Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності на житловий будинок за адресою [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову, позивач зазначає, що 17.07.2001 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №0644, зареєстрованого Вознесенською філією Південно Товарної біржі та посвідченого Вознесенським БТІ від 15.08.2001 року. Даний будинок був придбаний позивачем [PERSON] у [PERSON] , який належав їй на підставі свідоцтва про право власності на частину житлового будинку від 30.09.1996 р. на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку виданого посвідченого Доманівською державною нотаріальною конторою та зареєстровано Вознесенським МБТІ за №1846 від 01.10.1996 р. Між сторонами було достягнуто всіх суттєвих умов договору і передано обумовлену суму грошових коштів. В поточному році позивач звернувся до Державного реєстратора з приводу державної реєстрації житлового будинку, але їй було відмовлено так як вказаний договір має бути нотаріально посвідчений. Невиконання цієї вимоги спричиняє недійсність договору. Крім того, при оформленні договору купівлі-продажу нерухомого майна оригінал документів, що підтверджували право власності на житловий будинок були передані до Вознесенської філі Південної товарної біржі, тому на сьогодні не є можливим оформити житловий будинок будь яким іншим шляхом. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з зазначеним позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, її представник адвокат Бороденко Р.В. надала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, у письмовій заяві просила справу розглянути без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази з точки зору допустимості та належності, а у своїй сукупності з точки зору достатності, суддійшов до наступного висновку. Згідно зі\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, із матеріалів справи встановлено, що 17 липня 2001 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений договір купівлі-продажу №0644 житлового будинку з господарськими спорудами, розташований по [ADDRESS] . За умовами договору [PERSON] продала, а [PERSON] купила зазначений житловий будинок з господарськими спорудами. Сторони кожний зі свого боку виконали всі умови договору, що підтверджується письмовим договором №0644 від 17 липня 2001 р., посвідчений Вознесенською філією Південної товарної біржею, що підтверджується договором серії Б №142. Договір зареєстрований у Вознесенському БТІ, про що свідчить реєстраційний напис на договорі від 15 серпня 2001 р. за №13. Відповідно до довідки виданою фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 19 травня 2025 р. №23а житловий будинок за адресою [ADDRESS] 1/2 частина належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 30.09.1996 р., посвідченого Доманівською державною нотаріальною конторою Доманівського району Миколаївської області за реєстровим №1224 та зареєстрованого КП «Вознесенське МБТІ» за записом в реєстрову книгу №13під реєстровим №1846 від 01.10.1996 р. Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] встановлено, що 09 грудня 2002 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Прізвище після розірвання шлюбу [PERSON] . Відповідно до відомості про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 10.07.2025 р. №868 виданою ЦНАП Доманівської селищної ради за адресою Миколаївська область, Вознесенський район с-ще Доманівка, вул.. Західна , буд.37 зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] , виготовленого 19 травня 2025 року на ім`я [PERSON] . Відповідно до довідки виданої фізичною особою-підприємцем [PERSON] від 19 травня 2025 року №23 встановлено, що будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] належить право власності на ім`я [PERSON] на підставі договору №0644 купівлі-продажу нерухомого майна від 17.07.2001 року, зареєстрованого Вознесенською філією Південної Товарної Біржі міста Вознесенськ Миколаївської області за №0644 від 17.07.2001 р., та зареєстрованого КП «Вознесенське МБТІ» за записом в реєстрову книгу №13 під реєстровим №1846 від 15.08.2001 р. Як встановлено судом, між сторонами була досягнута згода з усіх необхідних та суттєвих умов угоди та відбулося її виконання. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі-продажу ніким не спростовані та свідчать про те, що позивач є добросовісним набувачем нерухомого майна. Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно з застереженнями, що містяться в\~ст. 5 ЦК України\~та п. 4\~Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК, правовий статус майна, а також права та обов`язки суб`єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття. Положеннями\~ст. 42 ЦК урср 1963 року, який має застосовуватися до спірних правовідносин, дозволялося укладення цивільно-правових угод у вигляді усної та письмової форми ( простої або нотаріальної). Згідно з вимогами\~ст. 227 ЦК урср\~договір купівлі-продажу житлового будинку, повинен бути укладений у письмовій формі з обов`язковим нотаріальним посвідченням, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Невиконання цих вимог, тягне недійсність такої угоди із застосуванням наслідків реституції, передбачених ч. 2\~ст. 48 ЦК України 1963 року. Відповідно до приписів ч. 2\~ст. 47 ЦК урср, якщо одна із сторін повністю, або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду визнати угоду дійсною. Відповідно до частини 1\~Закону України від 10.12.1991 року № 1956-Х11 "Про товарну біржу"\~(в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину), товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Згідно\~ст. 15 Закону України "Про товарні біржі", біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. (ч. 2\~ст. 15 Закону України "Про товарні біржі"). Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ч. 2\~ст. 15 Закону України "Про товарні біржі", дозволяло укладати угоди купівлі продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржового контракту. За таких обставин позивач позбавлений можливості нотаріального посвідчення угоди. На підставі викладеного, приймаючи до уваги те, що позивач не має можливості усунути порушення своїх прав в позасудовому порядку, позов в цій частині підлягає задоволенню. Частиною 1\~статті 82 ЦПК України\~передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Як видно, при вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, і сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме, купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку, правочин був реальним і вчиненим у формі дозволеній чинним законодавством України у 1996 році. Усі вимоги договору купівлі-продажу, сторонами були виконані, ніяких претензій щодо передачі майна не було, та сторонами правочину один до одного будь-які інші претензії не пред`являлися. Враховуючи вище викладене, зважаючи на те, що сторони за договором домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується договором купівлі-продажу, ккрім того, відбулося повне виконання договору, зазначене в даному конкретному випадку, виходячи з принципу розумності та справедливості, є підставою для визнання дійсним договору купівлі-продажу будинку. Однак, відповідно до\~ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання за нею права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] задоволенню не підлягають, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На стягненні з відповідача судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній не наполягав, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами. На підставі викладеного,

Outcome: partial