Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Позовні вимоги. Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» звернулось до суду із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитними договорами №Z41.447.70259 від 11.07.2017 року у розмірі 12566,40 грн, №Z52.20327.004561238 від 21.11.2018 року у розмірі 66928,81 грн., судовий збір в розмірі 2422,40 грн та 10000 грн. витрат на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 11.07.2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z41.447.70259 відповідно до умов якого, відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості, платності були надані кредитні кошти в сумі 1543,28 грн. Крім цього, 21.11.2018 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №Z52.20327.004561238 відповідно до умов якого, відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпечення, повернення, строковості, платності були надані кредитні кошти в сумі 20832,96 грн. Свої зобов`язання кредитор виконав, надавши грошові кошти позичальникові. Всі права вимоги за кредитним договором №Z41.447.70259 від 11.07.2017 року та кредитним договором №Z52.20327.004561238 від 21.11.2018 року з усіма додатковими договорами та угодами до нього, було відступлене банком до ТОВ «Росвен Інвест Україна» згідно договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023, в подальшому право вимоги перейшло до ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-фінанс» на підставі договору факторингу №01.02-38/23 від 26.07.2023, які в свою чергу передали права на вищевказані кредитні договори на підставі договору факторингу №08/11/2024 від 08.11.2024 до ТОВ «Українські фінансові операції», тобто позивачу. Відповідач зі своєї сторони не виконала умови кредитних договорів, не здійснила належним чином погашення кредиту, внаслідок чого станом на дату подачі позову утворилась заборгованість за договором №Z41.447.70259 від 11.07.2017 року в розмірі 12566,40 грн. та договором №Z52.20327.004561238 від 21.11.2018 року в розмірі 66928,81 грн. Також Позивачем направлено відповідачу вимогу про виконання боргових зобов`язань за кредитними договорами, надавши можливість останній добровільно врегулювати заборгованість, однак вимоги не були виконані. Оскільки відповідач не виконує зобов`язання, просить суд стягнути вказану заборгованість. Рух справи в суді. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 23.07.2025 року відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Повідомлення відповідача здійснювалось шляхом надсилання копії позову та ухвали про відкриття провадження на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. Однак відповідач правом на подання відзиву не скористалася. Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Встановлені судом фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 11.07.2017 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z41.447.70259, згідно якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 6944 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. Відповідно до п.1.2. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит у день підписання даного договору строком на 36 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника. Згідно п. 1.3. кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує річну фіксовану процентну ставку в розмірі 0,01% річних від залишкової суми кредиту. Пунктом 1.4.вказаного договору визначено, що позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку, тощо. Крім цього, 21.11.2018 року між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Z52.20327.004561238, згідно якого банк надає позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 31248 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього договору. Відповідно до п.1.2. кредитного договору, банк надає позичальнику кредит у день підписання даного договору строком на 36 місяців. Датою видачі кредиту є дата списання коштів з позичкового рахунку для зарахування на банківський поточний рахунок позичальника. Згідно п. 1.3. кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 0,01% річних від залишкової суми кредиту. Пунктом 1.4.вказаного договору визначено, що позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором, що включає в себе: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за договором кредиту, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку, тощо. Акціонерне товариство «Ідея Банк» свої зобов`язання за кредитними договорами виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит, що підтверджується ордерами-розпорядження №1, виписками по особових рахунках № [NUMBER] та № [NUMBER] . Відповідно до довідки - розрахунку заборгованості АТ «Ідея Банк», долученого до матеріалів позовної заяви, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №Z41.447.70259 від 11.07.2017 року станом на 25.07.2023 року становить 12566,40 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 1543,28 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 0,36 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 11022,76 грн., за кредитним договором Z52.20327.004561238 від 21.11.2018 року станом на 25.07.2023 року становить 66928,81 грн., з яких: заборгованість за основним боргом - 20832,96 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 6,64 грн., заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 46089,21 грн. 08.11.2024 між ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» (клієнт) та ТОВ «Українські