Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

23.05.2025р. Акціонерне товариство УНІВЕРСАЛ БАНК (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання банківських послуг Monobank від 28.01.2023р. станом на 08.01.2025р. у розмірі 47 676 грн. 54 коп. (загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту)). Обґрунтовуючи позовні вимоги вказувало, що Мonobank - це мобільний банк в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Особливістю проекту monobanк є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно, без відділень. Онбординг -встановлення ділових відносин з клієнтом, починаючи з травня 2020 року відбувається, у т.ч. шляхом: відеоверифікація працівником банку дистанційно; ДІЯ шерінг на точці дистанційно та селфі клієнта; спрощена процедура через УБКІ, селфі клієнта та селфі клієнта з паспортом. Пройти віддалену ідентифікацію можна і за такими документами: id карта та РНОКПП, паспорт у формі книжечки та РНОКПП, закордонний паспорт та РНОКПП, посвідки на постійне проживання (для іноземних громадян) та РНОКПП. Пройшовши реєстрацію одним із зазначених шляхів та надавши один із пакетів документів відповідач підписав Анкету-заяву клієнта до договору про надання банківських послуг Мonobank шляхом застосування цифрового власноручного підпису. Підписання документів цифровим власноручним підписом узгоджується з Постановою НБУ від 13.12.2019р. № 151 та ст. 207 ЦК України. Положеннями Анкети-заяви визначено, що вона разом з Умовами і Правилами обслуговування в АТ Універсал Банк при наданні банківських послуг щодо продуктів мonobank|Universal Bank, Таблицею обчислення вартості кредиту та Паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням https:www.monobank.ua/terms, Тарифами, складають Договір про надання банківських послуг. Підписавши Анкету-заяву клієнт підтвердив отримання примірника договору у мобільному додатку Мonobank; ознайомлення та згоду з умовами договору; укладення договору; зобов`язався виконувати умови договору. Відповідно до п. 6 Анкети-заяви про надання банківських послуг Мonobank відповідач визнав, що удосконалий електронний підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах та на паперових носіях. У п. 2 Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг Мonobank відповідач просив встановити кредитний ліміт на суму вказану у мобільному додатку. У разі виходу із пільгового періоду, що складає до 62 календарних днів, на кредит буде нараховуватися відсоткова ставка 3,1% місяць з першого дня користування кредитом. Тож, на підставі укладеного договору відповідач отримав кредит у розмірі 35 000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка [NUMBER] . Надання і обслуговування кредиту обумовлено пунктом 5 розділу ІІ Умов. Форма надання кредиту: поновлювальний кредитний ліміт/кредитна лінія, який може бути використаний для отримання готівкових коштів та/або здійснення безготівкових розрахунків за придбані товари та послуги. На суму наданого кредиту банк нараховує відсотки. Відсотки нараховуються за кожен календарний день використання кредитного ліміту, з розрахунку 365/366 календарних днів у році, за процентними ставками зазначеними у тарифах. Погашення кредиту та сплати відсотків здійснюється щомісяця (щомісячний мінімальний платіж). Станом на 03.12.2024р. у відповідача прострочення зобов`язання зі сплати щомісячного мінімального платежу за договором сягнуло понад 90 днів, у зв`язку з чим на підставі положення п. 5.17 п. 5 Розділу ІІ Умов, відбулось істотне порушення зобов`язань, та вся заборгованість за кредитом стала простроченою. Банк, 03.12.2024р., направив повідомлення пуш про істотне порушення умов Договору та про необхідність погасити суму заборгованості. Проте, відповідач на контакт не виходив та не вчинив жодної дії, направленої на погашення заборгованості в зв`язку з чим та відповідно до п.п. 5.18, 5.19 кредит 26.02.2025р. став у формі на вимогу та на залишок простроченої заборгованості банк нарахував відповідачу неустойку, передбачену Тарифами. Пославшись на положення ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України позивач вказав на наявність у нього права достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Станом на 08.01.2025р., загальний розмір заборгованості відповідача перед АТ Універсал Банк становить 47 676 грн. 54 коп. (загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом)), яка відповідачем не погашена. Представник позивача Мєшнік К.І. в судові засідання 09.07.2025р. та 16.09.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду, про причини неявки суд не повідомив. Водночас, разом з позовною заявою подав клопотання про розгляд справи у відсутність позивача, в якому також дав згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судові засідання 09.07.2025р. та 16.09.2025р. не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час, дату і місце судового розгляду шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації місця проживання поштовим зв`язком рекомендованим листом з повідомленням та кур`єром (судовий розпорядник Врадіївського районного суду [PERSON] ), та через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик відповідача до суду. Відповідач про причини неявки суд не повідомив, а також не подав до суду відзив на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності чи відкладення розгляду справи. 16.09.2025р. судом в порядку, визначеному ст.ст. 280, 281 ЦПК України, постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. З огляду на приписи ст.ст. 211 та 223 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу по суті без участі сторін за наявними у справі доказами. Дослідив письмові докази, судом встановлено наступне. 28.01.2023р. між АТ Універсал Банк, в рамках проекту monobank, та [PERSON] було укладено Договір про надання банківських послуг, який представляє собою Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Вказана анкета - заява підписана відповідачем та представником банку [PERSON] . Згідно форми підтвердження електронного документу MonobankDocument наданих до Анкети заяви, у них наявна інформація про ЕП представника банку Копєйки А.Д. та інформація про ЕП клієнта [PERSON] . Інформація про клієнта [PERSON] містить дані клієнта, його ідентифікаційного коду, адресу проживання, відкритий ключ базової ключової пари ЕП, час та дату генерації ключової пари ЕП позичальника, яким підписаний документ як 14.11.2023р. 13:20:27, та час формування ЕП як 28.01.2023р. 10:20:57, а також про ключ яким підписано документ. Відповідно до змісту Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 28.01.2023р., ця Анкета-заява разом із Умовами та правилами обслуговування в АТ Універсал Банк при наданні банківських послуг щодо продуктів мonobank|Universal Bank, Таблицею обчислення вартості кредиту і Паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням https:www.monobank.ua/terms, а також Тарифами, що розміщені за посиланням https:www.monobank.ua/rates складають Договір про надання банківських послуг. У вказаній Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 28.01.2023р. зазначено, що підписуючи її власноручним підписом або цифровим власноручним підписом на екрані власного смартфону у мобільному додатку monobank відповідач просив відкрити поточний рахунок в АТ Універсал Банк у гривні на його ім`я [NUMBER] та встановити кредитний ліміт на суму, вказану у мобільному застосунку. Пільговий період за користування кредитним лімітом становить до 62 календарних днів. У разі виходу з пільгового періоду на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом. Також в Анкеті-заяві до Договору про надання банківських послуг від 28.01.2023р. (п.п. 3-5) відповідач підвердив, що надані ним документи є чинними (дійсними) та наведені вище їх копії відповідають оригіналу, а надана ним інформація є правдивою. Він же засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, що буде використовуватися ним у мобільному додатку для вчинення правочинів та платіжних операцій. Визнав, що УЕП є аналогом власноручного підпису. та що ризики з відшкодування збитків, що можуть бути заподіяні банку або клієнту, а також третім особам у разі використання УЕП покладаються на клієнта. Позичальник погодився, що невід`ємною частиною Анкети-заяви є Запевнення клієнта до Договору про надання банківських послуг Мonobank з підписанням якого в мобільному додатку Договір набуває чинність. До анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 28.01.2023р. банк додав Умови і правила обслуговування в АТ Універсал Банк при наданні банківських послуг щодо продуктів мonobank|Universal Bank, затверджені протоколом Правління АТ Універсал Банк № 46 від 24.11.2021р., які набувають чинності з 27.11.2021р., з додатками (паспортом споживчого кредиту, таблицею обчислення загальної вартості кредиту, тарифами чорної картки мonobank). Відповідно до форми підтвердження електронного документу Umovy наданій до Умови і правила обслуговування в АТ Універсал Банк при наданні банківських послуг щодо продуктів мonobank|Universal Bank, затверджені протоколом Правління АТ Універсал Банк № 46 від 24.11.2021р., у ній наявна інформація про ЕП представника банку Старомінської І.О. та інформація про ЕП клієнта [PERSON] . Інформація про клієнта [PERSON] містить дані клієнта, його ідентифікаційного коду, адресу проживання, відкритий ключ базової ключової пари ЕП, час та дату генерації ключової пари ЕП позичальника, яким підписаний документ як 14.11.2023р. 13:20:27, та час формування ЕП як 28.01.2023р. 10:20:57, а також про ключ яким підписано документ. 28.01.2023р. клієнт [PERSON] підписав Запевнення клієнта до договору про надання банківських послуг monobank, яке є невід`ємною частиною Анкети-заяви до договору, в якому підтвердив отримання примірника договору, інформації передбаченої ч.2 ст. 12 Закону Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг. У формі підтвердження електронного документу MonobankDocument наданій до Запевнення клієнта, у ній наявна інформація про ЕП представника банку Акуленко Ю.Ю. та інформація про ЕП клієнта [PERSON] . Інформація про клієнта [PERSON] містить дані клієнта, його ідентифікаційного коду, адресу проживання, відкритий ключ базової ключової пари ЕП, час та дату генерації ключової пари ЕП позичальника, яким підписаний документ як 14.11.2023р. 13:20:27, та час формування ЕП як 28.01.2023р. 10:20:57, а також про ключ яким підписано документ. Відповідно до довідки про наявність рахунку від 08.01.2025р. АТ Універсал Банк відповідачу у банку відкрито рахунок [NUMBER] тип рахунку Картка Чорна, валюта - гривня, статус картки - активна до 11/28. Розмір встановленого кредитного ліміту клієнта [PERSON] через мобільний застосунок за договором про надання банківських послуг від 28.01.2023р. за карткою [NUMBER] наступний: 19.11.2023р. о 16:29:38 встановлено суму кредитного ліміту 35 000 грн. 00 коп. (довідка про розмір встановленого ліміту від 08.01.2025р. АТ Універсал Банк). З наданих банком розрахунку заборгованості та виписок/особовий рахунок [NUMBER] за період з 05.02.2023р. до 