Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції учасників. 1.1 Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 09.09.2021 у розмірі 1234823, 03 грн., що еквівалентно 32140, 11 доларів США. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 09.09.2021 між нею та відповідачем [PERSON] укладено договір позики грошових коштів у сумі 1 470 700 грн., що є еквівалентом 55 000 доларів США за курсом Національного банку України на день посвідчення договору позики. Договір є безпроцентний. За умовами договору остаточний розрахунок щодо повернення коштів має бути здійснений не пізніше грудня 2021 року в гривнях, що є еквівалентом 55 000 доларів США за курсом Національного банку України н день повернення позики. Вказаний договір укладався за згодою дружини позичальник [PERSON] , відповідач [PERSON] використав грошові кошти у інтересах сім`ї для створення спільної власності подружжя, тому його дружина несе солідарну відповідальність за зобов`язанням про повернення суми позики. Оскільки станом на 01 грудня 2021 року грошові кошти у повному обсязі позивачці не повернуті, вона змушена звернутися до суду із вказаним позовом. Відповідачем [PERSON] робилися спроби повернення грошових коштів, тому вимоги стосуються лише не повернутої частини позики станом на 28.02.2024, день складення позовної заяви. Так, 15.12.2021 відповідач повернув позивачці 250 000 грн., що по курсу НБУ на момент повернення становить 9194,55 доларів США, також 25.01.2022 відповідач повернув ще 250 000 грн., що за курсом НБУ на момент повернення становить 8720 доларів США. Також, приблизно 17.05.2023 [PERSON] повернув позивачці 190 000 грн., що по курсу НБУ на момент повернення становить 4945,34 доларів США. Всього з отриманої позики з 15.12.2021 по 17.05.2023 відповідач повернув 690 000 грн., що в доларовому еквіваленті становить 22 859,89 доларів США. На момент звернення до суду не повернутою залишилася сума у розмірі 32 140,11 доларів США, що виходячи з курсу НБУ станом на 28.02.2024 становить 1 234 823,03 грн., яку і просить стягнути солідарно з відповідачів, а також судові витрати у справі. 1.2 Відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги визнає частково, а саме на суму 694 780,43 грн. У відзиві вказує, що дійсно 09.09.2021 між ним та позивачкою було укладено договір позики, за яким він отримав у позику грошові кошти у розмірі 1 470 700 грн., що еквівалентно 55 000 доларів США за курсом НБУ на день посвідчення договору. Останнім днем повернення позики є 01.12.2021. Згідно даних НБУ 01.12.2021 один долар вартував 27,2142 грн. За період після укладення договору ним заборгованість була частково погашена, а саме: 15.12.2021 у розмірі 250 000 грн., що за курсом НБУ на 01.12.2021 становить 9186,38 доларів США, 04.02.2022 у розмірі 250 000 грн., що за курсом НБУ на 01.12.2021 становить 9186,38 доларів США, 16.03.2022 у розмірі 50 000 грн., що за курсом НБУ на 01.12.2021 становить 1837,27 доларів США, 30.03.2023 у розмірі 60 000 грн., що за курсом НБУ на 01.12.2021 становить 2204,73 доларів США, 19.04.2023 у розмірі 80 000 грн., що за курсом НБУ на 01.12.2021 становить 2939,64 доларів США та 12.03.2024 у розмірі 100 000 грн., що за курсом НБУ на 01.12.2021 становить 3674,55 доларів США. Крім того, станом на 15.12.2022 позивачці було додатково повернуто 12 000 грн., що за курсом НБУ на 01.12.2021 становить 440,98 доларів США. Таким чином. Відповідачем було повернуто позивачці 802 000 грн., що еквівалентно 29 469,93 доларів США за курсом НБУ станом на 01.12.2021. Тому борг відповідача перед позивачкою становить 25 530,07 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01.12.2021 становить 694 780,43 грн. Тому, просить позов задовольнити частково на зазначену суму. Також зазначив, що його дружина [PERSON] погоджується з доводами, викладеними ним у відзиві на позовну заяву. 1.3 Позивачка подала відповідь на відзив, згідно якого вказує, що незрозумілою є позиція відповідача, чому він проводить розрахунки, використовуючи дані НБУ станом на 01.12.2021 з розрахунку, що один долар вартував 27,2142 грн. Вважає, що вірним буде застосовувати курс НБУ на дату кожного повернення грошових коштів. Першою датою повернення коштів залишається 15.12.2021 за незмінним курсом, а саме 250 000 грн., що становить 9194,55 доларів США. Що стосується другої дати, то нею помилково було вказано 25.01.2022, однак згідно наданої відповідачем розписки вона погоджується, що кошти було повернуто 04.02.2022 у розмірі 250 000 грн., однак не погоджується з доларовим еквівалентом до гривні, так як на день повернення це становило 8843,29 доларів США. У позовні заяві позивачка вказувала, що 17.05.2023 їй було повернуто 190 000 грн. Така сума повернення мала місце, вона погоджується з розписками, наданими відповідачем, але зазначає, що 16.03.2023 відповідач повернув 50 000 грн., що за курсом НБУ на дату повернення становить 1300 доларів США., також 30.03.2023 відповідач повернув 60 000 грн., що становить 1580 доларів США, а не як зазначає відповідач 2204,73 доларів США. 19.04.2023 відповідач повернув 80 000 грн., що на день повернення становить 2109 доларів США. Тобто у 2023 році відповідачем повернуто 190 000 грн., що становить 4989 доларів США, тоді як у позовній заяві нею помилково зазначено 4945 доларів США. Що стосується повернення коштів у сумі 12 000 грн., то такого факту не було і він нічим не підтверджений. Також позивачка не заперечує, що [PERSON] після подання нею позову до суду 12.03.2024 повернув їй 100 000 грн., що становило 2605,52 доларів США, а не так як зазначає відповідач - 3674,55 доларів США станови на 01.12.2021. Отже, [PERSON] повернув позивачці 690 000 грн., що в різні часи повернення еквівалентно 23026,84 доларів США. Не повернутою залишилася сума у розмірі 31973,16 доларів США, що на момент подання позову до суду становило 1 228 089,08 грн., а не 1 234 823,03 грн., як нею було зазначено у позовній заяві. Просить позов задовольнити, а відзив відхилити. 1.4 Позивачка подала заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої вказує, що виходячи з наданих стороною відповідача розписок, не повернутою залишається сума боргу у розмірі 31 973,16 доларів США, що на момент подання позову до суду становило 1 228 089,08 грн. Разом з тим, 12.03.2024 відповідач повернув їй борг у розмірі 100 000 грн., що на момент повернення становило 2605 доларів США. Отже, в залишок боргу на 10.11.2024 становитиме 29367,64 доларів США, що еквівалентно грошовій одиниці України за офіційним курсом НБУ - 1 214 613,28 грн., які і просить стягнути з відповідачів, а також судові витрати у справі. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 2.1 Ухвалою головуючого судді Ральця Р.В. від 06.03.2024 відкрито провадження в справі і призначено підготовче засідання. 30.05.2024 ухвалою судді Ральця Р.В. закрито підтовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалами від 22.05.2024, 29.08.2024 задоволено клопотання представника позивачки про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції. Ухвалою судді Ральця Р.В. від 06.03.2024 вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення решту на майно відповідачів. 2.2 04.10.2024 ухвалою суду справу прийнято в провадження головуючої судді Жуковської О.Ю та призначено підтовче засідання. Ухвалою суду від 13.03.2025 задоволено клопотання представника позивачки про участь в судових засіданнях в режимі відео конференції. 