фінансові операції» (фактор) укладено договір факторингу №08/11/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» передає (відступає) ТОВ «Українські фінансові операції» права вимоги, а ТОВ «Українські фінансові операції» набуває права вимоги клієнта за первинними договорами та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до п.2.2. договору факторингу №08/11/2024 від 08.11.2024, права вимоги, які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються (передаються) в розмірі заборгованості боржників перед клієнтом, та визначені в реєстрі боржників, що підписуються сторонами, у паперовому вигляді, в день укладення цього договору та надсилається клієнтом фактору засобами корпоративного зв`язку у захищеному паролем файлі в день укладення цього договору. Реєстр боржників після належного його підписання сторонами вважається невід`ємною частиною договору. Як вбачається з реєстру боржників №1 до договору факторингу №08/11/2024 від 08.11.2024 року - додатку №1 до договору, ТОВ «Українські фінансові операції» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №Z41.447.70259 від 11.07.2017 року в сумі 12566,40 грн. та за кредитним договором Z52.20327.004561238 від 21.11.2018 року в сумі 66928,81 грн. 20.11.2024 ТОВ «Українські фінансові операції» на адресу відповідача направлено письмову вимогу (повідомлення) про відступлення права вимоги до позивача, та про необхідність погашення заборгованості перед стягувачем за кредитним договором №Z41.447.70259 від 11.07.2017 року у розмірі 12566,40 грн. Також 04.04.2025 ТОВ «Українські фінансові операції» на адресу відповідача направлено письмову вимогу (повідомлення) про відступлення права вимоги до позивача, та про необхідність погашення заборгованості перед стягувачем за кредитним договором Z52.20327.004561238 від 21.11.2018 року у розмірі 66928,81 грн. Мотиви прийняття рішення судом. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. При цьому, виходячи з положень ст.16 ЦК України особа звертається до суду за захистом свого порушеного права. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 512 ЦК України визначені загальні підстави та порядок заміни кредитора у зобов`язанні, відповідно якої кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Так, у постанові Верховного Суду від 12 жовтня 2022 року у справі №1005/7136/2012 (провадження № 61-18606св21) зазначено, що «тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. Аналогічний висновок зроблений і Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13». Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі №911/3185/20). Верховний Суд у постанові від 02 листопада 2021 року у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. З позовної заяви вбачається, що право вимоги до [PERSON] переходило тричі: від первісного кредитора АТ «Ідея Банк» до ТОВ «Росвен Інвест Україна» згідно договору факторингу №01.02-31/23 від 25.07.2023, від ТОВ «Росвен Інвест Україна» до ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» на підставі договору факторингу №01.02-38/23 від 26.07.2023 та від ТОВ «Факторингова Компанія «Укрглобал-Фінанс» до ТОВ «Українські фінансові операції» на підставі договору факторингу №08/11/2024 від 08.11.2024. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 611 ЦК України визначає, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести факт укладення між сторонами кредитного договору та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - спростувати факт укладення договору чи розмір існуючої заборгованості. Однак вказані кредитні договори відповідачем не оспорювалися, недійсними в судовому порядку не визнавалися, а відтак є чинними і підлягають до виконання його сторонами. [PERSON] , під час укладення кредитних договорів, ознайомилася з їхнім текстом та змістом в цілому, що підтверджується особистим підписом позичальника. Таким чином, відповідачу банком була надана уся інформація, що надається кредитодавцем споживачу відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування». Враховуючи, що відповідачем [PERSON] прострочено виконання грошового зобов`язання в строки, передбачені умовами кредитних договорів, доказів погашення заборгованості за такими відповідачем суду не надано, суд вважає, що позивач набув права щодо стягнення заборгованості за зазначеними вище кредитними договорами. Відтак, суд вважає, що позов в частині стягнення основного боргу та нарахованих відсотків за кредитними договорами №Z41.447.70259 від 11.07.2017 та Z52.20327.004561238 від 21.11.2018 року є підставним, оскільки встановлено, що дійсно відповідач прострочила погашення поточних платежів кредиту та нарахованих відсотків, належним чином не повертає отримані кредитні кошти, не виконує взятих на себе за договорами зобов`язання, остання не надала суду жодних доказів на спростування вимог позивача. Щодо вимог позивача про стягнення плати за обслуговування кредиту (простроченої заборгованості за комісіями), суд вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно із частинами першою - третьої, п`ятою статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Пунктом 1.4 кредитного договору №Z41.447.70259 від 11.07.2017 року та кредитного договору Z52.20327.004561238 від 21.11.2018 року позичальнику встановлено плату за обслуговування кредиту, що включає в себе плату за: надання інформації по рахункам позичальника з використанням телефонних каналів зв`язку, а саме зі стаціонарних телефонів по Україні, в контакт-центрі, шляхом направлення смс-повідомлень щодо суми платежу за цим договором, щодо зарахування платежу в погашення заборгованості за кредитом тощо; надання інформації по рахунку позичальника із використанням засобів електронного зв`язку шляхом направлення інформації про стан рахунку на адресу електронної пошти позичальника; опрацювання запитів позичальника, що направлені банку позичальником із використанням різних каналів зв`язку тощо. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та в розмірах, визначених згідно графіку щомісячних платежів за кредитним договором. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Відповідно до ч.5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Згідно з частиною четвертою статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Великої Палата Верховного Суду у справі №496/3134/19 положення пунктів кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними. Таким чином, відповідачу встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватися безоплатно, а надання інших послуг за обслуговування кредиту, не пов`язаних з інформуванням про стан кредитної заборгованості, за вказану плату умовами договору не передбачено. Пункти кредитного договору щодо обов`язку позичальника сплачувати плату за обслуговування кредиту щомісячно в терміни та у розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором, є нікчемними, а відтак частина заборгованості, яка є предметом спору та нарахована на підставі умов договору, які є нікчемними, а саме прострочена плата за обслуговування кредиту за договором №Z41.447.70259 від 11.07.2017 року (заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями) в розмірі 11022,76 грн. та прострочена плата за обслуговування кредиту за договором Z52.20327.004561238 від 21.11.2018 року (заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями) в розмірі 46089,21 грн. не підлягає стягненню з відповідача. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Українські фінансові операції» та стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №Z41.447.70259 від 11.07.2017 року в розмірі 1543,64 грн. (12566.40 грн. (загальна заборгованість) - 11022,76 грн. (заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями) = 1543,64 грн.), заборгованості за кредитним договором Z52.20327.004561238 від 21.11.2018 року в розмірі 20839,60 грн. (66928.81 грн. (загальна заборгованість) - 46089,21 грн. (заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями) = 20839,60 грн.). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. суд зазначає наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3ст. 133 ЦПК України). Статтею 133 ЦПК України встановлені види судових витрат, які складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді. За ст. 137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг адвоката визначаються згідно з умовами Договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно положень ч.1ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ч. 2ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування на виконання вимог ч.8 ст.141 ЦПК України представником Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» - адвокатом Дідухом Є.О. долучено до матеріалів справи наступні документи: договір про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01.08.2024, укладений між ТОВ «УКРАЇНСЬКІ ФІНАНСОВІ ОПЕРАЦІЇ» та адвокатом Дідухом Є.О.; акт №Z41.447.70259 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №01/08/2024-А від 01.08.2024; заявку №Z41.447.70259 на виконання доручення до договору від 01.08.2024 №01/08/2024-А; рахунок на оплату №Z41.447.70259-2025 від 13.03.2025; детальний опис робіт (наданих послуг) №Z41.447.70259 від 13.03.2025; заявку №Z52.20327.004561238 на виконання доручення до договору від 01.08.2024 №01/08/2024-А; акт №Z52.20327.004561238 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору №01/08/2024-А від 01.08.2024; рахунок на оплату №Z52.20327.004561238-2025 від 06.05.2025; детальний опис робіт (наданих послуг) №Z52.20327.004561238 від 06.05.2025; довіреність від 01.08.2024; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №5972/10. Представник позивача просить стягнути витрати понесені позивачем на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн., а саме: за кредитним договором №Z41.447.70259 від 13.03.2025 року у розмірі 5000 грн., за кредитним договором №Z52.20327.004561238 від 06.05.2025року у розмірі 5000 грн. Суд зазначає, що процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. Слід зауважити, що на сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат. Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони/відповідача щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; - суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22. Таким чином, суд при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат. При вирішенні даного питання суд враховує те, що сторони вільні у своєму виборі у захисті своїх прав, позивач скористався своїм правом та обрав саме такий спосіб, шляхом укладання договору правової допомоги з визначенням її вартості. Таким чином, зважаючи на виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача 10000 грн. витрат на правничу допомогу. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, суд, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 682,07 грн. (з розрахунку 22383.24 грн./ 79495.21 грн. х 2422,40 = 682,07 грн.).

Outcome: partial