Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Межиріцької сільської ради Павлоградського району, просила суд визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] : всі права та обов`язки забудовника на 1/2 частку незавершеного будівництва, за адресою: [ADDRESS] ; право власності на 1/2 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка) площею 0,15 га за адресою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] помер батько позивачки[PERSON] . Спадкоємцями після смерті батька є позивачка та дружина померлого, які своєчасно звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. За життя спадкодавець без дозволу побудував у 1990 році господарські споруди, а саме: гараж розмірами 4,90х7,95 м, теплицю з котельнею розмірами 5,50х14,00 м, сарай розмірами 4,60х 8,00м, розпочато будівництво житлового будинку розмірами 7,20 х 10,00 м. на земельній ділянці в [ADDRESS] . Згідно рішення Межиріцької сільської ради № 12 від 30.01.1998 року та земельно кадастрової книги сільської ради [PERSON] була виділена земельна ділянка загальною площею 0,15 га по [ADDRESS] . Рішенням №37 місцевого самоврядування Павлоградського району Дніпропетровської області від 18.05.2000 року (за 1 місяць до смерті спадкодавця) було надано дозвіл та виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку в [ADDRESS] . Однак, спадкодавець не встиг за час свого життя приватизувати земельну ділянку та узаконити самовільно побудовані споруди. Зважаючи на недоцільність знесення перелічених споруд, ураховуючи вони побудовані у 1990 році відділ архітектури і містобудування райдержадміністрації вважав за можливе узаконити побудовані споруди, про що надав відповідний висновок. 13.09.2024 року позивач звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на 1/2 частину недобудованого будинку готовністю 11 % з господарськими будівлями та спорудами, однак їй було відмовлено. Враховуючи що позивачка не має можливості в нотаріальному порядку здійснити оформлення свого права на спадщину в порядку спадкування за законом після смерті батька, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 19.12.2024 року провадження у справі було відкритоза правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 11.03.2025 року замінено неналежного відповідача Павлоградську міську раду на належного - Межиріцьку сільську раду. Ухвалою від 26.05.2025 року закрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивачки надав суду заяву про розгляд справи без його участі та участі позивачки. Представник відповідача К. Монах у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, у вирішенні справи покладається на розсуд суду. Представник Другої Павлоградської державної нотаріальної контори, державний нотаріус Дутчак Ю.С. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без участі представника нотконтори, покладається на рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] , помер [PERSON] , який є батьком позивачки. Дане підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу та свідоцтвом про смерть. За життя спадкодавець без дозволу побудував у 1990 році господарські споруди, а саме: гараж розмірами 4,90х7,95 м, теплиця з котельнею розмірами 5,50х14,00 м, сарай розмірами 4,60х 8,00м, розпочато будівництво житлового будинку розмірами 7,20х 10,00 м. на земельній ділянці в [ADDRESS] . Згідно рішення Межиріцької сільської ради № 12 від 30.01.1998 року та земельно кадастрової книги сільської ради [PERSON] була виділена земельна ділянка загальною площею 0,15 га по [ADDRESS] . Рішенням сільського голови № 37 від 18.05.2000 року «Про дозвіл на виділення земельної ділянки для будівництва житлового будинку», надано дозвіл та виділення земельної ділянки для будівництва житлового будинку в [ADDRESS] жителю села Межиріч [PERSON] . За інформацією Межиріцької сільської ради від 11.11.2014 року, згідно даних по господарської книги Межиріцької сільської ради№17 за 1996-2000, особовий рахунок № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] районубув зареєстрований [PERSON] . Проживав з 15.10.1993 року до дня смерті [INFO] . Згідно довідки КП Павлоградське МБТІ № 15436 від 19.06.2024 року, станом на 26.02.2001 року була проведена інвентаризація недобудованого житлового будинку готовністю 11 % з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , але право власності не зареєстровано. За інформацією Управління Держземагентства у Павлоградському районі Дніпропетровської області від 28.11.2014 року, державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області за адресою [ADDRESS] на ім`я померлого [INFO] [PERSON] не видавався. Я зазначає позивачка у позові спадкодавець за життя не встиг приватизувати земельну ділянку та узаконити самовільно побудовані споруди. Головним архітектором Павлоградського району затверджено Висновок про можливість узаконення самовільно побудованих споруд. Зазначено, що відділом архітектури і містобудування райдержадміністрації проведено обстеження споруд на земельній ділянці [PERSON] в [ADDRESS] . Внаслідок обстеження виявлено, що на присадибній ділянці без дозволу побудовані господарські споруди, а саме : гараж розмірами 4,90х7,95 м, теплиця з котельнею розмірами 5,50х14,00 м, сарай розмірами 4,60х 8,00м, розпочато будівництво житлового будинку розмірами 7,20х 10,00 м. на земельній ділянці в [ADDRESS] . Зважаючи на недоцільність знесення перелічених споруд, ураховуючи розписку сусіда [PERSON] , а також обставини, що споруди побудовані у 1990 році нині покійним [PERSON] , відділ архітектури і містобудування райдержадміністрації вважає можливим узаконити побудовані споруди, як виняток, на земельній ділянці [PERSON] в [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] позивачка та дружина [PERSON] - [PERSON] звернулися до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. 13.09.2024 року позивачка звернулася до Другої Павлоградської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на 1/2 частину недобудованого будинку [ADDRESS] . Однак постановою державного нотаріуса Другої Павлоградської нотаріальної контори від 30.09.2024 року позивачці було відмовлено вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документу, що підтверджує право власності на вищевказане спадкове майно. Відповідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Матеріалами справи встановлено, що на день відкриття спадщини померлому батьку позивачки належали права забудовника, які не припинилися внаслідок його смерті. Позивачка претендує на права[PERSON] як забудовника на 1/2 частину незданого в експлуатацію житлового будинку. Відповідно до пункту п.4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Оскільки спадщина була прийнята у 2000 році, тобто до набуття чинності Цивільним кодексом України, застосуванню підлягають норми Цивільного кодексу УРСР, який втратив чинність з 01 січня 2004 року, але був чинним на момент виникнення та існування спірних правових відносин. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Як вбачається зі ст.ст.525, 526 ЦК Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ст.529 ЦК України при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, споруди тощо) виникає після завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання, тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). За пунктом 8 роз`яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Аналогічна позиція викладена в постанові ВГСУ від 15 березня 2017 року по справі №909/935/15. Згідно ст.331 ЦК України нерухоме майно підлягає державній реєстрації, яку може провести лише особа, яка його побудувала і яка є живою, а до моменту реєстрації вказане будинковолодіння вважається об`єктом незавершеного будівництва. Право власності на об`єкт незавершеного будівництва виникає незалежно від його державної реєстрації, адже відповідно до ч.1ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав», державна реєстрація права на нерухоме майно - це вже офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно. У листі Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року N 19-32/319 "Щодо порядку оформлення документів у разі смерті власника нерухомого майна" визначено, що оскільки на нерухоме майно не було оформлено право власності, то таке право в разі відсутності правовстановлюючих документів вирішується в судовому порядку. Згідно листа ВССУ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», визнано правильною практику судів щодо визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника, як таких, що входять до складу спадщини. Відповідно до ч. ст.332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов`язки як забудовника входять до складу спадщини. Позивачка є спадкоємицею за законом вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки вчасно звернулася до нотаріальної контори та прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Таким чином, позивачка має право на успадкування прав та обов`язків забудовника на 1/2 частину незавершеного будівництвом житлового будинку, що належали спадкодавцеві [PERSON] на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті останнього. Згідно зі ст.328 ЦК України набуття права власності вважається правомірним, якщо набуте на законних підставах. Отже позовна вимога щодо визнання за позивачкою прав та обов`язків забудовника на 1/2 частку незавершеного будівництва, за адресою: [ADDRESS] підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] , суд прийшов до наступного. Так згідно інформації Управління Держземагентства у Павлоградському районі Дніпропетровської області від 28.11.2014 року, державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Межиріцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області за адресою [ADDRESS] на ім`я померлого [INFO] [PERSON] не видавався. Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі на земельну ділянку, є набуття спадкодавцем такого права у встановленому законом порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До складу спадщини входить лише те нерухоме майно, право на яке зареєстроване в органах, що здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали спадкодавцю (за життя) реалізувати своє право на землю та зареєструвати у встановленому порядку право власності. Таким чином, спірна земельна ділянка не є об`єктом спадкування і не увійшла до спадкової маси, що свідчить про відсутність порушеного права у позивачки стосовно неї. Аналогічні висновки зроблено в постановах Верховного Суду України від 23 листопада 2016 року у справі № 6-3113цс15, постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 376/2038/14-ц, від 11 лютого 2019 року у справі № 183/4638/16, від 22 листопада 2018 року у справі № 647/1580/16-ц та інших. Отже позовна вимога про визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] не підлягає задоволенню. Судові витрати покласти на позивачку.

Outcome: partial