Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

у травні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області через систему «Електронний суд» надійшла зазначена позовна заява, мотивована тим, що 23.06.2018 та 25.01.2019 між АТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитні договори № 1001062986201 та №2001233180101 відповідно. Відповідач не виконує свої кредитні зобов`язання належним чином довготривалий строк, тому станом на 04.02.2025 заборгованість відповідача перед позивачем становить 43\~223,90 грн, зокрема по кредитному договору №1001062986201 від 23.06.2018 у розмірі 21\~706,68 грн та по договору №2001233180101 від 25.01.2019 у розмірі 21\~517,22 грн, яку позивач просить стягнути з відповвідача, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2\~422,40 грн (а.с. 1-4,12-14). Відповідач подав відзив на позов (а.с.65-69), в якому заперечує щодо задоволення позову про стягнення з нього заборгованості в повному обсязі та вважає позовні вимоги необґрунтованими з огляду на таке. Положення кредитного договору щодо встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 3,99% є нікчемними, оскільки дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача. Посилаючись на висновки Верховного Суду, відповідач вважає несправедливими положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними, а підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням. Банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь. Банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. Встановлення невиправданих платежів спрямоване на незаконне заволодіння коштами споживача як слабкої сторони, яка має право на особливий правовий захист у відповідних відносинах. Отже, такі умови договору порушують публічних порядок, а умова кредитного договору про додаткову сплату позичальником на користь кредитора під час надання кредиту комісії за розрахунково-касове обслуговування позичкового рахунку є нікчемною. Нікчемність і відповідно недійсність з моменту укладення кредитного договору його умов щодо сплати позичальником комісії (за надання фінансового інструменту, за надання кредитних ресурсів, за обслуговувування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування), має наслідком здійснення перерахунку усіх складових заборгованості, які стягує банк. Відповідач звертає увагу, що вказані положення договору про споживче кредитування є нікчемними, тобто недійсними в силу закону, і тому позовна вимога про визнання таких положень недійсними не є ефективним способом захисту. З наданого до суду розрахунку заборгованості позивач вказує на те, що ним нараховано загалом комісії на суму 17\~238,18 грн, а позичальником погашено 6\~463,80 грн, а тому заборгованість за комісією складає 10\~774,38 грн. Однак, виходячи з того, що банк не мав права встановлювати щомісячну комісію за обслуговування кредитної заборгованості є безпідставними, а вже сплачена комісія підлягає перерахунку та зарахуванню у рахунок погашення тіла кредиту. 10\~926,93 грн (тіло кредиту) 6\~463,80 грн (безпідставно сплачена комісія, яка підлягає зарахуванню у рахунок погашення кредиту) = 4\~463,13 грн. Тобто, на користь банку заборгованість, яка б могла бути стягнута складає 4\~463,13 грн заборгованість за тілом кредиту та 5,37 грн заборгованість за відсотками. Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №2001233180101 від 25.01.2019, за умовами якого строк дії договору встановлено 12 місяців, то з наданого позивачем розрахунку заборгованості, останній здійснював нарахування відсотків за період до 30.08.2020, при тому, що кредитний договір було укладено 25.01.2019, тоді як нарахування відсотків поза межами строку дії кредитного договору є незаконним, а це сума 3\~463,76 грн. Тому з відповідача не може бути стягнуто відсотків більше, ніж 6\~429,13 грн. Ухвалою від 19.05.2025 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у цивільній справі за цим позовом за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 43). У судове засідання представник позивача не з`явився, повідомлений шляхом направлення електронного листа на електронну адресу (а.с. 46-49,59-61), відповідач рекомендованим повідомленням, яке 30.05.2025 та 04.07.2025 повернуто з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою(а.с.50,51,72,73). Позивач у змісті позовної заяви просить розглядати справу за відсутності його представника, в порядку спрощеного позовного провадження, не заперечує проти винесення заочного рішення (а.с.4). У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позов. Суд, з`ясувавши правову позицію сторін, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 23.06.2018 [PERSON] підписав заяву №1001062986201 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та отримав кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 18\~000,00 грн та процентною ставкою 0,01% річних (а.с. 15). Відповідно до п.3 договору строк кредитування 24 місяці, за п.4 щомісячна комісія за обслуговування кредиту 3,99%. Згідно з п.2 розділу 4 Паспорта орієнтовна загальна вартість кредиту складає 35\~238,60 грн, реальна річна процента ставка 106,9188% (а.с.15 на зв.). Також 25.01.2019\~ [PERSON] \~підписав заяву\~№2001233180101 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до якої беззастережно підтвердив, що приймає публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та отримав кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 11\~719,00 грн та реальною процентною ставкою 47,88% річних(а.с. 16). Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 12\~577,58 грн, розрахунок здійснено за умови виникнення заборгованості у розмірі 10 000,00 грн та наступним погашенням зі строком 12 місяців рівними платежами. Цього ж числа [PERSON] підписав Паспорт споживчого кредиту, відповідно якого останньому встановлено ліміт у розмірі 11\~719,00 грн, строком на 12 місяців (а.с.16 на зв.). Згідно з розділом 4 Паспорту орієнтовна загальна вартість кредиту складає 12\~577,58 грн, реальна річна процентна ставка становить 47,88% (а.с.16 на зв.). Як видно з платіжної інструкції №TR.29292473.28099.8810 від 23.06.2018, [PERSON] перераховано кошти у розмірі 18\~000,00 грн за договором № 1001062986201 від 23.06.2018 (а.с.27). З довідки про збільшення кредитного ліміту по договору №2001233180101 від 25.01.2019 вбачається, що станом на 25.01.2019 встановлено кредитний ліміт у розмірі 11\~719,00 грн (а.с.26 на зв.). Згідно з розрахунком заборгованості [PERSON] перед АТ «ПУМБ», та банківської виписки, загальний розмір заборгованості за договором № 1001062986201 від 23.06.2018, станом на 04.02.2015 становить 21\~706,68 грн, з яких: 10\~926,93 грн заборгованість по сумі кредиту, 5,37 грн заборгованість по процентам, 10\~774,38 грн заборгованість по комісії (а.с.27 на зв.- 33). Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~ [PERSON] \~перед АТ\~«ПУМБ»,\~та банківської\~виписки,\~ загальний\~розмір заборгованості\~за договором\~№2001233180101 від 25.01.2019, станом на 04.02.2015 становить 21\~517,22 грн, з яких: 11\~624,33 грн заборгованість за сумою кредиту, 9 892,89 грн заборгованість за відсотками (а.с.29 на зв.-33). 04.02.2025 АТ «ПУМБ» направлено [PERSON] письмові вимоги (повідомлення) про заборгованість перед банком та вимоги виконання зобов`язання перед АТ «ПУМБ» та погасити заборгованість в загальному розмірі 43\~223,90 грн протягом тридцять дінв з моменту отримання вимоги (а.с.23,24). За змістом ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). В той же час, розглядаючи вимоги позивача про стягнення заборгованості за договором № 1001062986201 від 23.06.2018, яка за розрахунком позивача станом на 04.02.2015 складає 21\~706,68 грн, з яких: 10\~926,93 грн заборгованість по сумі кредиту, 5,37 грн заборгованість по процентам, 10\~774,38 грн заборгованість по комісії (а.с.27 на зв.-29), та доводи представника відповідача щодо нікчемності умов вказаного договору щодо нарахування комісії, суд зазначає таке 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим згідно ст.\~11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» з набуттям чинності Закону України\~«Про споживче\~кредитування» залишилися незмінними. Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту. Згідно з частиною другою статті 8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України\~«Про споживче\~кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Закон України\~«Про споживче\~кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Відповідно до частини першої статті 11\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Згідно з частиною п`ятою статті 12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України\~«Про споживче\~кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.11.2023 у справі № 204/224/21 дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Позивачем не зазначено та не надано доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору, суд дійшов висновку про те, що положення договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за управління кредитом є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому у стягненні з відповідача заборгованості по комісії потрібно відмовити. Крім того, оскільки відповідачем сплачено в рахунок погашення комісії 6463,80 грн, вказані кошти потрібно зарахувати в рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту. Отже, з [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» підлягає стягненню заборгованість за договором № 1001062986201 від 23.06.2018, станом на 04.02.2015, за тілом кредиту в розмірі 4463,13 грн та за відсотками у розмірі 5,37 грн, а всього 4468,50 грн. Щодо стягнення\~з відповідача\~заборгованості за\~договором №2001233180101 від 25.01.2019 суд зазначає таке. Відповідно до\~розрахунку заборгованості\~ [PERSON] \~перед АТ\~«ПУМБ»,\~загальний розмір\~заборгованості за\~договором №2001233180101 від 25.01.2019, станом на 04.02.2015 складає 21\~517,22 грн, з яких: 11\~624,33 грн заборгованість за сумою кредиту, 9 892,89 грн заборгованість за відсотками (а.с.29 на зв.-30). Строк дії\~договору №2001233180101 від 25.01.2019 визначено сторонами правочину на 12 місяців, тобто до 25.01.2020 року. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише в межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18. Верховний Суд у постанові від 13 травня 2020 року у справі №219/1704/17 зазначив, що «в оцінці поведінки та способу ведення справ позивачем суд має враховувати, що банк є професійним учасником ринку надання банківських послуг, у зв`язку з чим до нього висуваються певні вимоги щодо дотримання певних правил та процедур, які є традиційними у цій сфері послуг, до обачності та розсудливості у веденні справ тощо. Відповідно, вимоги до рівня та розумності ведення справ позивачем є вищими, ніж до споживача - фізичної особи, яка зазвичай є слабшою стороною у цивільних відносинах з такою кредитною установою. З врахуванням наведеного усі сумніви та розумні припущення мають тлумачитися судом саме на користь такої слабшої сторони, яка не є фактично рівною у спірних правовідносинах. Згідно з частиною першою статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином,\~суд уважає,\~що з\~відповідача \~ [PERSON] \~на користь\~позивача АТ\~«ПУМБ» потрібно\~стягнути заборгованості\~за договором\~№2001233180101 від 25.01.2019 у загальному розмірі 18\~053,46 грн, з яких: 11\~624,33 грн заборгованість за сумою кредиту, 6429,13 грн заборгованість за відсотками за період з 25.01.2019 по 25.01.2020 року, та позов в цій частині задовольнити. Оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача потрібно стягнути сплачений останнім судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 1262,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial