Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

02 червня 2025 року адвокат Ярмолович О.Є., який діє в інтересах [PERSON] на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії ВЕ № 1157609 від 02 червня 2025 року, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб позивачки з відповідачем, зареєстрований 02 серпня 2003 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 452. Від цього шлюбу сторони не мають неповнолітніх дітей. Зазначає, що сімейне життя сторін не склалося та фактично шлюбні відносини припинені. Представник позивачки зазначає, що спільне життя з відповідачем суперечить інтересам позивачки та вона не зацікавлена в збереженні шлюбу, тому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 04 червня 2025 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, на адресу суду надійшла заява від адвоката Ярмоловича О.Є., в якій просить розглядати справу за його відсутності та за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судових засідань був повідомлений своєчасно та належним чином, 17 та 20 червня 2025 року на адресу суду надав заяви про відкладення розгляду справи до припинення або скасування воєнного стану та бойових дій на території України, посилаючись на те, що він є військовослужбовцем та наразі проходить військову службу у ЗС України, на підтвердження чого надав довідку № 508 від 16 червня 2025 року. Просив надіслати йому позовну заяву з додатками за адресою місця розташування військової частини [NUMBER] . Вирішуючи питання відповідача про відкладення розгляду справи, суд виходить з такого. Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи. Дотримання розумних строків розгляду справи є важливим та одним з пріоритетних принципів цивільного судочинства. Суд враховує, що вказана справа розглядається в порядку спрощеного провадження. Нормами ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Положеннями ст. 275 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою 02 червня 2025 року. Суд враховує, що відповідач, заявляючи клопотання про відкладення розгляду справи, не зазначає жодних підстав, які перешкоджають розгляду справи за його відсутності, враховуючи при цьому предмет позову, а також не заявляє клопотання про зупинення провадження. Суд акцентує увагу відповідача, що відповідно до положень ст. 58 ЦПК України, сторона, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Окрім того, положеннями ч. 1 ст. 212 ЦПК України передбачено право учасника справи брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду або у приміщенні іншого суду за умови наявності в суді відповідної технічної можливості, про яку суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі, крім випадків, коли явка цього учасника справи в судове засідання визнана судом обов`язковою. Разом з тим, від відповідача на адресу суду не надходило клопотання про проведення розгляду справи у режимі відеоконференції. За таких обставин суд вважає відсутні підстави для відкладення розгляд справи. Крім надіслання судових документів відповідачу за місцем його реєстрації, суд, за клопотанням відповідача, надіслав копію позовної заяви з додатками за адресою місця розташування військової частини, в якій він проходить службу, при цьому за вказаною адресою відповідач не отримую судові документи, оскільки лист повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням строку зберігання». Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ухвали суду від 04 червня 2025 року, враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд розглядає справу у відсутності відповідача та згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України постановляє заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з таких підстав. Суд встановив, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 02 серпня 2003 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 452, під час державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане повторно 11 квітня 2023 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Від цього шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. За змістом положень ч. 1 ст. 24 СК України та ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і зберігання шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, зміна шлюбного прізвища на дошлюбне залежить виключно від волевиявлення особи яка змінила своє дошлюбне прізвище на шлюбне, та не може залежати від бажання іншого з подружжя. У зв`язку з відсутністю заяви позивачки щодо зміни її прізвища після розірвання шлюбу, суд залишає їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбних відносин суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню. Суд, з`ясувавши причини розірвання шлюбу та фактичні взаємовідносини подружжя, вважає подальше сімейне життя подружжя і збереження сім`ї неможливим. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та стягує з відповідача на користь позивачки витрати по сплаті судового збору в розмірі 968 грн 96 коп. На підставі ч. 3 ст. 105, ст.ст. 110, 111, 112\~Сімейного\~Кодексу\~України і

Outcome: approved