17.03.2025 ухвалою суду закрито підтовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою від 15.11.2025 відмовлено у задоволені заяви [PERSON] про забезпечення позову шляхом накладення арешті на майно ТОВ «АВ-Агроплюс» 2.3 В судовому засіданні позивачка уточненні позовні вимоги підтримала повністю та пояснила, що у 2017 році у неї помер чоловік. З відповідачами вони товаришували сім`ями, протягом певного періоду часу відповідачі їм допомагали, у чоловіка було фермерське господарство. Після смерті чоловіка позивачка лікувалася, була на антидепресантах, і відповідачі скористалися таким становищем щоб позичити гроші. Позивачка протягом довгого часу просила віддати взяті у борг кошти, але відповідачі постійно відповідали, що у них не має. Позичили 55 000 доларів США, частину коштів віддали, у позовній заяві все обґрунтовано, коли і скільки було віддано. Кошти віддавали у гривні, але у розписках про отримання коштів було зазначено еквівалент у доларах на момент повернення коштів. Ще залишилися винні більше 29 000 доларів США. Просить стягнути вказану суму боргу у гривні еквівалентно станом на день уточнення позовних вимог. 2.4 Представник відповідачів адвокат Пащук Т.С. в судовому засіданні вказав, що відповідачі позовні вимоги визнають частково, зокрема на суму в доларах у розмірі 28 767, 78 доларів США. Відповідачі не заперечують факту укладення договору позики та того, що вони не до кінця розрахувалися із позивачкою. Суть заперечень фактично зводиться лише до того, що позов заявлено у гривневому еквіваленті і позовні вимоги розраховані не з належного джерела по курсу долара із сайту Мінфіну, який не є офіційним сайтом НБУ. Якщо взяти суми, які були повернуті позивачки, то за офіційними джерелами, сума боргу буде відрізнятися приблизно на 500 доларів США в сторону зменшення, яку відповідачі і визнають у гривневому еквіваленті станом на 11.11.2024, в подальшому уточнено, що по курсу станом на день подачі позову 04.03.2024. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 3.1 Судом встановлено, що 09.09.2021 між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений Договір позики, згідно якого відповідач отримав у позику гроші в сумі 1 470 700,00 грн., що є еквівалентом 55 000 доларів США за курсом НБУ на день посвідчення договору (1 долар США дорівнює 26,74 грн.). Договір позики є безпроцентним. Згідно п. 2 Договору остаточний розрахунок суми позики має бути здійснено не пізніше 01.12.2021 в гривнях, в сумі, що є еквівалентом 55 000 доларів США за курсом НБУ на день повернення позики відповідно до ст. 524, 533 ЦК України. Договір укладався за згодою дружини позикодавця - [PERSON] . Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Поліщук В.А. та зареєстровано в реєстрі за №652 (а.с.10). В судовому засіданні також було досліджено оригінал Договору позики від 09.09.2021, який після дослідження повернуто представнику відповідача. 3.2 Згода на укладення Договору позики [PERSON] відповідачкою [PERSON] підтверджується письмовою нотаріально посвідченою заявою останньої від 09.09.2021, згідно якої [PERSON] з діями чоловіка згідна, вважає, що договір укладається в інтересах сім`ї, права інших осіб не порушуються (а.с.15). 3.3 Згідно витягу із сайту Мінфіна, курс долара був наступний: 15.12.2021 - 27,196 грн. за долар США, 25.01.2022 - 28,6658 грн. за долар США, 17.05.2023 - 38,4249 грн. за долав США та 28.02.2024 - 38,4249 грн. за долар США (а.с.11-14). 3.4 Також, судом встановлено, що [PERSON] на виконання умов Договору позики частково здійснив оплату заборгованості [PERSON] , а саме: 15.12.2021 у розмірі 250 000 грн., 04.02.2022 у розмірі 250 000 грн., 16.03.2023 у розмірі 50 000 грн., що є еквівалентом 1300 доларів США, 30.03.2023 у розмірі 60 000 грн., що є еквівалентом 1580 доларів США, 19.04.2023 у розмірі 80 000 грн., що є еквівалентом 2109 доларів США та 12.03.2024 у розмірі 100 000 грн., що є еквівалентом 2590 доларів США, про що [PERSON] власноруч написані письмові розписки (а.с.52-57). 