Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 05.09.2023 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] було укладено договір № 3956696 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах встановлених договором, ТОВ "Лінеура Україна" зобов`язується надати позичальнику грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. За взаємною згодою сторони погодили такі умови договору: сума кредиту 10000 грн, строк кредитування 360 днів з 05.09.2023 року по 30.08.2023 року. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Відповідно до умов договору, ТОВ "Лінеура Україна" свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 10000 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку позичальника. За даними поденного розрахунку заборгованості за договором № 3956996 від 05.09.2023 року, у період з 05.09.2023 по 26.07.2024 включно первісним кредитором було нараховано проценти за користування грошовими коштами в загальному розмірі 49828,24 гривень. У зазначений період відповідачкою здійснено оплати на рахунок первісного кредитора на оплату тіла кредиту 1910,02 грн., на оплату процентів за користування кредитом в розмірі 1229396 гривень. Внаслідок неналежного виконання зобов`язань за кредитним договором станом на 26.07.2024 загальна сума заборгованості відповідачки становить 45625,26, з яких 8089,98 грн. тіло кредиту, 37535,28 грн. заборгованість за процентами. Враховуючи невиконання Відповідачем своїх боргових зобов`язань перед Первісним кредитором, 26.07.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу №26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до Відповідача. Відповідно до п. 1.3. Договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» зобов`язується протягом 10 (десяти) робочих днів з дати відступлення права вимоги за договором про споживчий кредит Фактору, повідомити Боржників про відступлення права вимоги та про передачу їх персональних даних Фактору, надати інформацію передбачену чинним законодавством про Фактора, шляхом повідомлення в особистому кабінеті Боржника, та/або відправлення текстового повідомлення (sms - повідомлення) на зазначену в анкеті Боржника електронну адресу та/або телефонний номер. На виконання вимог ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до положень п. 1.3 Договору факторингу від 26.07.2024 року №26/07/2024, листом від 29.07.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» повідомило відповідача про відступлення права грошової вимоги за Договорами та передачу персональних даних ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора, а також направлення відповідного текстового повідомлення (SMS-повідомлення) боржникам, згідно реєстру SMS - повідомлень. Враховуючи вищезазначене, Відповідач належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором. Отже, до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відповідно до укладеного договору факторингу перейшло право грошової вимоги до Відповідача за договором. Враховуючи зазначене, до ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» відповідно до укладеного Договору факторингу бід 26.07.2024 року №26/07/2024 року перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Договором № 3956696 від 05.09.2023 року загальна сума заборгованості склала 45625,26 грн., з якої заборгованість з тіла кредиту - 8089,98 грн., заборгованості за процентами - 37535,28 грн. Згідно пункту 1.1. Договору факторингу № 26/07/2024 від 26.07.2024 року: За цим договором Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 Договору № 3956696 строк кредиту 360 днів: з 05.09.2023 року по 30.08.2024 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 26.07.2024 року №26/07/2024, строк дії Договору № 3956696 від 05.09.2023року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між Первісним кредитором та Відповідачкою, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у період з 26.07.2024 року по, 30.08.2024 року (35календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 5662,99 грн. У даному випадку проценти нараховано у межах погодженого строку надання кредиту, зазначеному в п. 1.3. Договору № 3956696 від 05.09.2023 року, а тому заборгованість з нарахованих процентів за користування грошовими коштами підлягає стягненню з Відповідачки у сумі 43198,27 грн. (нараховані проценти первісним кредитором у сумі 37535,28грн., проценти нараховані ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» у сумі 5662,99 грн.). Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Таким чином, відповідачка має заборгованість перед Позивачем за Договором № 3956696 від 05.09.2023 року загальною сумою 51288,25 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 8089,98 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 37535,28 грн., нарахованих процентів ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за 35 календарних днів 5662,99грн. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» заборгованість загальною сумою 51288,25 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 8089,98 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 37535,28 грн., нарахованих процентів ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за 35 календарних днів 255662,99грн., та сплачений судовий збір 2422,40 грн. і витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2025 справу передано для розгляду судді Таращанського районного суду Київської області Г.О. Шабрацькому. Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 28.04.2025 справу прийнято до провадження та розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження. 26.05.2025 року відповідач [PERSON] надала до суду письмові пояснення, в яких не погоджується з пред`явленим позовом, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, зважаючи на таке: на обґрунтування вказаного позивачем надано копію Договору, який начебто підписаний нею за допомогою цифрового підпису Е121.При цьому ані Правила надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, ані додатки до договору, ані розрахунки заборгованості підписів відповідача не мають. Зазначає, що відповідно до правил Закону України «Про електронну комерцію». без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на веб-сайти ТОВ «Лінеура Україна» за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитні договір між ТОВ «Лінеура Україна» та нею не міг бути укладений.Матеріали справи не містять доказів надсилання їй одноразових ідентифікаторів для підписання договору. Разом з цим вона не отримувала листів електронною поштою та смс-повідомлень від ТОВ «Лінеура Україна», особистий кабінет не реєструвала, договір не укладала. Про вказане товариство вперше дізналась після отримання вказаної позовної заяви. Окрім того, в матеріалах справи немає даних про приналежність вказаного в договорах мобільного номера (на який ймовірно надсилався ідентифікатор) саме мені, адже вона використовую мобільний номер [NUMBER] . Як вбачається з паперовій копії договору, їх укладення здійснюється сторонами електронній формі з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором з використанням мобільного телефону відповідача. Електронних доказів на підтвердження того, що відповідач вчинив вищезазначені дії з використанням абонентського номеру мобільного телефону, який йому належить, матеріали справи не містять. Отже, факти укладення кредитного договору та наявності заборгованості позивачем не підтверджено належними, допустимими та достовірними доказами, а надані ним паперові копії договору не відповідають критеріям допустимості й достовірності доказів, а також вимогам щодо визначення доказів, оскільки згідно ст. 76 ЦПК України, не підпадають ні під поняття письмового, ні під поняття електронного доказу». Таким чином, матеріали справи не містять доказів укладення договору. Оскільки позивач набув (на його думку) право вимоги за вказаним договором на підставі укладених договорів факторингу, саме на останнього покладено обов`язок з доведення факту укладення договору. Що стосується розрахунку заборгованості, на який посилається позивач, то він не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а отже не є належнимДоговір факторингу, а саме реєстр боржників, який є невід`ємною частиною договорів, не містить повної інформації, є лише фрагментом документу. Тобто є витягом з документу. Відтак позивачем не доведено відступлення на його користь права вимоги. Крім того, сума витрат на правову допомогу не є співрозмірною із сумою позовних вимог, оскільки даний спір є спором незначної складності. Окрім того, в матеріалах відсутні докази здійснення оплати за договором про надання правової допомоги. Враховуючи, те що самі позовні вимоги не підтверджуються належними доказами, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву з клопотанням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.2ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши позицію сторін щодо суті спору, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, давши оцінку представленим доказам, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05.09.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та [PERSON] укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 3956696. Вказаний договір підписаний відповідачем відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» в електронній формі із застосуванням верифікації та наданням його персональних даних та шляхом введення одноразового ідентифікатора Е121. Відповідно до умов договору сума кредиту (загальний розмір) складає 10000,00 гривень; строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів; стандартна процентна ставка - 2,00 % в день; знижена процентна ставка - 0,70 % в день. (а.с.44-53) Перерахування відповідачу кредитних коштів у сумі 10000,00 грн на картку № [NUMBER] від 26.07.2024 (а.с.64). Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 43956696 від 05.09.2023 року, у 05.09.2023 по 26.07.2024 первісним кредитором нараховані проценти за користування кредитом в загальному розмірі 49828,24 гривень. У зазначений період відповідачкою здійснено оплати на рахунок первісного кредитора на оплату тіла кредиту 1910,02 грн, на оплату процентів за користування кредитом в розмірі 12293,36 гривень. (а.с. 85-91) 26.07.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» на підставі Договору факторингу № 26/07/2024 за плату відступило, а ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» набуло право грошової вимоги до Відповідачки. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу, ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ`набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 3956696 від 05.09.2023року у сумі 45625,26 грн, яка складається з тіла кредиту у сумі 8089,98 грн та процентів за користування кредитом у сумі 37535,28 грн. На виконання вимог ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до положень п. 1.3 Договору факторингу від 26.07.2024 року №26/07/2024, листом від 29.07.2024 року ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» повідомило відповідачку про відступлення права грошової вимоги за Договорами та передачу персональних даних ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора, а також направлення відповідного текстового повідомлення (SMS - повідомлення) боржникам, згідно реєстру SMS повідомлень (а.с.73) Враховуючи вищезазначене, Відповідачку належним чином повідомлено про відступлення права вимоги за кредитним договором. Відповідно до п. 1.3 договору, строк кредиту 360 днів. ТОВ "Українські фінансові операції" в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачкою, у період з 27.07.2024 року по 30.08.2024 здійснило нарахування процентів за 35 календарних днів, за стандартною процентною ставкою в сумі 5662,99 гривень. (а.с. 92). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами. Якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з статтею 1048 ЦК Українипозикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію`на законодавчому рівні визначено організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлено порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначено права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. У статті 3 Закону зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. За приписами статті 11 Закону електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Відповідно до статті 12 Закону, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом статей 525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (частина 1статті 1077 ЦК України). Визначення факторингу міститься у статті 49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», у якій зазначено, що факторинг - це придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог і прийом платежів. Частиною 1статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з статтями 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Щодо посилання відповідача, що на відсутність первинних бухгалтерських документів , які можуть підтвердити наявність або відсутність заборгованості, а також встановлювати розмір зазначеної заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені згідно нормам ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Згідно ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення. Відповідно до ч.1, ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Частинами 3 та 6 ст.8 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що: - відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів; -керівник підприємства зобов`язаний створити необхідні умови для правильного ведення бухгалтерського обліку. Враховуючи п.2.1.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи, які фіксують факти здійснення цих операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення та можуть складатися у паперовій формі та/або у вигляді електронних записів (у формі, яка доступна для читання та виключає можливість внесення будь-яких змін). У разі складання їх у вигляді електронних записів при потребі повинно бути забезпечене отримання інформації на паперовому носії. Первинні документи як у паперовій формі, так і у вигляді електронних записів повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання документа; назву підприємства (банку), від імені якого складений документ; місце складання документа; назву отримувача коштів; зміст операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; суму операції (цифрами та прописом). Сума операції може бути відображена цифрами за відсутності на документі суми прописом, якщо цей документ формується за допомогою програмного забезпечення в автоматизованому режимі або якщо це передбачено нормативно-правовими актами Національного банку України; номери рахунків; назву банку (отримувача та платника коштів); посади та підписи осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення (підтвердження підпису на документі в електронному вигляді здійснюється за допомогою електронного коду працівника або електронного підпису). Операції, які здійснюють банки, мають бути належним чином задокументовані. Підставою для відображення операцій за балансовими та/або позабалансовими рахунками бухгалтерського обліку є первинні документи. Первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі. Відповідно до позиції Верховного Суду (у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду) від 30.01.2018 по справі №161/16891/15-ц «Верховний Суд вказав що: доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи». До первинних документи відносяться такі документи, які також підтверджують розмір наданого відповідачу кредиту. 22.08.2025 року на адресу суду надійшла відповідь на ухвалу суд суду в якій зазначено,що в установі АТ "Ощадбанк"на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ),емітована банківська платіжна картка № [NUMBER] . Крім того,надано інформацію щодо фінансового номеру телефону,та руху коштів по банківському рахунку для обслуговування якого емітовано вказану платіжну картку. З наданої інформації щодо фінансового номеру телефону [PERSON] номер телефону зазначений [NUMBER] , та щодо інформації про рух коштів за період з05.09.2023 року по 14.09.2023 року вбачається, що кошти в сумі 10000 грн. дата проведення операції 05.09.2023 року о 15:54. Доказів того, що вказаний картковий рахунок [PERSON] не належить матеріали справи не містить. Матеріалами справи підтверджується наявність у договорі персональних даних відповідача, а саме серії та номеру паспорта громадянина України, дати його видачі, реєстраційного номеру облікової картки платника податків, номеру мобільних телефонів та електронної адреси [PERSON] . Крім того, матеріали справи не містять будь-яких відомостей щодо протиправності дій третіх осіб стосовно відповідача, як і незаконності заволодінням його персональними даними з метою подальшого укладення договору. Також суд звертає увагу на те, що реєстраційний номер облікової картки платника податків, номер мобільного телефону [NUMBER] повністю співпадає із такими даними (в договорі №3956696, та в наданій інформації щодо фінансового номеру телефону [NUMBER] , що зазначений самою відповідачкою в договорі. Отже, договір №3956696 від 05.09.2023 року підписаний саме відповідачем шляхом введення одноразового ідентифікатора (електронний підпис з одноразовим ідентифікатором), є укладеними у порядку Закону України «Про електронну комерцію», що повністю відповідає положенням зазначеного Закону та приписам ЦК України, а тому факт укладення відповідачем договору є повністю доведеним. Щодо посилань відповідача на неотримання ним кредитних коштів за наслідками укладення договору, то суд виходить із того, що матеріали справи не містять жодних доказів того, що [PERSON] зверталася до первісного кредитора або до нового кредитора зі зверненнями про неотримання кредитних коштів. Також відсутні звернення відповідача з такого приводу до правоохоронних органів. Суду й не надано доказів того, що кошти не були зараховані на банківський рахунок відповідачки Також договір, укладений між [PERSON] та ТОВ «Лінеура Україна», договір факторингу укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ "Українські фінансові операції" у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень статті 204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка належно і у доступній формі ознайомилася з усіма умовами договору, тарифами кредитора, повністю і однаково з кредитором їх розуміла, вважала їх справедливими, адекватними, розумними і жодних заперечень не мала. Діючи покроково та надаючи свої персональні дані, генеруючи ідентифікаційний підпис, врешті решт отримала кредит. Вибір контрагента правочину та електронний договір підписаний відповідачкою добровільно, волевиявлення позичальника було вільним, не під впливом помилки, тиску чи тяжких обставин, відповідало її внутрішній волі та намірам безумовного і реального виконання взятих на себе зобов`язань. Обставин, які б суперечили волевиявленню позичальника при укладанні кредитного договору в електронній формі, а також про наявність у діях позивача умислу, спрямованого на введення відповідачки в оману судом не встановлено. Але разом з тим у порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка зобов`язання за зазначеним договором належним чином не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка, згідно розрахунків позивача з якими суд цілком погоджується, становить 51288,25 грн., яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту - 8089,98 грн., нарахованих процентів первісним кредитором - 37535,28 грн., нарахованих процентів ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» за 35 календарних днів 5662,99 грн. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. В частині відшкодування витрат по наданню правничої допомоги суд зважає на таке. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)). Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 січня 2021 року у справі № 596/2305/18-ц (провадження № 61-13608св20). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. З урахуванням викладеного з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути 4000 грн. на відшкодування його витрат по наданню правничої допомоги, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, необхідних процесуальних дій сторони та часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. Правова позиція по таким правовідносинам є сталою, практика численна, складністю справа не відрізняється. Відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2422 грн 40 копійок.

Outcome: approved