Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

У листопаді 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Зазначає, що 25.11.2018 близько 08 години в м. Києві, по вул. Здолбунівській, під час керування автомобілем, він був безпричинно зупинений патрульним поліцейським УПП у м.Києві Департаменту патрульної поліції Струком Віктором Миколайовичем, який, без достатнiх на те підстав, звинуватив його в керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння та погрожуючи застосуванням фізичної сили, поліцейські змусили покинути автомобіль та поїхати разом з ними на службовому автомобілі де, від них надходили вимоги віддати речі та документи. Отримавши відмову, до нього застосували силу у вигляді заламування рук та нанесення декількох ударів в обличчя. При проведенні особистого обшуку вилучено мобільний телефон та ключi від автомобіля. Після цього патрульні повернулися до його автомобіля та самовільно провели його обшук без участі понятих, та будь-яких свідків, під час якого вилучили з автомобіля документи, карту пам`яті з відео реєстратора та належну йому сумку синього кольору, в якій були грошові кошти в сумі 5000 гривень та доставили до Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», де взято необхідні аналізи, а патрульним поліцейським Струком В.М. складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії БД №165026 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та вилучено в нього посвідчення водія. Згідно висновку від 30.11.2018 Київської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду, ознак сп`яніння не виявлено. За фактом події, за його заявою, було внесено вiдомостi до ЄРДР за №42019101040000011 за ч.1 ст.365 КК України, однак постановою територіального управління ДБР у м.Києві від 26.04.2019 кримінальне провадження було закрите через відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Вважає, що дії патрульних були протиправними, вчиненими не в межах повноважень та не в спосіб передбачений законом. Адже у патрульних взагалі були відсутні законні причини для зупинення автомобіля та вчинення подальших дій. З посиланням на п.4 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою КМУ №1086 від 17.12.2008 в редакції, чинній на час виникнення правовідносин та з врахуванням того, що 25.11.2018 у патрульних поліцейських не було жодних підстав, вважати, що він керував транспортним засобом в стані сп`яніння, то вилучення посвідчення водія та складання відносно протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП було незаконним. Зазначає, що 5 днів був без посвідчення водія, був змушений приїздити до Києва з міста Дніпра, де проживав, витрачати свій час та фінанси, змінювати звичний уклад життя та вживати додаткових зусиль для організації свого життя та вирішення проблем, яких я б не мав, якби дії відповідали закону. Також зазначає, що 22.02.2019 о 02 год 05 хв в м.Києві, по вул.Празькій, 1 під час керування транспортним засобом, був зупинений інспектором УПП у місті Києві Департаменту патрульної поліції Постолюком Вадимом Олександровичем за те, що не мав права керувати транспортним засобом, оскільки позбавлений права керування за ст.130 КУпАП, будь-які доводи інспектором було проігноровано, його було затримано, проведено обшук, відібрано ключі вiд автомобіля, проведено обшук автомобіля, вилучено особисті речі-паспорт та телефон. Крім того, за допомогою евакуатора автомобіль було затримано та доставлено спеціальний майданчик, що підтверджується Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, Послався, що о 04:30, звинувативши його в неадекватності, патрульні викликали медиків психіатричної допомоги, які засвідчили, що він перебуває в адекватному стані та психіатричної допомоги не потребує, після чого повернули паспорт та телефон без сiм карти та карти пам`яті. Зазначив, що усвідомлюючи свавiльнiсть та незаконнiсть дій патрульних поліцейських, висловлював їм своє законне та обгрунтоване обурення, внаслідок чого інспектором патрульної поліції у м.Києві Андрущенко О.П. було складено протоколи за ч.1 ст.173 та ч.1 ст.185 КпАП України. Інспектором патрульної поліції у м.Києві Постолюк В.О. було винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за ч.1 ст.126 КпАП, яку отримав лише 26.02.2019, звернувшись до управління патрульної поліції. Зазначає, що рiшенням Солом`янського районного суду м.Києва від 06.08.2019 в справі №2а/760/929/19 було визнано протиправною та скасовано постанову серії НК №555403 від 22.02.2019, винесену інспектором управління патрульної поліції в м.Києві Постолюком В.О.за ч.1 ст. 126 КУпАП. Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 18.07.2019 в справі №755/10637/19 закрито провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173,ч.1 ст.185 КпАП України у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення , при цьому про розгляд справи повідомлений не був, у зв`язку з чим подати свої заперечення не зміг. При затриманні транспортного засобу та доставці його на спеціальний майданчик, інспекторами патрульної поліції м.Києва було проігноровано вимоги закону та той факт, що транспортний засіб не створює загрози безпеці руху та не розміщувався на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, що позбавляло права доставляти автомобіль на спеціальний майданчик. Факт належного розміщення транспортного засобу без створення перешкод підтверджується відеозаписом подій. Зазначив, що лише після того, як сплатив оплату за евакуювання автомобіля в сумі 220 гривень та 500 гривень, а також 576 гривень за зберігання автомобіля, що підтверджується квитанціями від 25.02.2019 та 26.02.2019, йому було повернуто транспортний засіб. Таким чином, враховуючи, що постанова від 22.02.2019, якою на нього накладено адміністративне стягнення за ч.1 ст.126 КпАП визнана протиправною та скасована рішенням суду, а також, зважаючи на той факт, що на час затримання автомобіля він не створював загроз безпеці руху, та не був припаркований на місцях для інвалідів, то затримання автомобіля шляхом його доставлення на спеціальний майданчик, було незаконним та безпідставним. Зазначені обставини спричинили значні моральні страждання, які супроводжувалися хвилюваннями за себе, за своє майно, відчуттям незахищеності та усвідомленням свавільності дій щодо нього. Посилається, що подальші дії працівників патрульної поліції створюють враження якогось полювання та помсти. Зазначив, що 13.04.2019, в межах дворової території по вул. Р.Окіпної 4-Б, під час керування транспортним засобом, був зупинений інспектором управління патрульної поліції в м.Києві Турченко Станіславом Миколайовичем, який склав відносно нього постанову НК №731705 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за ч.1 ст.122 КпАП України за нібито допущені порушення правил дорожнього руху. У зв`язку з незаконністю дій зазначеного інспектора був змушений звертатися до суду з адміністративним позовом, за результатами розгляду якого Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області рішенням від 06.06.2019 в справі №398/1373/19 зазначену постанову визнав незаконною та скасував. 20.04.2019 у м.Києві інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Кондричем Олександром Дмитровичем було складено постанову серії НК №748990 та накладено на нього адміністративне стягнення за ч.1 ст.122 КпАП України у вигляд штрафу, нібито за вчиненні порушення правил дорожнього руху. У зв`язку з незаконністю дій зазначеного інспектора змушений був звернутися до суду з адміністративним позовом, за результатами розгляду якого Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області своїм рішенням від 13.05.2019, в справі №398/1473/19, визнав протиправною та скасував зазначену постанову. Вказав, що таким чином, протягом 5 місяців посадовими особами Управління патрульної поліції в м.Києві Департаменту патрульної поліції щодо нього не менше 4 разів виносилися незаконні рішення та вчинялися незаконні дії. У зв`язку з цим вважає, що з держави Україна в особі ГУ Державної казначейської служби в м.Києві необхідно стягнути понесені ним збитки, що складаються з оплаченої вартості оплати на транспортування автомобіля в сумі 720 грн та вартості оплати за зберігання автомобіля на спеціальному майданчику в сумі 576 грн. Зазначив, що в даному випадку систематичними незаконними діями посадових осіб Департаменту патрульної поліції йому спричинено значні моральні страждання, до нього застосовувалися фізичний вплив та спеціальні засоби, такі як кайданки та газовий балончик, при тому, що жодних порушень не вчиняв та є законослухняним громадянином. Всі ці події спричинили значні хвилювання та страждання, які негативно відобразилися на здоров`ї, у зв`язку з чим почав страждати на головні болі та підвищений тиск. Враховуючи інтенсивність та тривалість страждань, спричинену моральну шкоду оцінює в 100000 гривень. У заявку з вищевикладеним, просить суд: -стягнути з Держави України в особі Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві за рахунок коштів державного бюджету України на користь [PERSON] збитки, понесені у зв`язку 3 оплатою (евакуювання)транспортного засобу в розмірі 720 гривень та 576 гривень сплачених за зберігання транспортного засобу; -стягнути 100000гривень на відшкодування моральної шкоди; -стягнути витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000 гривень. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.11.2019 головуючим суддею визначено суддю Усатову І.А. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 15.11.2019 у справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення виклику сторін. 10.03.2020 до суду надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача. 10.03.2020 до суду надійшов відзив Департаменту патрульної поліції у якому відповідач позов не визнав та зазначив, що відсутні докази, якими би підтверджувався факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань інспектором, враховуючи також, що позивачем не наведено, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір такої шкоди. Разом з тим, інспектором патрульної поліції було розглянуто справу про адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою ст. 126 КУпАП, в межах встановлених законом повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією, КУПАП та іншими нормативно-правовими актами, та евакуйовано Т3 який суттєво перешкоджав дорожньому руху, що підтверджується актом огляду і тимчасового затримання Т3 Deo Lanos днз [NUMBER] , а тому в діях інспектора відсутня протиправна поведінка. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.01.2023 замінено сторону у цивільній справі за позовом [PERSON] до Департамент патрульної поліції, Головного управління Державної казначейської служби України в м. Києві про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а саме: відповідача - Головне управління Державної казначейської служби України в м. Києві, на належного - Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного позовного провадження, учасники справи в судове засідання не викликались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Позивач, звертаючись до суду з позовом до відповідачів, зазначає, що 25.11.2018 близько 08 години ранку в м. Києві по вул. Здолбунівській, під час керування автомобілем, він був безпричинно зупинений патрульним поліцейським УПП у м.Києві Департаменту патрульної поліції Струком Віктором Миколайовичем, який без достатнiх на те підстав звинуватив його в керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння та погрожуючи застосуванням фізичної сили, поліцейські змусили покинути автомобіль та поїхати разом з ними на службовому автомобілі де, від них надходили вимоги віддати речі та документи. Отримавши відмову, до нього застосували силу у вигляді заламування рук та нанесення декількох ударів в обличчя. При проведенні особистого обшуку вилучено мобільний телефон та ключi від автомобіля. Після цього патрульні повернулися до його автомобіля та самовільно провели його обшук без участі понятих, та будь-яких свідків, під час якого вилучили з автомобіля документи, карту пам`яті з відео реєстратора та належну сумку синього кольору, в якій були грошові кошти в сумі 5000 гривень та доставили до Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія», де взято необхідні аналізи, а патрульним поліцейським Струком В.М. складено відносно нього протокол про адміністративне правопорушення серії БД №165026 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП України та вилучено в нього посвідчення водія. Згідно висновку від 30.11.2018 Київської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» щодо результатів медичного огляду, ознак сп`яніння не виявлено. За фактом події за його заявою було внесено вiдомостi до ЄРДР за №42019101040000011 за ч.1 ст.365 КК України, однак постановою територіального управління ДБР у м.Києві від 26.04.2019 кримінальне провадження було закрите через відсутність в діянні складу кримінального правопорушення. Вважає, що дії патрульних були протиправними, вчиненими не в межах повноважень та не в спосіб передбачений законом. Адже у патрульних взагалі були відсутні законні причини для зупинення автомобіля та вчинення подальших дій. З посиланням на п.4 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою КМУ №1086 від 17.12.2008 в редакції, чинній на час виникнення правовідносин та з врахуванням того, що 25.11.2018 у патрульних поліцейських не було жодних підстав вважати, що він керував транспортним засобом в стані сп`яніння, то вилучення посвідчення водія та складання відносно нього протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КпАП було незаконним. Також зазначає, що 22.02.2019 о 02 год 05 хв в м.Києві, по вул.Празькій, 1 під час керування транспортним засобом, був зупинений інспектором УПП у місті Києві Департаменту патрульної поліції Постолюком Вадимом Олександровичем за те, що не мав права керувати транспортним засобом, оскільки позбавлений права керування за ст.130 КУпАП, будь-які доводи інспектором було проігноровано, його було затримано, проведено обшук, відібрано ключі вiд автомобіля, проведено обшук автомобіля, вилучено особисті речі-паспорт та телефон. Крім того, за допомогою евакуатора автомобіль було затримано та доставлено на спеціальний майданчик, що підтверджується Актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, Послався, що о 04:30, звинувативши його в неадекватності, патрульні викликали медиків психіатричної допомоги, які засвідчили, що він перебуває в адекватному стані та психіатричної допомоги не потребує, після чого повернули паспорт та телефон без сiм карти та карти пам`яті. Зазначив, що усвідомлюючи свавiльнiсть та незаконнiсть дій патрульних поліцейських, висловлював обурення, внаслідок чого інспектором патрульної поліції у м.Києві Андрущенко О.П. було складено протоколи за ч.1 ст.173 та ч.1 ст.185 КпАП України. Інспектором патрульної поліції у м.Києві Постолюком В.О. винесено відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу за ч.1 ст.126 КпАП, яку отримав лише 26.02.2019,звернувшись до Управління патрульної поліції. При затриманні транспортного засобу та доставлені його на спеціальний майданчик, інспекторами патрульної поліції м.