3.5 Офіційний курс гривні щодо долара США, встановлений НБУ, станом на 15.12.2021 становить 26,9985 грн. за 1 долар США, станом на 04.02.2022 - 28,2701 грн. за 1 долар США, станом на 16.03.2023 - 36,5686 грн. за 1 долар США, станом на 30.03.2023 - 36,5686 грн. за 1 долар США, станом на 19.04.2023 - 36,5686 грн. за 1 долар США, станом на 04.03.2024 - 38,1575 грн. за 1 долар США та станом на 12.03.2024 - 38,3825 грн. за 1 долар США. IV. Норми права, які застосував суд. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини (пункт перший частини другої статті 11 ЦК України). У статті 509 ЦК України зазначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до правової позиції Верховного СудуУкраїни у постанові від 11 листопада 2015 року № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16. Статтею 204 ЦК України визначено принцип презумпції правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 25.04.2012 року у справі № 6-24ц12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання. Приписи чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, у якому має бути виражене та виконане зобов`язання (частина перша статті 192, частина перша статті 524, частина перша статті 533 ЦК України), однак не забороняють вираження у договорі грошового зобов`язання в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на перерахунок грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України щодо іноземної валюти. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (частина друга статі 524 ЦК України). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частина друга статті 533 ЦК України). Можливість стягнення боргу в іноземній валюті підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 р. у справі 464/3790/16-ц: «Тому як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України». Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Правовий аналіз частини четвертої статті 65 СК України дає підстави для висновку, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Для встановлення солідарного боргового обов`язку подружжя слід, щоб один із подружжя довів у суді, що другий з подружжя був обізнаний про розписку та не заперечував проти такої позики, а також суду необхідно встановити на підставі доказів, що позичені кошти були витрачені в інтересах сім`ї. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. 5.1 Суд приходить до висновку, що позивачка надала належні та допустимі докази існування між нею та [PERSON] зобов`язальних правовідносин, підтверджено факт укладення договору позики та факт отримання відповідачем в позику 55 000 доларів США. Вказаний договір відповідачем у будь-який спосіб не оспорювався, відтак він є правомірним та свідчить про те, що у відповідача наявний обов`язок з повернення отриманих у позику грошових коштів. При цьому, факт не належного виконання позичальником зобов`язання за договором позики, не заперечувався останнім в ході розгляду справи. 5.2 Судом також встановлено, що договір позики укладено зі згоди дружини [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується її нотаріально посвідченою заявою, яка міститься в матеріалах справи. Оскільки договір позики був укладений за згодою дружини та в інтересах сім`ї , то цивільні права та обов`язки за вказаним договором виникають в обох із подружжям, а тому є всі підстави для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за договором позики. 5.3 Разом з тим, суд не погоджується із заявленою позивачкою сумою заборгованості, яка підлягає стягненню із відповідачів з огляду на наступне. Розрахунок суми боргу в гривневому еквіваленті при використанні іноземної валюти (доларів) має проводитись за офіційним курсом Національного банку України (НБУ). Це випливає зі статті 533 Цивільного кодексу України, яка встановлює, що грошові зобов`язання на території України виконуються в національній валюті, а для визначення еквівалента використовується курс НБУ, а також про це узгоджено сторонами в нотаріально посвідченому договору позики. Часткове погашення суми боргу відповідачем здійснювалося у грошовій валюті гривня, при цьому позивачкою було зроблено перерахунок у доларовому еквіваленті на момент повернення за курсом, взятим з не належного джерела по курсу долара із сайту Мінфіну, який не є офіційним сайтом НБУ. Щодо не повернутої суми боргу, [PERSON] при розрахунку також брала за основу дані Мінфіну, а не НБУ, що не відповідає вимогами чинного законодавства. 5.4 Також, суд не приймає до уваги розрахунки, здійсненні стороною відповідача, оскільки при визначенні еквівалента курс долара було взято станом на 01.12.2021 (останній день виконання зобов`язання, вказаний у договорі), а не станом на день подання до суду позовної заяви чи заяви про уточнення позовних вимог. Суд звертає увагу, що якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, що в разі наявності спору між сторонами відповідає дню подання позову до суду. Проте, після подання позову до суду частково борг було сплачено відповідачем і новий розмір боргу визначено в заяві про уточнення позовних вимог, яка і розглядається по суті судом. Таким чином, офіційний курс відповідної валюти для визначення розміру боргу в гривневому еквіваленті визначається на дату подання суду уточненої позовної заяви. 5.5 Судом здійснено перерахунок суми заборгованості та встановлено, що у період з 15.12.2021 по 12.03.2024 відповідачем [PERSON] було сплачено позивачці 25 904,10 доларів США (15.12.2021 - 250 000 грн./26,9985 грн. (курс долара, встановлений НБУ станом на 15.12.2021) = 9 259,77 доларів США; 04.02.2022 - 250 000 грн./28,2701грн. (курс долара, встановлений НБУ станом на 04.02.2022) = 8 843,27 доларів США; 16.03.2023 - 50 000 грн./36,5686 грн. (курс долара, встановлений НБУ станом на 16.03.2023) = 1 367,29 доларів США; 30.03.2023 - 60 000 грн./36,5686 грн. (курс долара, встановлений НБУ станом на 30.03.2023) = 1 640,75 доларів США; 19.04.2023 - 80 000 грн. /36,5686 грн. (курс долара, встановлений НБУ станом на 19.04.2023) = 2 187,67 доларів США та 12.03.2024 - 100 000 грн./38,3825 грн. (курс долара, встановлений НБУ станом на 12.03.2024) = 2 605,35 доларів США. Таким чином, не сплаченою залишилися сума у розмірі 29 095,90 доларів США, що станом на 11.11.2024 (дату подання заяви про уточнення позовних вимог) еквівалентно 1 201 608,30 грн. (29 095,90 доларів США х 41,2982 (курс долара, встановлений НБУ станом на 11.11.2024). 5.6 В підсумку суд задовольняє позовні вимоги частково. 5.7 Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то і розмір судових витрат в цій справі зі сплати судового збору та на правову допомогу суд стягує з відповідачів на користь позивачки пропорційно згідно ст. 131, 141 ЦПК України. Судом з`ясовано, що обумовлені [PERSON] витрати на правничу допомогу в розмірі 6500 грн. підтверджуються матеріалами справи: Договором про надання правової допомоги від 02.02.2024; Актом наданих послуг від 02.03.2024; Рахунком-фактурою від 02.03.2024 та довідкою від 02.03.2024 про отримання коштів за надання юридичних послуг у розмірі 6500 грн. (а.с.16-20). Позовні вимоги задоволено судом на 98,93%, тому з відповідачів підлягає стягненню пропорційно витрат на правову допомогу в розмірі 6430,45 грн. Щодо стягнення суми судового збору, суд звертає увагу, що позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 1% від ціни позову, що становить 12 348,23 грн. Разом з тим, останньою було подано заяву про зменшення позовних вимог, тому 1% від ціни позову має становити 12 146,13 грн. Згідно з частиною першою статті 7 Закону України "Про судовий збір", судовий збір повертається у разі зменшення позовних вимог, відтак з відповідачів підлягає стягненню пропорційно витрати по сплаті судового збору у розмірі 12 016,17 грн., та надмірно сплачений судовий збір у розмірі 202,10 грн. необхідно повернути позивачці з Державного бюджету України.

Outcome: partial