Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

07.07.2025 до суду надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач), через представника [PERSON] , до [PERSON] (далі - відповідач), в якій просить розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 01.02.2014 Зарічним районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 26. Стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до її повноліття, починаючи з дня подання позовної заяви до суду. Свої вимоги мотивує тим, що 01.02.2014 між позивачем та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Одруження виявилося невдалим. У сторін відсутні спільні сімейні інтереси і плани на подальше сумісне життя. Спільного сімейного бюджету та господарства сторони не ведуть. Починаючи з 2022 р. шлюбні відносини фактично припинилися. Сторони проживають окремо один від одного і майже не спілкуються. Шлюб існує формально і наміру його відновлювати позивачка не має. Окрім того, відповідач добровільно утримувати дитину відмовляється, кошти на неї взагалі не надає. Дитина фактично повністю перебуває на утриманні позивачки, однак вона самостійно не може повністю її всім забезпечувати. Як їй відомо, відповідач аліменти нікому не платить, стягнень з нього не проводиться, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, які потребують його опіки, немає. Відповідач офіційно зареєстрований як ФОП та провадить архітектурну діяльність, тому має можливість надавати грошову допомогу на утримання доньки [PERSON] . У позовній заяві представник позивача просить розглянути справу без участі сторони позивача. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Ухвалою від 16.07.2025 суд прийняв справу до розгляду та відкрив провадження у цивільній справі, постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні, з повідомленням (викликом) сторін. 24.07.2025, 25.08.2025 та 05.09.2025 відповідач у судове засідання не з`явився, розгляд справи було відкладено. Суд, розглянувши матеріали справи, встановив такі обставини та зміст спірних правовідносин. [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 01 лютого 2014 року Зарічним районним у місті Суми відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 26. Прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка та дружини [PERSON] (а.с. 17). [INFO] народилася [PERSON] , батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с. 18). Шлюбні відносини між сторонами припинились, спільне господарство не ведеться. Шлюб існує формально. Фактично сім`я припинила своє існування. Суд установив, що донька сторін [PERSON] на цей час проживає разом з матір`ю та перебуває на утриманні позивачки, згоди щодо утримання дитини сторони не досягли. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування чоловіка та жінки до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість (ч. 3 і 4 ст. 56 СК України). Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи положення ст. 105, 110 СК України та те, що сторони припинили подружні стосунки, їх сім`я фактично розпалася, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Зважаючи на те, що [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , та на нього покладено однаковий із [PERSON] обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своєї дитини, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову. Ураховуючи встановлені обставини справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. При зверненні до суду [PERSON] сплатила судовий збір за вимогу про розірвання шлюбу в розмірі 1211,20 грн. Позивачі - у справах про стягнення аліментів відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Зважаючи на викладене, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1211,20 грн та 1211,20 грн на користь держави.

Outcome: approved