Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~з позовом\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором\~в загальному\~розмірі -\~138\~943,07 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 25.12.2020 [PERSON] уклав з АТ «Укрсиббанк» кредитний договір № 97184589000. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Згідно із договором факторингу № 278 від 26.06.2024, АТ «Укрсиббанк» відступило ТОВ «ФК «Суперіум» право вимоги до боржників, в тому числі до за кредитним договором № 97184589000 від 25.12.2020, в якому відповідач є позичальником. Таким чином ТОВ «ФК «Суперіум» набуло право вимоги до відповідача та стало новим кредитором за вищевказаним договором. У зв`язку із неналежним виконанням умов кредитного договору, загальна сума заборгованості відповідача у відповідності до реєстру боржників до договору факторингу № 278 від 26.06.2024 складає 138 943,07 грн., яка складається з: 3аборгованість за основним боргом - 52815,85 грн, з аборгованість за відсотками - 86127,22 грн. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 05.06.2025 було відкрито провадження, позовна заява прийнята до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було надано час для подання заяв по суті. 11.08.2025 позивач надіслав додаткові пояснення, в яких зазначив, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Пунктом 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Такого ж змісту норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої та апеляційної інстанцій). Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. 02.07.2025 представник відповідача подав відзив на позовну заяву, згідно з яким сторона відповідача не погоджується з позовними вимогами, з таких підстав. Як встановлено з матеріалів справи, 25.12.2020 між АТ «Укрсиббанк» та відповідачем укладений Договір про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування № 97184589000. між АТ «Укрсиббанк» та позивачем укладений договір Факторингу № 278. Відповідно до п.4.1. договору факторингу прав власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора виникає з моменту підписання Акту приймання-передачі права вимоги (додаток № 2 до цього договору). Разом з тим, позивачем не долучений акт приймання-передачі права вимоги (додаток № 2 до договору факторингу). У відповідності до п.6.1. договору факторингу клієнт зобов`язаний передати фактору документацію протягом 180 днів після надходження суми фінансування. Оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, вбачається, що позивачем не надано доказів, відповідно до положень 76-79 ЦПК України, які б підтверджували факт отримання відповідачем коштів за зазначеним вище кредитним договором в розмірі, заявленому позивачем (копії квитанції, меморіального ордеру тощо). Такими доказами, що підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з цим законом та п. 5 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка по картковому рахунку може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судами у сукупності з іншими доказами. Отже доказ, який підтверджує заборгованість клієнта, є виписка з банківського рахунку. Разом з тим, у наданих до позовної заяви матеріалах відсутні виписки з особового рахунку відповідача, а тому вважаємо, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт того, що відповідач дійсно отримав грошові кошти за кредитним договором, а також наявність у відповідача заборгованості у розмірі, що вказаний у розрахунку. Розрахунок заборгованості, на який посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту/позики, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належним доказом існування боргу. Щодо доказів на підтвердження переходу права вимог за договором факторингу. До позовної заяви позивач додає Витяг з реєстру боржників за договором факторингу № 278 від 26.06.2024. Однак з указаного документа неможливо встановити особу боржника та інші дані щодо заборгованості. Витяг з реєстру боржників є нечітким та містить лише одну строчку. Із платіжної інструкції в національній валюті від 26 червня 2024 року № 455 вбачається, що ТОВ «ФК «Суперіум» перерахувало на користь АТ «УкрСиббанк» 1 754 004,03 грн, як оплату згідно договору факторингу № 278 від 26.06.2024. ТОВ «ФК «Суперіум» направило на адресу відповідача вимогу про усунення порушень основного зобов`язання, згідно якої вимагали сплатити борг за кредитним договором № 97184589000, розмір якого станом на 22.11.2024 року складає 138943,07 грн. Інших доказів позивач суду не надав. До предмета доказування у даній справі у тому числі входять обставини відступлення права вимоги за кредитним договором № 97184589000 від 25.12.2020 від АТ «УкрСиббанк», який є первісним кредитором, до TOB «ФК «Суперіум», на що посилається позивач. Від доведення цього факту залежить виникнення права вимоги у позивача. На підтвердження факту переходу прав вимоги від первісного кредитора - АТ «Укрсиббанк» до ТОВ «ФК «Суперіум» останнім надано договір факторингу № 278 від 26.06.2024, Витяг з реєстру боржників до нього, який є нечітким та платіжну інструкцію в національній валюті від 26 червня 2024 р. № 455. Водночас, відповідного до пункту 4.1 вищевказаного договору факторингу, право власності на права вимоги вважається таким, що перейшло від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлених прав вимог у фактора виникає з моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги. Проте позивачем на підтвердження виникнення права вимоги разом з позовною заявою не було надано суду доказу набуття права вимоги до відповідача, а саме акта приймання-передачі права вимоги. Відсутність належних доказів переходу права вимоги до позивача від первісного кредитора позбавляє можливості встановити та перевірити обставини набуття позивачем прав кредитора за договором з відповідачем. У матеріалах справи взагалі відсутній чіткий розрахунок заборгованості, що позбавляє можливості дослідити період, за який нараховано заборгованість, відповідність такої узгодженим умовам договору. Із огляду на викладене, позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту переходу до ТОВ "ФК "Суперіум" права вимоги від АТ «УкрСиббанк» за кредитним договором № 97184589000 від 25.12.2020 року та не доведено розміру заборгованості відповідача за договором, а тому у задоволенні позову належить відмовити. Відповідач також заявив про розподіл понесених ним судових витрат - витрат на правничу допомогу в розмірі 35000 грн. Так, 30.06.2025 року між адвокатом Редька М.Г. та відповідачем укладено договір про надання правової допомоги № б/н. Предметом договору є надання адвокатом Клієнту правової допомоги з питань захисту прав і представлення інтересів Клієнта у цивільній справі № 624/504/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «СУПЕРІУМ» до Клієнта про стягнення заборгованості за кредитним зобов`язанням. Як вбачається з умов договору вартість послуг адвоката складає 35 000 грн, яка складається із: консультування довірителя, визначення правової позиції, складання (написання) та подання до суду відзиву на позовну заяву, подання до суду заперечень та пояснень, подання адвокатських запитів, представництво в суді в режимі відеоконференції, виконання інших доручень Клієнта та надання інших юридичних послуг. 02.07.2025 позивач подав відповідь на відзив. В якому зазначає, що із змісту договору-анкети про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського / рахунку фізичної особи та умови кредитування № 97184589000 від 25.12.2020 вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування тощо. [PERSON] погодився на укладення такого договору і на таких умовах, про що свідчить підписаний власноруч відповідачем договір, анкета -заява про надання споживчого кредиту. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеним Законом, п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, який був доданий до матеріалів справи разом із позовом. Враховуючи, що відповідач, отримавши від банку кошти у кредит, свої зобов`язання по їх поверненню і сплаті процентів за користування грошима не виконав, правомірності договору не спростував, позивач вважає, що наявні підстави для стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме заборгованості за кредитом у розмірі 138943,07 грн (заборгованість за основним боргом 52815,85 грн, заборгованість за відсотками 86127,22 грн). У позові позивач зазначав, що розмір заборгованості за кредитним договором становить суму, що зазначена в Реєстрі боржників до договору факторингу № 278 від 26.06.2024 і з цього часу позивач жодних нарахувань боргу по тілу кредиту, відсотках, тощо не здійснював. Отже, саме виписка з особового рахунку, яка надано первісним кредитором та яка додана до матерів справи підтверджує не лише видачу кредитних коштів, а й їх рух, нарахування відсотків, тобто наявну заборгованість за кредитним договором. Доказів виконання зобов`язань за кредитним договором відповідачем суду не надано. Відповідач не надав суду докази, які б спростовували як факт надання кредиту в розмірі, визначеному кредитним договором, так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника. Доказів виконання зобов`язань за кредитним договором відповідачем суду не надано. АТ «УкрСиббанк» відступлено ТОВ «ФК «Суперіум» на підставі договору факторингу № 278 від 26.06.2024 право вимоги до відповідача за вищевказаним договором. Таким чином, право вимоги за договором № 97184589000, укладеним [PERSON] із первісним кредитором АТ «УкрСиббанк», перейшло до ТОВ «ФК «Суперіум». Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. На підтвердження факту набуття прав вимоги за кредитним договором № 93586480000 позивачем наданий договір факторингу, витяг з реєстру боржників, платіжне доручення. Крім того, представник позивача звертає увагу на те, що в реєстрі боржників до договору факторингу № 278, який був доданий до матеріалів справи, міститься зокрема інформація про боржника [PERSON] : номер та дата кредитного договору, РНОКПП, номер рахунку, сума кредитного ліміту, валюта договору, розмір загальної суми заборгованості, в тому числі за основним боргом, відсотками, комісією. Отже, враховуючи підстави та предмет позову, позивачем був наданий витяг з реєстру боржників до договору факторингу № 278, в якому міститься інформація щодо Відповідача, оскільки інша інформація яка міститься в реєстрі не стосується спору. За висновком Верховного Суду, викладеного у постанові від 13.03.2019 у справі №905/635/18 у разі заміни кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається повністю, змінюється лише його суб`єктний склад. За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки не впливає на характер, обсяг і порядок виконання ним своїх обов`язків, не погіршує становище боржника та не зачіпає його інтересів (постанова Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №910/9828/17). Згідно правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору, неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі». Позивач, як новий кредитор за кредитним договором № 93586480000 надіслав на адресу відповідача досудову вимогу про погашення заборгованості за кредитом (копія вимоги додана до позову), що підтверджується описом вкладення із штемпелем поштового відділення від 28.11.2024. Також позивач подав заперечення проти заявлених відповідачем понесених судових витрат, зазначивши, що як вбачається з доданих до відзиву на позовом додатків, представником відповідача окрім договору про надання правової допомоги від 30.06.2025 не надано доказів на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, а саме: розрахунку наданої професійної правничої допомоги, акту приймання-передачі виконаних робіт, квитанцій, чим не виконано вимоги ст. 12 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов`язана довести обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Не визначений конкретно у цій справі й перелік робіт, які виконає адвокат в майбутньому. Крім того, слід врахувати, ціну позову та те, що справа розглядається у спрощеному порядку. Таким чином, представником відповідача не доведено, що відповідач понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 35000 грн. Тому, враховуючи вищевикладене, позивач просить відмовити у стягненні витрат відповідача на правничу допомогу. Сторони належним чином повідомлені про розгляд справи у судове засідання не з`явилися. Представник позивача та представник відповідача заявили про розгляд справи без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Матеріалами справи встановлено, що 25.12.2020 між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] був підписаний Договір-Анкета про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 97184589000. Згідно з п.п. 1.1, 1.2 Договору банк на підставі наданих Клієнтом відповідно до вимог законодавства України документів відкриває Клієнту та обслуговує на умовах Тарифного плану «Картка з лімітом «Суперпокупця 55% Grace», розміщеного на сайті www.my.ukrsibbank.com/ua/personal/credits й на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку (надалі - «Тарифи»), поточний рахунок, який обслуговується згідно цього Договору-анкети та Правил (договірних умов) споживчого кредитування позичальників AT «Укрсиббанк» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових (поточних) рахунків, опублікованих в газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09.06.2017 (з усіма змінами та доповненнями) та розміщених на сайті\~та/або на інформаційних стендах у приміщеннях установ банку, а саме: поточний рахунок № [NUMBER] у національній валюті України (далі - Картковий рахунок). Сторони домовились, що цей Договір-анкета містить заяву клієнта на відкриття карткового рахунку і подання окремої заяви не вимагається. Банк встановлює ліміт овердрафту(надає кредит), на картковому рахунку Клієнта (надалі - ліміт кредитування), а клієнт зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредит на умовах, визначених цим Договором-анкетою та Правилами. Відповідно до п. 1.4 Договору, Правила після підписання Сторонами Договору - анкети, стають його невід`ємною частиною. Підписуючи Договір-анкету, Сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами Договору, які викладені в цьому Договорі-анкеті та в Правилах. Підписи Сторін під цим Договором-анкетою вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому, після підписання Сторонами цього Договору-анкети, Правила не підлягають додатковому підписанню Сторонами і вступають в силу для Сторін одночасно із підписанням цього Договору-анкети. Терміни, що вживаються в цьому Договорі-анкеті мають значення, надане їм у Правилах. Відповідно до п. 2.1.1. Договору відповідачу встановлювався ліміт кредитування у розмірі 24500 грн. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладання договору по 05.01.2023. Клієнт може отримати транші, в тому числі «кредит «плати частинами»», в межі доступного ліміту використання кредиту. Відповідно до п. 2.1.4. Договору умови обслуговування ліміту кредитування: процента ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки, річних 55%, процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, річних 55%. Процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду 0,00001%, пільговий період для погашення заборгованості до 56 днів. Також сторонами 25.12.2020 була підписана додаткова угода до Договору-анкети № 97184589000, відповідно до умов якої сторони домовилися, що в межах ліміту кредитування встановленого згідно умов п. 2.1 Договору банк надає клієнту кредит в сумі 16949 грн, при цьому кредитний ліміт встановлений п. 2.1. Договору, зменшується на суму кредиту відповідно до цієї угоди. Угодою погоджений Графік платежів включно до 05.01.2023. Пунктом 3.2. Угоди визначено, що клієнт зобов`язується повертати суму кредиту, плату за використаний кредит, інші платежі шляхом внесення на картковий рахунок коштів у сумі достатній для щомісячної сплати платежів, відповідно до Графіку, але не пізніше 05.01.2023. Пунктом 3.5. Угоди клієнт, з метою повернення кредиту, плати за кредит, доручає банку здійснювати договірне списання коштів на користь банку: з карткового рахунку клієнта, відкритого, згідно умов договору для погашення строкової заборгованості по кредиту. Відповідно до довідки заборгованості та виписки з АТ «Укрсиббанк» по рахунку [PERSON] №№ [NUMBER] 25.12.2020 [PERSON] були нараховані кредитні кошти в розмірі 16949 грн та 219 грн. Кредитний ліміт на цей період 24500 грн. Позичальник користувався встановленими банком лімітом, ліміт вподальшому збільшився до 105000 грн. Заборгованість [PERSON] становить 138943,07, з яких: 52815,85 грн заборгованість за основним боргом, 86127,22 грн заборгованість за відсотками. 26.06.2024 року між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Суперіум» було укладено договір факторингу № 278 від 26.06.2024, відповідно до якого Клієнт відступив Фактору Права Вимоги за укладеним кредитним договором згідно Реєстру Боржників, в обсязі та на умовах, що існують на дату відступлення Прав Вимоги. Сума фінансування встановлена цим договором становить 1754004,03 грн, яка має бути сплачена не пізніше дати підписання цього договору (п.п.3.1., 3.2. Договору). Право власності на права вимоги вважаються такими, що перейшли від клієнта фактору, та право вимагати від боржників виконання всіх зобов`язань в межах відступлення прав вимог у фактора виникає з моменту підписання акту приймання-передачі права вимоги (п. 4.1. Договору). Згідно з витягом з Реєстру Боржників за Договором факторингу № 278 від 26.06.2024 від АТ «УкрСиббанк» до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №97184589000 від 25.12.2020. Сторонами договору факторингу також підписаний акт приймання-передачі документації до договору факторингу №278 від 26.06.2024, в якому за №141 значиться боржник [PERSON] . Також, на підтвердження факту переходу прав долучено платіжну інструкцію № 455 від 26.06.2024 року, згідно якої ТОВ «ФК «Суперіум» сплатило АТ «Укрсиббанк» 1 754 004,03 грн., як оплату згідно договору факторингу № 278 від 26.06.2024. Позивач також надав копію досудової вимоги від 22.11.2024 адресовану відповідачу з повідомленням про заміну кредитора у зобов`язанні за договором №97184589000 на підставі договору факторингу та про сплату заборгованості у сумі 138943,07 грн на відповідні реквізити. Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~ч.ч.\~1,\~2,\~3\~ст.\~207\~ЦК України,\~правочин вважається\~таким,\~що вчинений\~у письмовій\~формі,\~якщо його\~зміст зафіксований\~в одному\~або кількох\~документах (у\~тому числі\~електронних),\~у листах,\~телеграмах,\~якими обмінялися\~сторони,\~або надсилалися\~ними до\~інформаційно-телекомунікаційної\~системи,\~що використовується\~сторонами.\~У разі\~якщо зміст\~правочину зафіксований\~у кількох\~документах,\~зміст такого\~правочину також\~може бути\~зафіксовано шляхом\~посилання в\~одному з\~цих документів\~на інші\~документи,\~якщо інше\~не передбачено\~законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Отже, в судовому засіданні, на підставі наданих суду доказів, позивачем доведено факт укладення 25.12.2020 відповідачем [PERSON] та АТ «Укрсиббанк» кредитного договору №97184589000, а також фактичного отримання, користування кредитними коштами, неналежного виконання позичальником зобов`язання та наявної на цей день заборгованості, що підтверджується належними та допустимим доказами, а саме: копією підписаного відповідачем кредитного договору, випискою по рахунку боржника. Надана позивачем на підтвердження надання кредитних коштів та розміру заборгованості позичальника виписка по рахунку, відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 є первинним \~документом бухгалтерського обліку. Щодо нарахованої заборгованості, то її розмір відповідає умовам кредитного договору та підтверджується випискою по рахунку боржника. Доводи відповідача в цій частині щодо відсутності первинних документів на підтвердження отримання коштів та наявності заборгованості та її розміру є неспроможними та спростовуються матеріалами справи. Отже, заявлені вимоги щодо наявності заборгованості відповідача перед кредитором в судовому засіданні доведені. Щодо права позивача пред`являти свої вимоги до боржника за цими договорами, то суд керується такими положеннями Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Згідно до ст. 512 ЦК України ,\~кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок: 1)\~передання ним\~своїх прав\~іншій особі\~за правочином\~(відступлення\~права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою . Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 513 ЦК України , правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Згідно ст.\~514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1 ст. 519 ЦК України). Згідно зі ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~ст.\~1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога\~вважається переданою\~фактору з\~дня виникнення\~права вимоги\~до боржника.\~Якщо передання\~права грошової\~вимоги обумовлене\~певною подією,\~воно вважається\~переданим з\~моменту настання\~цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. В судовому засіданні встановлено факт укладення 26.06.2024 АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК «Суперіум» договору факторингу № 278 від 26.06.2024, передання первісним кредитором права вимоги за грошовим зобов`язанням відповідача правонаступнику ТОВ «ФК «Суперіум», що підтверджується наданими копіями: договору факторингу, витягом з реєстру боржників та акту приймання-передачі документації, платіжної інструкції про сплату ціни фінансування за договором факторингу. Отже, на підставі досліджених доказів, судом встановлений факт переходу права вимоги від первісного кредитора до позивача за кредитним договором. Доводи відповідача про не підтвердження переходу прав вимоги до позивача, а саме: відсутність акту приймання-передачі прав вимоги та неможливість встановити\~особу боржника\~та інші\~дані щодо\~заборгованостізазначених в реєстрі боржників не відповідають дійсності, позивач надав до суду копії акту приймання-передачі документації та витягу з реєстру боржників, в яких однозначно зазначені дані щодо боргового зобов`язання відповідача [PERSON] . Щодо доводів відповідача про неповідомлення його щодо відступлення прав вимоги, то в матеріалах справи є копія досудової вимоги адресованої [PERSON] з повідомлення щодо переходу прав вимоги, розміру заборгованості та реквізитів для сплати заборгованості новому кредитору. Також до позову доданий опис поштового вкладення щодо направлення цієї досудової вимоги, проте відбиток печатки на ній є нечітким, встановити ким та коли він був проставлений неможливо. Номер відправки 0504093099565 за пошуком на сайті Укрпошти не зареєстрований. Отже докази того, що боржник був обізнаний про відступлення прав вимоги позивачем не надано. Відповідно до ст. 517 ЦК України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Згідно зі ст. 518 ЦК України, боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання. На підставі вищевикладених норм закону, неповідомлення боржника про відступлення прав вимоги новим кредитором боржника про отримання права вимоги за борговим зобов`язанням строк виконання якого настав, має негативні наслідки для нового кредитора у разі виконання боржником обов`язку первісному кредитору. Відповідач про виконання зобов`язання за цим кредитним договором первісному кредитору не здійснив. Тому цей довід відповідача не впливає на вирішення справи по суті. За таких обставин, суд доходить висновку про правомірність заявлених позивачем вимог до боржника. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач за подання позову до суду, відповідно до положень ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» сплатив судовий збір в розмірі 2422,40 гривень, у зв`язку з задоволенням позову ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, то у зв`язку з задоволенням позову витрати відповідача розподілу між сторонами не підлягають за залишаються за відповідачем.

Outcome: approved