Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

[PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Бойчук М.Й., звернулася в суд із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, визначених рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 29.11.2022 року у справі №338/918/22. Заявлені вимоги\~позивачка обґрунтовує\~тим,\~що рішенням\~Богородчанського районного\~суду Івано-Франківської\~області від\~29.11.2022\~року у\~справі №338/918/22\~з відповідача\~на її\~користь стягуються\~аліменти на\~утримання сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] \~у розмірі\~1/4\~частки всіх\~видів заробітку\~щомісячно до\~повноліття дитини.\~Вказала,\~що з\~часу призначення\~аліментів змінився\~її матеріальний\~стан,\~оскільки вона\~перебуває у\~декретній відпустці,\~через що\~не має\~можливості працювати.\~Зазначила,\~що мінімальний\~розмір аліментів,\~який сплачує\~відповідач,\~не покриває\~потреби дитини, тому просила змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача на утримання сина аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 8000 грн щомісячно до досягнення сином повноліття. У поданому відзиві відповідач просив у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що підстави змінювати розмір аліментів відсутні, оскільки він не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, який просить позивачка, оскільки він також сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] , народженого в іншому шлюбі. Крім того його дружина на 32 тижні вагітності і теж потребує матеріальної підтримки. Тому він не має можливості сплачувати аліменти в іншому розмірі, ніж визначено рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 29.11.2022 року у справі №338/918/22. \~ \~ \~ \~Представник позивачки в судовому засіданні вимоги позову підтримав з викладених підстав. Зазначив, що позивачка перебуває у декретній відпустці у зв`яку із вагістністю, не має можливості працювати, а розмір аліментів, які сплачує відповідач, а це від 1200 до 1500 грн, є надто малим, щоб забезпечити дитині належні умови проживання та навчання. Оскільки відповідач не має постійного заробітку, з якого слід визначати частку, то вважає, що він може сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 8000 грн. Тому просив позов задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити. Зазначив, що хоча відповідач припинив офіційне працевлаштування, однак не вбачає підстав для зміни розміру аліментів, визначеного рішення Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 29.11.2022 року у справі №338/918/22. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , який є неповнолітнім і проживає з матір`ю - позивачкою [PERSON] . Рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області від 29.11.2022 року у справі №338/918/22 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 вересня 2022 року та до повноліття дитини.\~ \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки №29 від 09.06.2025 року ДНП «Прикарпатський центр репродукції людини» позивачка перебуває на 35-36 тижні вагітності. \~ \~ \~ \~Відповідно до довідки №12.1-36/15805 від 19.08.2025 року, виданої Богородчанським відділом ДВС станом на 01.08.2025 року, заборгованість зі сплати аліментів, визначених рішенням Богородчанського районного суду Івано-Франківської області у справі №338/918/22 у відповідача відсутня. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. \~ \~ \~ \~Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. \~ \~ \~ \~У статті 182 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилається позивачка. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13. Таким чином, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце і внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів. Виходячи з наведених стороною позивача доводів, висловлених стороною відповідача заперечень, беручи до уваги зміни матеріального стану позивачки, а також те, що відповідач, який є працездатною особою, офіційно не працює, має мінливий дохід, то суд приходить до переконання про необхідність зміни способу стягнення аліментів із частки заробітку на тверду грошову суму. З огляду на рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дітей, виходячи з закріплених ч. 9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, інтересів дитини, суд вважає за доцільне задовольнити позов частково і стягувати з відповідача на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 3000 грн щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів у новому розмірі розпочати з дня набрання рішенням законної сили. Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до ст.141 ЦПК України. Оскільки позивачка на підставі п.3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, з відповідача, згідно ст. 141 ЦПК України, слід стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн. На підставі наведеного, ст. 180-184, 192 СК України,

Outcome: partial