Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

09.07.2025 року до суду звернулася представник [PERSON] адвокат Радченко-Онатій Н.М. з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові посилалася на те, що 26.10.2013року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №430, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного подружнього життя мають дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини фактично припинені з лютого 2024 року, з причин відсутності взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги, різних поглядів на подружнє життя, проживають окремо. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе, крім того, перебування у шлюбі суперечить інтересам позивача. Прохала розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 26.10.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №430. 10.07.2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, 04.08.2025 його представник [PERSON] подала заяву, в якій прохала розглядати справу за відсутності позивача. 16.09.2025 року до суду засобами електронної пошти також звернулася представник відповідача [PERSON] з заявою, в якій прохала справу розглянути без участі відповідача та її представника, не заперечували проти задоволення позову. Виходячи з положень ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні судового засідання за відсутності учасників процесу. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. 26.10.2013року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Енергодарського міського управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №430, після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 26.10.2013 року. Від спільного подружнього життя сторони мають дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] від 09.01.2019 року та серії [NUMBER] від 11.06.2014 року. Позивач посилається на те, що шлюбні відносини фактично припинені з лютого 2024 року з причин відсутності взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги, різних поглядів на подружнє життя. У зв`язку з цим вони проживають окремо. Відповідач визнала вказані обставини, про що свідчить її заява від 16.09.2025 року. Суд, задовольняючи позов, виходить з наступного: \~ \~ \~ \~Так, відповідно ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно ч.1 ст.55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2,3 ст.115 СК України рішення суду\~про розірвання\~шлюбу після\~набрання ним\~законної сили\~надсилається судом\~до органу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану за\~місцем ухвалення\~рішення для\~внесення відомостей\~до Державного\~реєстру актів\~цивільного стану\~громадян та\~проставлення відмітки\~в актовому\~записі про\~шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі з 26.10.2013 року, мають спільних дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , шлюбні відносини фактично припинені з лютого 2024 року з причин відсутності взаєморозуміння, втрати почуття любові та поваги, різних поглядів на подружнє життя. А тому суд вважає, що шлюб має бути розірвано, так як подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач фактично визнала пред`явлений до неї позов і визнання відповідачем позову не суперечить закону, тому суд, враховуючи положення ст.206 ЦПК України, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Так як позивач не заявляв вимоги щодо розподілу судових витрат, то суд, враховуючи принцип диспозитивності, під час ухвалення рішення не вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Outcome: approved