Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просив встановити факт постійного проживання однією сім`єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , громадянки України, та [PERSON] , померлого [INFO] , в період з 27.11.2012 року до [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] помер [INFO] , на час смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] залишилась спадщина, до складу якої входить майно, належне спадкодавцю на час його смерті. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.10.1979 року до 27.11.2012 року, проте після розірвання шлюбу фактично продовжили проживати однією сім`єю до дня смерті останнього за адресою: [ADDRESS] , вважали себе чоловіком та дружиною, піклувались один про одного, мали взаємні права та обов`язки спільний бюджет, робили разом ремонт придбавали майно, мали спільні витрати, купували майно для спільного користування, проте повторно шлюб не укладали. Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дітей: [PERSON] , [PERSON] , які не звертались із заявами про прийняття спадщини після смерті батька. На підставі заяви позивача державним нотаріусом Третьої Харківської міської нотаріальної контори заведено спадкову справу після померлого [INFO] [PERSON] , проте листом 24.04.2025 року державний нотаріус роз`яснила, що для отримання спадщини необхідно звернутися до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю, оскільки за матеріалами спадкової справи родинні відносини не підтверджуються. Встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу необхідне позивачу для юридичного визнання її родинного зв`язку з померлим чоловіком та реалізації спадкових прав. У судовому засіданні 21.07.2025 року позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити. 11.08.2025 року представник позивача через систему «Електронний суд» надав заяву про розгляд справи без участі позивача [PERSON] та її представника, позов підтримали, просили задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , кожний окремо, засобами поштового зв`язку, надіслали суду заяви про визнання позову та розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача Дворічанської селищної військової адміністрації Куп`янського району Харківської області через систему «Електронний суд» надіслав суду заяву, в якій не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] , розгляд справи просили проводити за відсутності представника. Державний нотаріус Третьої Харківської міської державної нотаріальної контори Полтавська Катерина Сергіївна, яка є виконуючою обов`язки завідувача Куп`янської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, на виконання ухвали суду від 18.06.2025 року надіслала копію спадкової справи № 136/2025 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Також, судом у якості свідків в судовому засіданні 21.07.2025 допитані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] .. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Відповідно довідки № 907 від 22.04.2025 року начальника Дворічанської селищної військової адміністрації, виданої [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований по день смерті, [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу та свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.10.1979 року до 27.11.2012 року. Від даного шлюбу подружжя має дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Матеріали спадкової справи № 136/2025 до майна померлого [INFO] [PERSON] свідчать про те, що 24.04.2025 року до Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] після померлого [INFO] [PERSON] , інші спадкоємці із заявами не зверталися, [PERSON] заповітів не складав. Також, позивачу у справі роз`яснено право на звернення до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю. Свідок [PERSON] , пояснила, що родину [PERSON] знає давно, приблизно з 1982 року, позивачка у справі працювала бухгалтером у сільпо в с-ще Дворічна , вони були сусідами. В родині [PERSON] було багато худоби, [PERSON] та [PERSON] все робили разом по господарству. Вона не знала про розлучення [PERSON] та [PERSON] , оскільки вони весь час проживали разом, все робили разом, були однією сім`єю, ходили разом у гості, на весілля, дні народження. В інших шлюбах вони не перебували. Свідок [PERSON] пояснила, що давно знає родину [PERSON] , вони є її сусідами, проживали в будинку [ADDRESS] . Вони увесь час жили разом, [PERSON] працював водієм у колгоспі, мали дітей, були однією сім`єю, вели господарство разом, мали худобу. Іншої дружини у [PERSON] не було, а у [PERSON] не було іншого чоловіка. Вони усе робили разом, допомагали один одному, про розірвання шлюбу вона не знала. Свідок [PERSON] вказала, що [PERSON] знає як сусідку з 2003 року, вона мала чоловіка [PERSON] , це була одна родина, яка вела разом господарство, мали двох дітей. [PERSON] та [PERSON] весь час проживали разом до дня смерті як чоловік та дружина, інших шлюбів у них не було. Частинами 2,4 ст.3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту спільного їх проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи). Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо. До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю. Наведені вище правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №244/4801/13-ц, від 28 листопада 2018 року в справі №127/11013/17, від 16 січня 2019 року у справі №343/1821/16-ц, від 27 лютого 2019 року у справі№522/25049/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі №354/693/17-ц, від 17 квітня 2019 року у справі №490/6060/15-ц, від 15 серпня 2019 року у справі №588/350/15, від 23 вересня 2019 року у справі №279/2014/15-ц, від 10 жовтня 2019 року у справі №748/897/18, від 11 грудня 2019 року в справі №712/14547/16-ц, від 12 грудня 2019 року у справі №490/4949/17, від 18 грудня 2019 року в справі №761/3325/17-ц, від 24 січня 2020 року в справі №490/10757/16-ц, від 09 листопада 2020 року №757/8786/15-ц. Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу можуть бути, зокрема, але не виключно: свідоцтва про народження дітей; довідки з місця проживання; свідчення свідків; листи ділового та особистого характеру тощо; свідоцтво про смерть одного із «подружжя»; свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько; виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства та ін. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року по справі №524/10054/16. У рішенні Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 зазначено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Важливою складовою сімейного життя є право жити разом, щоб сімейні стосунки могли нормально розвиватись (Marckx проти Бельгії, § 31), а члени сім`ї могли спілкуватись одне з одним (Olsson проти Швеції (no. 1), § 59). Поняття сімейного життя є автономним (Marckx проти Бельгії, § 31). Відповідь на питання, існує чи ні "сімейне життя", залежить переважно від факту реального існування у дійсності тісних особистих зв`язків (Paradiso і Campanelli проти Італії [ВП], § 140). Тому Суд розглядає сімейні зв`язки de facto, наприклад, коли заявники живуть разом, за відсутності будь-якого правового визнання сімейного життя (Johnston і Інші проти Ірландії, § 56). Поняття "сім`я" за статтею 8 Конвенції не обмежується лише стосункам на основі шлюбу і може включати інші de facto "сімейні зв`язки", коли сторони живуть разом не одружуючись (тобто не укладаючи шлюб) (Johnston і Інші проти Ірландії, § 56; Van der Heijden проти Нідерландів [ВП]. Згідно зі статтями 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 1217,1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). За загальним правилом, визначеним частиною першою статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами ; висновками експертів; показаннями свідків (ч.2 ст.76 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 90 ЦПК України, показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини. Суд вважає належними доказами показання допитаних свідків, оскільки вони узгоджується між собою та стосуються обставин, які підлягають доказуванню. Так, дослідженими судом доказами повністю підтверджується той факт, що [PERSON] та [PERSON] з 27.11.2012 проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації, шлюбу, зокрема вели спільне господарство, були пов`язані спільним побутом, надавали взаємну допомогу, зазначене підтверджується показання свідків, фотокартками, копіями банківських виписок по рахункам, копіями свідоцтв. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved