Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 07.07.2025 року позивач звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги вмотивовані тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який в подальшому було розірвано. У сторін народилися діти: сини [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідач матеріально не забезпечує дітей, не цікавиться їх розвитком, тобто не виконує свої батьківські обов`язки. Позивач власними силами намагається матеріально забезпечити, доглядати та виховувати дітей, а також виконувати всі інші обов`язки, покладені на позивача законом та необхідні для належного утримання дітей. Окрім цього вказала, що відповідач перебуває у відмінному стані здоров`я, що сприяє йому перебувати на роботі та отримувати дохід. Тому просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 3000 грн щомісячно, до досягнення кожним із них повноліття. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлена належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у заяві наданій суду зазначила про розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону, в тому числі шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Правом на подання відзиву не скористався, будь-яких клопотань від нього до суду не надходило. Судом здійснювалось належне повідомлення відповідача про день та час слухання справи відповідно до вимог закону, проте поштове відправлення з рекомендованим повідомленням про вручення повернулося як не вручене, з відміткою «за відмовою адресата». За змістом пункту 3 частини восьмої\~статті 128 ЦПК України\~відмітка про відмову отримати судову повістку вважається врученням судової повістки цій особі в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки. ІІІ.\~ Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. 10.07.2025 року судом здійснено запит до Державної міграційної служби України з метою отримання відомостей про зареєстроване місце проживання відповідача. 01.09.2025 року від Державної міграційної служби України у відповідь на запит суду надійшли відомості про те, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді від 10.07.2025 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 22.09.2025 року не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 5 ст.268 ЦПК України зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст.268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 25.09.2024 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, [PERSON] 25.07.2009 року зареєстрував шлюб із [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №4. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.17). Заочним рішенням Тисменицького районного суду від 19.03.2025 року у справі №344/19345/24 шлюб між сторонами розірвано. Дітей залишено проживати разом із матір`ю (а.с.22). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 13.04.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області, у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с.10). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 13.04.2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області, у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с.14). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.09.2009 року виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с.20). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 20.09.2016 року виконавчим комітетом Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, у сторін [INFO] народився син [PERSON] (а.с.21). У відповідності до довідок від 08.05.2024 року про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, фактичне місце проживання/перебування [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зазначено: [ADDRESS] . (а.с.7-9). V.\~Мотиви з яких виходить суд та норми права. Відповідно до ч.1 ст.4\~ЦПК\~України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1 ст.5\~ЦПК\~України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1ст.13\~ЦПК\~України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ст.ст.12,81,82\~ЦПК\~України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Положеннями ст.\~180\~Сімейного\~кодексу\~України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1,2\~Закону\~України\~«Про охорону\~дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. В силу дії ч. 3 ст.\~181\~Сімейного\~кодексу\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За приписами ч. 2 ст. 182 цього Кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної\~Ради\~України\~№ 789-ХІІ\~від\~27\~лютого\~1991\~року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до\~статті\~7\~Закону\~України\~"Про\~Державний\~бюджет\~України на\~2025\~рік"\~установлено\~на\~2025\~рік\~прожитковий\~мінімум дітей\~віком\~до\~6\~років\~-\~2563\~гривні; дітей віком від 6 до 18 років - 3196 гривні ; працездатних осіб - 3028 гривні. Згідно з вимогами ст.\~191\~Сімейного\~кодексу\~України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1ст. 430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справам про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Враховуючи те,\~що обов`язок\~утримувати дитини\~є рівною\~мірою обов`язком\~як матері,\~так і\~батька,\~інтереси дітей\~при визначенні\~розміру аліментів,\~розмір витрат\~на їх утримання,\~виходячи з\~принципів розумності\~та справедливості, потреб дітей\~у розвитку, враховуючи рекомендований\~розмір,\~визначений законодавством, що забезпечить дітей встановленим прожитковим мінімумом,\~не надання позивачем доказів можливості сплачувати відповідачем аліментів в розмірі\~саме по\~3 000\~грн,\~суд дійшов висновку,\~що позов\~слід задовольнити\~частково та\~стягувати з відповідача на\~користь позивача\~аліменти на\~утримання дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 500 грн на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2025 року до досягнення кожною дитиною повноліття. VІІ. Судові витрати. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З ч. 6 ст.\~141\~ЦПК\~України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 1211 грн 20 коп. з відповідача в дохід держави. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст.180,181,182,184,191 Сімейного кодексу України, ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2025 рік», ст.4,5,12,13,81,82,263-265,430 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Outcome: partial