01.12.2024р. вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором станом на 08.01.2025р. становить 47 676 грн. 54 коп. - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тіло кредиту). Відповідач з 05.02.2023р. до 21.08.2024р. користувався кредитним коштами, оплачував товари та послуги, здійснював зняття готівки, інше. При цьому із цих же документів вбачається, що відповідачу нараховувалися проценти за узгодженою сторонами процентною ставкою 37,2% річних (3,1% в місяць). Також, у період кредитування банком було нараховано (стягнуто) відповідачу комісію у розмірі 4 837 грн. 28 коп., яка була включена у загальну суму витрат по картці. Доказів які б спростовували наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором, і доводили б повне виконання боржником кредитних зобов`язань за ним відповідачем суду не надано. Кожна особа, а у випадках, встановлених законом, органи та особи, яким законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси, мають право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; або прав, свобод та інтересів інших осіб, інтереси яких вони захищають, державних чи суспільних інтересів. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України). Так, за ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем він вважається укладеним в письмовій формі. З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України). Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19, від 12 січня 2021 року у справі № 524/5556/19. Відповідно до положень ст.ст. 5, 15 Закону України Про електронні документи та електронний документообіг № 851-ІV, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Зі змісту ст.ст. 11, 12 Закону України Про електронну комерцію № 675-VІІІ (далі - Закон № 675-VІІІ) електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт). Зазвичай такі правила є невід`ємною частиною кредитного договору, що прописується в самому договорі та без підтвердження про ознайомлення з такими, договір не буде укладено. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VІІІ електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону № 675-VІІІ). Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VІІІ відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст 11 Закону № 675-VІІІ у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (ч. 12 ст. 11 Закону № 675-VІІІ). Статтею 12 Закону № 675-VІІІ визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ Універсал Банк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст.ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). За матеріалами справи слідує, що відповідач ознайомився та узгодив саме ті умови та правила кредитування, до яких він приєднався 28.01.2023р., шляхом підписання анкети-заяви, зокрема і щодо до того, що у разі виходу з пільгового періоду (62 дні) на кредит буде нараховуватись процентна ставка 3,1% на місяць з першого дня користування кредитом, після чого почав активне використання наданих йому кредитних коштів, що підтверджено наданими банком виписками з особового рахунку. Крім того з наданих позивачем розрахунку заборгованості та виписок про рух коштів по рахунку вбачається, що банком нараховано (списано) також комісію в загальній сумі 4 837 грн. 28 коп., яка віднесена до витрат позичальника. Однак з матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги Банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням та обслуговуванням основної картки. Банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються споживачеві та за які Банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування, обслуговування основної картки, плата за смс-інформування, інше), як і докази надання їх більше ніж один раз на місяць. У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі № 202/5330/19 зазначено, що: у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 ЗУ Про споживче кредитування. Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 ЗУ Про споживче кредитування. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2024 року у справі № 727/5461/23. За положеннями абзацу 3 частини 4 статті 11 Закону Про захист прав споживачів кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. З матеріалів даної справи не вбачається необхідності внесення плати за додаткові, супутні послуги Банку, пов`язані з розрахунково-касовим обслуговуванням, обслуговуванням основної картки чи рахунку. Банком в кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які Банком встановлена комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування, інше). Тому сума кредитної заборгованості, яка заявлена банком, підлягає зменшенню на суми нарахованої комісії в сумі 4 837 грн. 28 коп. Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 47 676 грн. 54 коп. підлягають частковому задоволенню в сумі 42 839 грн. 26 коп., оскільки кошти, які були спрямовані на сплату заборгованості за кредитним договором (комісії), мають бути зараховані в рахунок погашення основного боргу за кредитом. Надання ж позивачем Паспорту споживчого кредиту не має правового значення для вирішення цих позовних вимог, оскільки паспорт споживчого кредиту є лише способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Аналогічні правові висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 23.05.2022 року у справі № 393/126/20. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3 028 грн. 00 коп., понесені позивачем при подачі позову до суду, покладаються на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 720 грн. 66 коп. (89,85%).

Outcome: partial