Києва було проігноровано вимоги закону та той факт, що транспортний засіб не створює загрози безпеці руху та не розміщувався на місцях, призначених для зупинки, стоянки, безоплатного паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, що позбавляло права доставляти автомобіль на спеціальний майданчик. Факт належного розміщення транспортного засобу без створення перешкод підтверджується відеозаписом подій. Зазначив, що лише після того, як сплатив оплату за евакуювання автомобіля в сумі 22 гривень та 500 гривень, а також 576 гривень за зберігання автомобіля, що підтверджується квитанціями від 25.02.2019 та 26.02.2019, йому було повернуто транспортний засіб. Судом встановлено, що рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13.05.2019 адміністративний позов [PERSON] до Інспектора Управління патрульної поліції в м. Києві Кондрича Олександра Дмитровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 20 квітня 2019 року серії «НК» № 748990 та закрито провадження у справі про адміністративне правопорушення. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06.06.2019 адміністративний позов [PERSON] до інспектора 3 роти 2 батальону УПП в м. Києві ДПП лейтенанта поліції Турченка Станіслава Миколайовича про визнання дій незаконними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задоволено частково. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху,зафіксоване нев автоматичному режимі від 13.04.2019 серії НК №731705про накладення на [PERSON] адміністративного стягнення в вигляді штрафу в розмірі 255 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Постановою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 18.07.2019 провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч.1 ст. 173, ч.1 ст. 185 КУпАП, на підставі ст. 38, п. 7 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення закрито. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 06.08.2019 у справі № 755/3369/19 позов задоволено, скасовано постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 555403 від 22 лютого 2019 року, винесену інспектором Управління патрульної поліції в м. Києві Пустолюком Вадимом Олександровичем відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 126 КУпАП. Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до частин першої та другої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Стаття 23 ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені статтею 1167 ЦК України, відповідно до якої шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості відповідальності за шкоду, завдану органами державної влади чи місцевого самоврядування та їх посадовими особами, які є відмінними від загальних підстав деліктної відповідальності. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (частина перша статті 1173 ЦК України). Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (частина перша статті 1174 ЦК України). Наведеними правовими нормами передбачено, що для покладення відповідальності за дії посадових осіб та органів державної влади чи місцевого самоврядування наявність їх вини не є обов`язковою. Проте, цими приписами встановлена обов`язковість інших трьох елементів складу цивільного правопорушення, встановлення яких є необхідним для покладення відповідальності за завдану шкоду на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Усталеним у доктрині цивільного права та національній судовій практиці є підхід, за якого для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди має бути встановлено наявність одночасно трьох умов: неправомірність (протиправність) дії посадових або службових осіб державного органу; шкода; причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Тягар доведення наявності цих умов покладається на позивача, який звертається з позовом про відшкодування шкоди на підставі статей 1173, 1174 ЦК України (див. близькі за змістом висновки у пункті 8.49.5постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 березня 2023 року у справі № 925/556/21). У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 вказано, що, застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Отже, для покладення відповідальності на державу за дії (бездіяльність) посадових осіб органів державної влади у виді відшкодування шкоди обов`язковою є сукупність трьох умов: дії органу (посадових або службових осіб) повинні мати протиправний характер, шкода та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою. Вина посадових осіб органів державної влади не є обов`язковою. Тягар доведення наявності зазначених трьох умов покладається на позивача, який звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди. У цій справі перед судом постало питання, чи є факт скасування постанови про адміністративне правопорушення та закриття справи судом у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення та складання протоколу про адміністративне правопорушення підставою для відшкодування моральної шкоди особі, стосовно якої складено постанову та протокол. Відповідно до статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення є джерелом доказів у справі. Обов`язок зі збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу. Згідно зі статтею 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі. Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; за наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами. У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до такого протоколу, а також викласти мотиви відмови від його підписання. Під час складення протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюють її права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі. Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06 листопада 2015 року № 1376 затверджено Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13 березня 2019 року у справі № 712/7385/17 сформулювала висновок, що дії суб`єкта владних повноважень щодо складання протоколу без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для особи та не порушують її права. Велика Палата Верховного Суду також вже досліджувала питання порядку оскарження дій працівників поліції у разі складання протоколу про адміністративне правопорушення та у постанові від 19 червня 2019 року у справі № 638/3490/18 сформулювала такі висновки. Складання протоколу є процесуальною дією суб`єкта владних повноважень, яка спрямована на фіксацію адміністративного правопорушення та відповідно до статті 251 КУпАП є предметом оцінки суду як доказу вчинення такого правопорушення при розгляді справи про притягнення особи до адміністративної відповідальності. Протокол не є рішенням суб`єкта владних повноважень. Розгляд питання правомірності складання протоколу про адміністративне правопорушення в окремому позовному провадженні без аналізу матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності та рішення суб`єкта владних повноважень, винесеного за результатами їх розгляду, сукупно з іншими доказами, не дозволить ефективно захистити та відновити (за наявності порушень) права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності. Узагальнюючи висновки у питанні визначення правової природи протоколу про адміністративне правопорушення та функції патрульних поліцейських під час його складання, суд виходить з того, що на уповноважену особу підрозділу поліції під час оформлення матеріалів покладено обов`язок зафіксувати всі обставини її скоєння з визначенням особи, яка за встановленими обставинами та з високим ступенем вірогідності вчинила адміністративне правопорушення, скласти стосовно такої особи протокол про адміністративне правопорушення та надіслати його до суду. Водночас на патрульного поліцейського під час складення протоколу про адміністративне правопорушення покладено відмінну функцію ніж та, яку має виконати суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення. До повноважень патрульного поліцейського не належить встановлення та остаточна оцінка всіх обставини, які зафіксовані у протоколі. Фактично на уповноважену особу підрозділу поліції покладена обмежена функція, а саме збирання та фіксація доказів стосовно обставин події, що відбулася. Оцінку доказів патрульний поліцейський повинен здійснити такою мірою, як це потрібно для визначення ймовірної особи, дії якої містять ознаки складу адміністративного правопорушення. Висновки поліцейського є вірогідними та не мають для суду заздалегідь визначеного значення. Дії особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, ймовірно місять ознаки адміністративного правопорушення, але остаточні висновки, зокрема й про дійсно винну у правопорушенні особу, має зробити виключно суд. Своєю чергою оцінку доказів, зібраних та зафіксованих патрульним поліцейським, та правову кваліфікацію дій особи, стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення, встановлених на підставі цих доказів, здійснює суд під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема, із залученням експерта і спеціаліста, а також за допомогою інших доказів. Отже, оформлення патрульним поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення здійснюється ним на виконання покладених на нього функцій та завдань, а дії зі складання протоколу про адміністративне правопорушення не породжують правових наслідків для особи, щодо якої складено такий протокол, крім тих, що пов`язані з розглядом такого протоколу судом. Протокол про адміністративне правопорушення, який є офіційним процесуальним документом, складається уповноваженою особою у встановленій формі і повинен містити відомості, потрібні для розгляду справи по суті, зокрема зазначення характеру адміністративного правопорушення та нормативного акта, який передбачає відповідальність за таке правопорушення. Протиправність дій чи бездіяльності посадової особи або органу є одним з обов`язкових елементів, встановлення якого створює сукупність підстав для виникнення обов`язку з відшкодування шкоди, завданої рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, оскільки за змістом статей 1173, 1174 ЦК України підлягає відшкодуванню шкода, завдана не будь-якими, а саме незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади чи його посадової особи. Під протиправністю потрібно розуміти безпосередню суперечність (невідповідність) рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта. Суд окремо зазначає, що процесуальні дії суб`єкта владних повноважень, які полягають у фіксації адміністративного правопорушення, можуть бути оцінені на предмет відповідності закону чи іншому нормативному акту судом під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки оцінка таких дій без аналізу матеріалів про притягнення особи до адміністративної відповідальності сукупно з іншими доказами є неможливою. Розгляд справ про адміністративні правопорушення за статтями 173 та 185 КУпАП та 130 КУпАП здійснюють судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів(стаття 221 КУпАП). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial