Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Позиція сторін у справі У грудні 2024 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Еверест», треті особи: ТОВ «Компанія з управління активами «Портофін», Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Малаховська Ірина Валентинівна, [PERSON] , про стягнення заборгованості. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що повністю ігноруючи положення Договору про розірвання від 02.11.2023 року, а також складну ситуацію в сім`ї Позивача, що пов`язана із важким захворюванням [PERSON] (яка також є стороною Попереднього договору та Договору про розірвання), Відповідач не повернув Позивачеві, а також [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в повному обсязі. В період з 02.11.2023 року по дату подачі позову, на виконання Договору про розірвання Відповідач перерахував лише грошові кошти у розмірі 695 000 гривень. Таким чином, у зв`язку із порушенням умов Договору про розірвання від 02.11.2023 року, у Відповідача виникла заборгованість: - перед Позивачем у розмірі 656 886 гривень 58 коп. (2 465 659,74 / 3 165 000); - перед [PERSON] у розмірі 621 886 гривень 58 коп. (2 465 659,74 / 3 200 000). Правонаступником [PERSON] є Позивач, який є її чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12.11.1987 року; - перед [PERSON] у розмірі 491 886 гривень 58 коп. (2 465 659,74 / 3 - 330 000). Відзив на позов не надходив. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник подала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач та треті особи в судове засідання також не з`явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Процесуальні дії Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2024 року відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 червня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. Фактичні обставини справи Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 08.09.2021 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони (надалі разом - Майбутні покупці) та Публічним акціонерним товариством «ЗАКРИТИЙ НЕДИВЕРСИФІКОВАНИЙ ВЕНЧУРНИЙ КОРПОРАТИВНИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ ФОНД «ЕВЕРЕСТ» (надалі - Відповідач, Майбутній продавець), від імені якого на підставі Договору про управління активами № 19/03-2018 від 19.03.2018 року діє ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОМПАНІЯ З УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ «ПОРТОФІН», з іншої сторони, був укладений попередній договір, який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Малаховською І.В. та зареєстрований за №582. В п. 2.1. та п. 2.2. Попереднього договору Сторони домовились укласти в майбутньому, у строки, визначені даним Договором, Основний договір, а саме, після прийняття Об`єкту будівництва в експлуатацію, реєстрації права власності Майбутнього Продавця на Квартиру за собою та після здійснення Майбутніми Покупцями повної оплати Забезпечувального авансового платежу (Попередньої оплати вартості Квартири). Такий Основний договір укладається Сторонами протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати настання останньої в часі події з усіх вказаних у цьому пункті подій. 02.11.2023 року Відповідач (з однієї сторони) та Позивач, [PERSON] , [PERSON] (з іншої сторони) за взаємною згодою вирішили розірвати вищезгаданий Попередній договір, про що свідчить договір про розірвання від 02.11.2023 року, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Малаховською І.В. та зареєстрований в реєстрі за №903. У відповідності до п. 1 Договору про розірвання Сторони дійшли згоди про припинення дії Попереднього договору від 08.09.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Малаховською І.В. та зареєстрованого за №582. В п. 2 Договору про розірвання сторони погодили, що протягом 90 (дев`яноста) календарних днів з дати підписання даного Договору про розірвання Майбутній продавець зобов`язується повернути сплачений Майбутнім покупцем за Попереднім договором забезпечувальний платіж у розмірі 2 465 659 гривень 74 коп. Кошти повертаються на банківський рахунок Майбутнього Покупця, про який Майбутній Покупець повідомляє письмово. 02.11.2023 року разом із заявами про розірвання Попереднього договору Позивач, [PERSON] та [PERSON] надали свої банківські реквізити у формі банківських довідок. В період з 02.11.2023 року по дату подачі позову, на виконання Договору про розірвання Відповідач перерахував лише грошові кошти у розмірі 695 000 гривень, а саме: - Позивачу перераховано кошти у розмірі 165 000 гривень; - [PERSON] - у розмірі 200 000 гривень; - [PERSON] - у розмірі 330 000 гривень. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 19 червня 2024 року серія [NUMBER] . Спадкоємцями [PERSON] є її чоловік [PERSON] , а також її діти - [PERSON] та [PERSON] , які фактично відмовилися від прийняття спадщини на користь батька (позивача). Згідно з розрахунком позивача, розмір заборгованості відповідача становить: - Позивача грошові кошти у розмірі 656 886 гривень 58 коп. (2 465 659,74 / 3 - 165 000); - [PERSON] (правонаступником якої є Позивач після її смерті) грошові кошти у розмірі 621 886 гривень 58 коп. (2 465 659,74 / 3 - 200 000); - [PERSON] грошові кошти у розмірі 491 886 гривень 58 коп. (2 465 659,74 / 3 330 000). Позиція суду та оцінка аргументів сторін У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. У відповідності до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В ч. 1 ст. 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Суд погоджується із доводами позивача про те, що підписуючи Договір про розірвання Відповідач взяв на себе зобов`язання повернути Позивачу, [PERSON] , [PERSON] грошові кошти, які вони сплатили на виконання Попереднього договору, проте не виконав вказане зобов`язання в повному обсязі. В ч. 1 ст. 540 ЦК України вказано: "Якщо у зобов`язанні беруть участь кілька кредиторів або кілька боржників, кожний із кредиторів має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства". Відповідно до ч. 1 ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Касаційний цивільний суд в постанові від 17.04.2019 року у справі №519/654/17 сформував наступну правову позицію "Системний аналіз статей 540 та 541 ЦК дозволяє зробити висновок, що при існуванні множинності осіб у зобов`язанні виникають часткове зобов`язання. Тому кредитор у частковому зобов`язанні має право вимагати виконання, а кожний із боржників повинен виконати свій обов`язок у рівній частці. Натомість солідарне зобов`язання виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання". Аналогічна позиція міститься в ухвалі Касаційного цивільного суду від 13.11.2019 року у справі №638/18231/15-ц. В постанові Касаційного цивільного суду від 25.11.2020 року, що винесена у справі №344/434/16-ц зазначено: "Як свідчить аналіз судових рішень в них відсутнє посилання на будь-яку норму закону, що передбачала б виникнення солідарного зобов`язання в такому випадку. Також немає вказівки й на пункт попереднього договору від 12 серпня 2014 року, який встановлює виникнення солідарного зобов`язання. Таким чином, оскільки на підставі попереднього договору від 12 серпня 2014 року виникло зобов`язання із множинністю осіб, то таке зобов`язання є частковим і кожний із боржників повинен виконати обов`язок у рівній частці. Тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути грошові кошти та неустойку в розмірі 1 064 000 грн пропорційно розміру їх часток у статутному капіталі, а саме: з [PERSON] та [PERSON] по 425 600 грн, а з [PERSON] - 212 800 грн, мотивувальну частина судових рішень та резолютивну частину постанови апеляційного суду слід змінити". Таким чином, аргументованими є твердження позивача про те, що Договір про розірвання не містить положення про солідарну вимогу Майбутніх Покупців, Відповідач повинен виконати обов`язок щодо повернення Позивачу, [PERSON] (правонаступником якої є [PERSON] ) та [PERSON] коштів в рівних частинах, адже між сторонами виникло не солідарне, а часткове зобов`язання. Щодо правонаступництва за майновими вимогами [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язаним з особою кредитора. Згідно з ч. 1 ст. 515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобов`язаннях, нерозривно пов`язаних з особою кредитора, зокрема у зобов`язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю. В ч. 1 ст. 1216 ЦК України вказано, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В ст. 1219 ЦК України визначений перелік прав та обов`язків, які не входять до складу спадщини, а саме: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, зобов`язання, що виникло між [PERSON] та Відповідачем згідно Договору про розірвання не припинилося, адже воно не є таким, що нерозривно пов`язане із особою кредитора (ст. ч. 2 ст. 608, ч. 1 ст. 515 ЦК України), а також не є таким, що не входить до складу спадщини (ст. 1219 ЦК України). Тобто, Позивач, як чоловік [PERSON] , успадкував право на отримання грошових коштів [PERSON] за Договором про розірвання у розмірі 621 886 гривень 58 коп, враховуючи, що інші правонаступники (діти) від такого права відмовились на користь батька. Враховуючи все вищенаведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у розмірі 656 886 гривень 58 коп та 621 886 гривень 58 коп (успадковані після смерті його дружини), що в сумі становить 1 278 773, 16 грн.

Outcome: approved