Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

09 липня 2025 року [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник [PERSON] , звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Крім того, 30.05.2025 позивач зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів, проте ухвалою суду від 03.07.2025 у видачі судового наказу було відмовлено. Просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 його заробітку (доходу), щомісячно. Стягнення аліментів просить призначити за минулий час, з дати подання заяви про видачу судового наказу. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, у тому числі через оголошення на сайті Судової влади України, будь-яких заяв чи клопотань до суду не надходило. Відповідно до ст. 247 ЦПК України в зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не надав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов до наступного висновку. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Також, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Згідно з копіями Витягів з реєстру територіальної громади та довідки виконавчого комітету Попельнастівської сільської ради, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають з матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . З копії протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.05.2025 вбачається, що [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє представник [PERSON] , 30.05.2025 звернулась до Олександрійського міськрайонного суду із заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей. Згідно з копією ухвали судді Олександрійського міськрайонного суду від 03.07.2025, у видачі судового наказу за заявою [PERSON] , інтереси якого представляє адвокат Гулий Андрій Васильович, про видачу судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] - відмовлено. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина 2 статті 182 СК України). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень (ч. 3 ст. 12 ЦПК України). В судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] проживають з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Батько дітей зобов`язаний та може надавати таку допомогу. Враховуючи вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання їх неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: 1) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; 2) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 18.05.2020 року (справа №215/5867/17). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Постановою Верховного Суду від 18.05.2020 (справа № 215/5867/17) сформовано правову позицію, про те, що ч. 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Аналіз наведеної норми закону дає підстави для висновку, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести такі обставини як вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача та ухилення відповідача від надання утримання дитині. Стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим у порядку виключення лише за наявності наступних умов: до моменту звернення з позовом до суду аліменти не стягувались; особа, яка вимагає аліментів, приймала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Заходи, що вживав позивач щодо одержання аліментів можуть бути різноманітними, наприклад, він звертався до батьків відповідача з проханням вплинути на нього, щоб той платив аліменти на дитину або направляв йому листи з такою вимогою чи на адресу його місця роботи тощо). Ухилення може виражатися у тому, що зобов`язана особа - відповідач ухилявся від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховував своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи) та інші подібні дії. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача особисто або через суд з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини. На що неодноразово звертав увагу й Верховий Суд, зокрема в постановах від 19.12.2019 року у справі № 635/6268/18; від 27.01.2020 року у справі № 672/198/19; від 29.01.2020 року у справі № 756/14483/18. Присудження аліментів за минулий час являється правом, а не обов`язком суду, з позовом до якого звернувся позивач (постанова Верховного Суду від 09.04.2020 року (справа №199/3429/18)). Таким чином, враховуючи, що позивач зверталася до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, проте через обставини, які не залежали від неї, у видачі судового наказу було відмовлено, суд вважає, що позивачем доведено вжиття заходів для стягнення аліментів, а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно зі\~ст. 430 ЦПК України\~суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved