Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулись до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що відповідач [PERSON] звернувся до АТ КБ "ПРИВАТБАНК" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг № б/н від 16 лютого 2018 року та приєднався до умов та правил надання банківських послуг саме в тій редакції, що діяла на дату підписання та розміщена на сайті банку https://privatbank.ua/terms. На підставі вищевказаної анкети-заяви відповідачу відкрито картковий рахунок та видано кредитну картку, на яку було встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 100000 грн. Для отримання доступу до рахунку та використання кредитного ліміту відповідач отримав згідно довідки про видані картки кредитну картку номер - [NUMBER] , строк дії 04/21, тип MasterCard World Black Edition. В процесі користування рахунком 16 квітня 2021 року відповідач підписав паспорт споживчого кредиту та заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, на підставі якої отримав додаткову кредитну картку за номером [NUMBER] , строк дії 04/24, тип MasterCard World Black Edition. Починаючи з 16 квітня 2021 року відсотки нараховувалися відповідно до підписаної відповідачем заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, а саме згідно п.1.3. у розмірі 36%. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, для чого за зверненнями відповідача відкрив рахунок та надавав кредитні картки до нього, а відповідач, отримуючи кредитні картки фактично отримував електронний платіжний інструмент, який дає можливість використовувати власні гроші або кредитний ліміт на банківському рахунку для здійснення безготівкових операцій, тим самим відповідач мав безперервний доступ до самого рахунку. Відповідач зобов`язався повернути використану частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Між тим, в процесі користування кредитним рахунком відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 10 грудня 2024 року має заборгованість у сумі 116 170,33 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 93195,21 грн., та заборгованості за відсотками 22975,12 грн., яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь та судові витрати. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 20 січня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом АТ КБ\~«ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено її до судового розгляду (т.1,а.с. 205). Ухвалою суду від 02 квітня 2025 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача залучено [PERSON] (т.1, а.с.233). Представником третьої особи [PERSON] адвокатом Філіповським В.В. надано суду заяву, в якій він просить застосувати строки до позовних вимог Банку. Так позивач звернувся з позовом до суду лише 31 січня 2025 року з вимогою про стягнення заборгованості за період з 15 жовтня 2019 року по 10 грудня 2024 року в сумі 224148,14 грн., отже пропустив строк позовної давності (т.2,а.с.240-242). У відзиві на позовну заяву представник третьої особи адвокат Філіповський В.В. вказував, що [PERSON] не погоджується з позовними вимогами та вважає їх незаконними та такими, що не підлягають задоволенню з підстав пропуску Банком строку позовної давності, а також посилався на те, що неустойка (штраф, пеня), сплата яких передбачена договором, нараховані з 24 лютого 2022 року включно, підлягають списанню кредитодавцем. Враховуючи вищевказане, представник третьої особи вказував, що позовна заява не підлягає задоволенню (т.2,а.с.244-247,249-252). Представник позивача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Буйбаров М.В. у судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позовну заяву задовольнити. Посилання представника третьої особи адвоката Філіповського В.В., викладені у відзиві на позовну заяву, щодо пропуску Банком строку позовної давності вважав безпідставними. Представник відповідача адвокат Довженко О.В. у судовому засіданні вказував, що відповідач визнає позовні вимоги лише в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту. У задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за простроченими відсотками просив відмовити, оскільки у підписаній відповідачем анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг № б/н від 16 лютого 2018 року розмір відсотків не зазначений. Посилання представника третьої особи адвоката Філіповського В.В., викладені у відзиві на позовну заяву, щодо пропуску позивачем строку позовної давності вважав такими, що не ґрунтуються на Законі. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи адвокат Філіповський В.В. надав суду заяву про розгляд справи без його участі. \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові докази у справі, надавши їм оцінку в сукупності, врахувавши доводи сторін, суд дійшов наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 16 лютого 2018 року [PERSON] підписано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку № б/н (т.1, а.с. 176). \~ \~ \~ \~З анкети-заяви вбачається, що відповідач зазначив, що він згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з договором про надання банківських послуг, а також Тарифами, які було надано йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті Приватбанку. \~ \~ \~ \~При укладанні договору №б/н від 16 лютого 2018 року сторони керувались ст.634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лиш шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті, згідно яких обслуговується відповідач. \~ \~ \~ \~Згода відповідача підтверджена його власноручним підписом у Анкеті-заяві. \~ \~ \~ \~16 квітня 2021 року [PERSON] підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, чим погоджено суттєві умови користування кредитом, зокрема, встановлена відсоткова ставка (т.1,а.с.155-175). \~ \~ \~ \~Цього ж дня, 16 квітня 2021 року, [PERSON] підписав власноручно паспорт споживчого кредиту, в якому також містяться відомості щодо розміру відсоткової ставки (т.1,а.с.147-154). \~ \~ \~ \~З виписки по картковому рахунку [PERSON] вбачається, що позичальник отримав кредитні кошти та частково сплачував кредит у певні періоди (т.2, а.с. 31-80). Відповідач отримав кредитні кошти, однак не своєчасно та не у повному обсязі сплачував заборгованість. \~ \~ \~ \~На підтвердження своїх позовних вимог Банк надав розрахунок заборгованості за договором № б/н від 16 лютого 2018 року, згідно якого, у зв`язку із несвоєчасним погашенням позики станом на 10 грудня 2024 утворилась заборгованість у розмірі 116 170,33 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 93195,21 грн., та заборгованості за простроченими відсотками 22975,12 грн. (т.1,а.с. 177-193). Доказів щодо неправильності складеного Банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачем не надано. Іншого розрахунку заборгованості відповідачем та третьою особою суду не надано. Отже, виходячи з таких встановлених принципів цивільного судочинства, як змагальність та диспозитивність, що передбачені ст.12,13 ЦПК України, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами, суд, оцінюючи докази окремо кожний та в їх сукупності, дійшов висновку про належність та допустимість наданого Банком в обґрунтування позовних вимог розрахунку заборгованості. Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша\~ст.1055 ЦК України). За змістом\~ст. 207 ЦПК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За частиною першою\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої\~ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст.638 ЦК України). Згідно зі\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позик и, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Факт користування відповідачем [PERSON] кредитними коштами знайшов своє підтвердження під час розгляду справи, зокрема, підтверджується випискою за договором № б/н за період з 26.04.2018 року по 11.12.2024 року (т.2,а.с.31-80). Також судом враховано, що відповідачем не заперечувався факт користування кредитними коштами. Крім того, як було зазначено вище, представник відповідача адвокат Довженко О.В. у судовому засіданні вказував, що відповідач визнає позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту. Відповідно до положень ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Оскільки станом\~на 10\~грудня 2024\~року відповідач\~має \~заборгованість \~за кредитним\~договором №б/н\~від 16.02.2018\~року у\~сумі \~ 116170,33\~грн.,\~що складається\~із заборгованості\~за кредитом\~ 93195.21\~грн.,\~заборгованості за\~простроченими відсотками\~ 22975,12\~грн.,\~яка ним\~добровільно не\~сплачується,\~а одностороння\~відмова від\~виконання зобов`язань\~не допускається,\~суд дійшов\~висновку про\~її стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~Банку.\~ При цьому безпідставними є аргументи представника [PERSON] - адвоката Довженка О.В. стосовно відсутності правових підстав для стягнення заборгованості по відсоткам, оскільки відповідачем було підписано як заяву про приєднання до умов та правил надання послуг, так і паспорт споживного кредиту, в яких містились дані щодо розміру відсоткової ставки за кредитним договором (т.1,а.с.154, 175). Також суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що [PERSON] не підписував заяву про приєднання до умов та правил надання послуг, підпис на заяві не відповідає його дійсному підпису, оскільки стороною відповідача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних тверджень, клопотань про призначення судової почеркознавчої експертизи у справі не заявлялось. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. У заяві від 03 серпня 2025 року представник третьої особи [PERSON] адвокат Філіповський В.В. просить застосувати до позовних вимог Банку строк позовної давності. Як вбачається з розрахунку заборгованості, останній платіж за кредитним договором був здійснений відповідачем 12 травня 2024 року у сумі 3820 грн. (т.1, а.с. 192). З позовною заявою Банк звернувся 16 січня 2025 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності. Отже безпідставними є посилання представника третьої особи щодо пропуску позивачем строку позовної давності на звернення до суду. Посилання представника [PERSON] адвоката Філіповського В.В. стосовно того, що неустойка (штраф, пеня), сплата яких передбачена договором, нараховані включно з 24.02.2022 року, підлягають списанню кредитодавцем суд не приймає до уваги, оскільки позовних вимог про стягнення штрафних санкцій Банком не заявлялось. Відтак, аргументи відповідача та третьої особи не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. З [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід стягнути заборгованість за кредитним договором б/н від 16 лютого 2018 року станом на 10 грудня 2024 року в розмірі 116 170,33 грн., яка складається із заборгованості: за тілом кредиту 93195,21 грн., за простроченими відсотками 22975,12 грн. Згідно п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до платіжної інструкції від 27 грудня 2024 року позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви у сумі 2 422,40 грн., які, з урахуванням задоволення позову, підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (т.1,а.с.202). На підставі викладеного,

Outcome: approved