Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

І. Стислий виклад позицій сторін: представник позивача ТОВ "ФК "Ейс" звернувся до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь товариства заборгованість за кредитним договором №980550363 від 13.08.2020, в розмірі 19 391,14 грн., 2\~422,40 грн сплаченого судового збору та 7\~000 грн витрат на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13.08.2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір №980550363, на суму 6 000 грн., який підписано відповідачем електронним підписом. Кредитні кошти були перераховані відповідачу на його банківську картку [NUMBER] , вказану ним у заявці при укладенні договору. Право вимоги за цим кредитним договором, на підставі договорів факторингу, 28.11.2018 перейшло від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" до ТОВ "Таліон плюс", 05.08.2020 від ТОВ "Таліон плюс" перейшло до ТОВ "ФК "Онлайн фінанс", а 29.05.2025 від ТОВ "ФК "Онлайн" перейшло до позивача ТОВ "ФК "Ейс". Розмір заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем за цим кредитним договором становить 19 391,14 грн., яка складається з: 5 809,60 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13 581,54 грн - заборгованість за відсотками. Представник позивача ТОВ "ФК "Ейс" - адвокат Тараненко А.І. у судове засідання не з`явився. Безпосередньо у позовній заяві просив розгляд справи проводити без його участі, зазначивши про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про місце, дату і час проведення такого був повідомленим належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями із відмітками про вручення особисто та відмовою від отримання (а.с. 113, 114, 117). ІІ. Процесуальні дії у справі: 02 липня 2025 року ухвалою суду відкрито провадження у даній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. За клопотанням позивача витребувано в АТ "Універсал Банк" докази. На адресу суду 07.07.2025 надійшли витребувані судом докази. 18 вересня 2025 року ухвалою суду постановлено провести заочний розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Беручи до уваги предмет спору, його значення для сторін, враховуючи, що відповідач повідомлявся у встановленому законом порядку про місце, дату і час судового засідання, однак в таке повторно не з`явилась, представник позивача щодо ухвалення заочного рішення не заперечив, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України та ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: матеріалами справи встановлено, що 13.08.2020 між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем [PERSON] було укладено договір №980550363, який підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (а.с. 12-13). Згідно з умовами договору: розмір кредиту - 6 000 грн., базова процентна ставка - 1,70%. Додатковими угодами від 12.09.2020, від 12.10.2020, від 11.11.2020, від 11.12.2020 (а.с. 14-15), у зв`язку із неможливістю виконання відповідачем умов договору, було продовжено загальний строк кредитування. У заявці на отримання коштів в кредит від 13.08.2020 (а.с. 21), відповідач [PERSON] вказав картковий рахунок для переказу йому кредитних коштів № [NUMBER] . Як встановлено із довідки АТ "Універсал Банк" (а.с. 112-114), на ім`я відповідача було емітовано платіжну картку [NUMBER] , на яку 13.08.2020 було зараховано 6 000 грн. Згідно із договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с. 39-42) та додатковими угодами №26, №27 і 32 до нього (а.с. 45-48, 50, 51), договором факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 (а.с. 55-57) та договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 (а.с. 63-66), право вимоги за цим кредитним договором, що підтверджується реєстрами боржників (зворотна сторона а.с. 52, 62, 69), від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" перейшло до ТОВ "Таліон плюс", від ТОВ "Таліон плюс" перейшло до ТОВ "ФК "Онлайн фінанс", а від ТОВ "ФК "Онлайн фінанс" перешйло до позивача ТОВ "ФК "Ейс". Відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором №980550363 (а.с. 79), заборгованість відповідача [PERSON] становить 19 391,14 грн., з яких: 5 809,60 грн - заборгованість за тілом кредиту, 13 581,54 грн - заборгованість за відсотками. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість. ІV. Оцінка суду: дослідивши письмові докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що пред`явлений позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Як встановлено з матеріалів справи, 13.08.2020 ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №980550363. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Частиною 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З урахуванням вказаних вище вимог законодавства, суд дійшов висновку, що між ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір у електронному вигляді, що підтверджує існування між ними кредитних правовідносин, а відтак до цих правовідносин суд застосовує вимоги ст. 509, 626, 628, 1054 ЦК України. Так, у ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" свої зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, перерахувавши відповідачу на вказаний ним рахунок кредитні кошти. З урахуванням положень ч. 1 ст. 1048 ЦК України, за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо іншого не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержавння процентів встановлюються договором, банк нараховував позичальнику відсотки, що передбачені умовами кредитного договору, з розміром яких відповідач погодився. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість за вказаним кредитним договором. При цьому заперечень від останнього з даного приводу до суду не надходило. Відповідач не підтвердив факту належного виконання зобов`язань по сплаті кредиту, як і не подав будь-яких доказів на спростування користування наданими йому кредитними коштами. Факт переходу права вимоги за даним кредитним договором до позивача ТОВ "ФК "Ейс" підтверджується описаним вище договором факторингу, що відповідає вимогам ст. 1077, 1078 ЦК України, відповідно до яких за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Тобто, позивач належним чином підтвердив своє право вимоги до відповідача за спірним кредитним договором. Після отримання права вимоги до відповідача [PERSON] позивач не здійснював будь - яких інших нарахувань. Таким чином, з врахуванням викладеного вище, суд приходить висновку про необхідність задоволення даного позову. V. Розподіл судових витрат між сторонами: відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Так, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №20890 від 26.06.2025 (а.с. 9), а тому, беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений останнім судовий збір. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке. Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Позивач на підтвердження понесених витрат на правничу професійну допомогу в розмірі 7 000 грн надав: договір про надання правничої допомоги № 29/05/25-01 від 29.05.2025, додаткову угоду № 25770573289 до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025; акт прийому-передачі наданих послуг, на загальну суму 7 000 грн.; довіреність та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю на ім`я адвоката Тараненка А.І. Таким чином, позивач на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу у справі подав належні та допустимі докази, що описані вище. При цьому, відповідач не заявляв клопотання про зменшення розміру судових витрат, про їх неспівмірність з позовними вимогами, як і не вказував на обставини, за яких, як на його думку, заява не підлягала б задоволенню. Враховуючи викладене, суд приходить висновку, що розмір витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, тобто на оплату адвокатських послуг, є доведеним, обґрунтованим та співмірним, зокрема, зі складністю та категорією даної справи, її значенням для сторін, обсягом наданих послуг адвокатом, часом, витраченим адвокатом на їх надання. Тому, зважаючи на те, що позовні вимоги задоволено повністю, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн. На підставі викладеного, ст. 509, 526, 536, 554, 610, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved