Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

[PERSON] у листопаді 2024 року через свого представника - адвокат Дуня В.В., звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з вказаною заявою, в якій просив встановити факт його проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , в період з листопада 2014 року по [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що з листопада 2014 року заявник та [PERSON] проживали разом однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, проте шлюб не зареєстрували, [PERSON] була військовослужбовицею та з початку військової агресії рф стала на захист України. [INFO] померла в результаті поранення, отриманого під час виконання обов`язків військової служби. Заявник займався похованням дружини. [PERSON] була зареєстрована та проживала у належній йому квартирі. Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації заявника з [PERSON] необхідно заявнику для оформлення виплат у зв`язку зі смертю останньої, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби, зокрема, отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю військовослужбовця. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 27.11.2024 відкрито провадження у справі. 31.12.2024 на адресу суду надійшли пояснення представника Міністерства оборони України, в яких останній зазначив, що, звертаючись з вказаною заявою, [PERSON] посилався на те, що встановлення юридичного факту в цій справі необхідне йому для отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Разом з тим, чинна редакція ч. 4 ст. 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не може застосовуватися до відносин з призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із смертю [PERSON] , оскільки на той час таке положення не діяло. 06.01.2025 на адресу суду надійшли письмові пояснення представника Київської міської ради, в яких остання вважала недоцільною участь Київської міської ради в якості заінтересованої особи у вказаній справі, оскільки прийняте рішення не може вплинути на її права, інтереси та обов`язки. У судовому засіданні представник заявника Дунь В.В. вимоги заяви підтримав з зазначених у ній підстав. Пояснив, що з листопада 2014 року заявник проживав однією сім`єю з [PERSON] у його квартирі за адресою: [ADDRESS] , вони вели спільне господарство. За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала усе своє майно саме [PERSON] , що в свою чергу свідчить про близькість їхніх стосунків. Після смерті [PERSON] саме [PERSON] організовував поховання і ніс всі супутні витрати, пов`язані з цим. Заявник [PERSON] у судовому засіданні підтримав заяву, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи Київської міської ради у судове засідання не з`явилася, у поданих поясненнях просила розглядати справу за її відсутності. Представник Міністерства оборони України у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що познайомився з [PERSON] навесні 2015 року, коли займався волонтерскою діяльністю. Пізніше познайомився з заявником, коли прийшов вперше до них у гості за адресою їх спільного проживання: [ADDRESS] . Після цього вони підтримували спілкування, приїжджали один до одного в гості, тощо. Свідок підтвердив, що [PERSON] та [PERSON] до смерті останньої проживали разом, вели спільне господарство, жили як подружжя. Похованням [PERSON] займався [PERSON] . Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, свідка, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.09.2022, довідкою про причину смерті № 3496 від 14.09.2022. За життя [PERSON] склала заповіт від 27.06.2022, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тодорович О.Л. та зареєстрований в реєстрі за № 430, яким заповідала все своє майно [PERSON] . Як вбачається з витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні № 84565581 від 23.09.2022, а також з наданого заявником листування [PERSON] з Кагарлицькою міською радою у березні 2021 року, Управлінням праці та соціального захисту населення Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації у січні 2018 року, Акту обстеження житлових умов від 23.11.2018, контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України від 30.11.2019, [PERSON] з 23.07.2015 була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , де також зареєстрований та проживає заявник [PERSON] . Відповідно до матеріалів спадкової справи № 8/2022, заведеної щодо майна померлої [PERSON] , єдиним спадкоємцем, який у встановлені законом строки прийняв спадщину після смерті [PERSON] , є [PERSON] , якому 01.09.2023 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Домашенком М.М. видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Свідоцтво про поховання [PERSON] від 21.09.2022 було отримано заявником [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспрюваних прав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно зі статтею 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною підставою для виникнення у них певних прав та обов`язків. При застосуванні статті 74 СК України судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 (провадження № 61-1623св19) зазначено, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)». В разі загибелі (смерті) військовослужбовців державою гарантовано виплату одноразової грошової допомоги членам сімей військовослужбовців, які загинули у розмірі, визначеному ст. 16-2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей". Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у справі № 363/214/17-ц від 22.08.2018 прийшов до висновку, що перелік юридичних фактів, які підлягають встановленню в судовому порядку є невичерпним і у судовому порядку можуть бути встановленні факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З вищенаведеного вбачається, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації його особистих прав, а саме: права на отримання виплат у зв`язку з загибеллю військовослужбовця, зокрема одноразової грошової допомоги. Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги заявника законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved