Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Лапчак Ігор Ярославович, звернувся в суд із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою ,що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивує тим, що позивачу [PERSON] , [INFO] , належить на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом на право власності на житло виданого 19.07.1994 року Фондом комунального майна Виноградівського району, зареєстровано Виноградівським РБТІ на праві власності у реєстровій книзі №430. Позивач зазначає, що в квартирі зареєстровані (окрім позивача): 1. [PERSON] , [INFO] , час реєстрації - 05.09.1994 року. 2. [PERSON] , [INFO] , час реєстрації 25.08.1995 року. 3. [PERSON] , [INFO] , час реєстрації -19.07.2005 року. [PERSON] -колишня дружина позивача (15.09.2021 року шлюб розірвано) не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2021 року. [PERSON] -донька позивача, проживала після одруження зі своєю сім`єю окремо, а з 2017 року проживає в Чехії. [PERSON] - син позивача, після одруження проживав у дружини, а з 2016 року проживає в Чехії. Тобто, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають в житловому приміщенні понад один рік. Відповідачі не проживають в даній квартирі більш як понад три роки, перешкод в користуванні жилим приміщенням позивач та інші співвласники квартири відповідачам не чинили. Факт реєстрації місця проживання відповідачів порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном, він позбавлений можливості оформити пільги на оплату комунальних послуг, на державну допомогу малозабезпеченим сім`ям. Разом з тим позивач вказує, що із 4-х співвласників квартири: [PERSON] - померла [INFO] ; [PERSON] - з 19.03.2025 року (фактично проживав з 2022 року в м.Київ) зник безвісти за особливих обставин; [PERSON] - після одруження з 2017 року проживає в Чехії. На підставі вищенаведеного позивач звернувся в суд з позовом про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням квартири, шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки реєстрація відповідачів є перешкодою у розпоряджанні власністю позивача. Відповідно до ч. 2-6 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Ухвалою Виноградівського районного суду Закарпатської області від 21.07.2025 року суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідачі правом подання заперечення проти позову та розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження скористався, такі заперечення не подали. У відповідності до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглянув справу за наявними матеріалами. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які на свій розсуд розпоряджаються процесуальними правами, реалізують право на судовий захист; кожна сторона зобов`язана належно довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, обов`язок доказування позову лежить на позивачеві; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; зловживання процесуальними правами недопустиме (ст. 20 ч. 1 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 44, 76-82 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст.77 ч. 2 ЦПК України). Про задоволення позову рішення може бути прийняте лише за умови обґрунтованості та доведеності позовних вимог ( ст.ст. 89, 263-265 ЦПК України). Судом встановлено, що позивачу [PERSON] , [INFO] , належить на праві спільної часткової власності квартира [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом на право власності на житло виданого 19.07.1994 року Фондом комунального майна Виноградівського району, зареєстровано Виноградівським РБТІ на праві власності у реєстровій книзі №430. Згідно Відомостей про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб виданих Виноградівською територіальною громадою №17-08/340 від 02.06.2025 року, в квартирі зареєстровані (окрім позивача): 1. [PERSON] , [INFO] , час реєстрації - 05.09.1994 року. 2. [PERSON] , [INFO] , час реєстрації 25.08.1995 року. 3. [PERSON] , [INFO] , час реєстрації -19.07.2005 року. Згідно довідки ФОП [PERSON] (управителя багатоквартирними будинками, №137 від 01.07.202.5 року): [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані але не проживають декілька років за адресою [ADDRESS] . 15.09.2021 року шлюб між позивачем та [PERSON] (колишня дружина позивача) розірвано (підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] ). [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з 2021 року. [PERSON] (донька позивача) проживала після одруження зі своєю сім`єю окремо, а з 2017 року проживає в Чехії. [PERSON] (син позивача), після одруження проживав у дружини, а з 2016 року проживає в Чехії. Тобто, відповідачі не проживають в житловому приміщенні квартири за адресою: [ADDRESS] понад три роки. Судом не встановлено, що в користуванні жилим приміщенням позивач та інші співвласники квартири відповідачам перешкод не чинили. Реєстрація місця проживання відповідачів порушує право позивача на вільне розпорядження і користування майном. Разом з тим судом встановлено, що із 4-х співвласників квартири: [PERSON] - (шлюб між позивачем та [PERSON] розірваний, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] ), померла [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть виданого 10.10.2016 року Відділом міської частини РАЦС Прага 2, книга реєстрації смертей, том 25 за 2016 рік, аркуш 208, порядковий №895; [PERSON] - з 19.03.2025 року (фактично проживав з 2022 року в м. Київ) зник безвісти за особливих обставин, що підтверджується Сповіщенням Міністерства оборони України №2895 від 21.03.2025 року; [PERSON] - після одруження з 2017 року проживає в Чехії. Відповідно утримання квартири несе виключно позивач. У спірних правовідносинах права позивача як спріввласника житлової квартири захищені і статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до якої кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року N 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), і має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону (ч.1 ст. 319 ЦК України). Право власника вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном передбачено ст.391 ЦК України. Згідно з положеннями ст.ст. 319, 321, 391 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У разі тимчасової відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 ЖК України.\~ Відповідно до частини першої статті 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.\~ Дійсна сутність відповідних позовних вимог оціннених судом виходячи з правових та фактичних підстав позову, наведених у позовній заяві. У пункті 33 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2019 року у справі N 761/5115/17 (провадження N 14-391цс19) вказано, що: "одним зі способів захисту права користування майном є припинення дії, яка це право порушує (пункт 3 частини другої статті 16 ЦК України), - усунення перешкод у здійсненні права користування майном (негаторний позов). Підставою для подання такого позову є вчинення перешкод правомірній реалізації речового права. Цей спосіб захисту може використати не тільки власник майна, але й особа, яка відповідно до закону або договору має право користування ним, зокрема і у випадку, коли перешкоди у здійсненні зазначеного права чинить власник майна". З врахуванням вищенаведеного, зважаючи на те, що сутність негаторного позову полягає в усуненні порушення, яке триває і має місце на момент звернення з позовом до суду, з огляду на те, що з таким позовом особа може звернутися в будь-який час поки існують правовідносини та правопорушення, вимога позову про визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням є підставною і такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved