість за процентами, задовольнивши позовні вимоги частково. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500,00 грн., суд зазначає наступне. Положенням ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При зверненні до суду з позовною заявою представником позивача, адвокатом Пархомчуком С.В., на підтвердження судових витрат на професійну правничу допомогу надано: копію договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року; додаткову угоду №1 від 27.12.2024 року до договору про надання правової допомоги від 29.12.2023 року; акт про отримання правової допомоги від 8.07.2025 року, в котрому зазначено кількість годин та суму, витрачені на послуги: зустріч та консультація щодо перспективи судового врегулювання кредитної заборгованості, що виникла між ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» та [PERSON] в рамках кредитного договору №186652 від 6.04.2021 року (1 год.) - 2 000,00 грн.; складання та подання до суду позовної заяви, моніторинг, аналіз судової практики (2,5 год.) - 5 000,00 грн.; інші клопотання, заяви до суду, складення процесуальних документів, моніторинг ЄДРС щодо процесуального статусу судової справи (1,5 год.) - 3 000,00 грн.; канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції - 500 грн., що загалом становить 10 500,00 грн.; платіжну інструкцію №39447 від 8.07.2025 року про сплату послуг за надання правничої допомоги на суму 10 500,00 грн. Враховуючи заперечення відповідача, виходячи з критерію розумності розміру судових витрат на правову допомогу, котрі застосовує Європейський Суд з прав людини, те, що суд дійшов висновку про часткове задоволення позову ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1 000,00 грн. Крім того, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» судовий збір у розмірі 791,40 грн. (32,67%).

Outcome: partial