Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

У травні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Київської міської ради, в якому просить визнати за ним, у порядку спадкування за заповітом, право власності на кватиру [ADDRESS] , загальною площею 38,9 кв. м, жилою площею 25,6 кв. м. Свої вимоги, обґрунтовує тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який на день смерті проживав у м. Мюнхен Федеративної Республіки Німеччина. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] , що належала померлому на праві власності. За життя, на випадок своєї смерті [PERSON] зробив розпорядження, відповідно до якого належну йому квартиру заповів позивачу, що підтверджується заповітом від 24 травня 2013 року, посвідченим державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Фроловою А .О. та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за № 4-387. [INFO] померла дружина [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , яка на день смерті також проживала у м. Мюнхен Федеративної Республіки Німеччина. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири [ADDRESS] , що належала померлій на праві власності. За життя, на випадок своєї смерті [PERSON] зробила розпорядження, відповідно до якого належну їй квартиру заповіла позивачу, що підтверджується заповітом від 24 травня 2013 року, посвідченим державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Фроловою А.О. та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за № 4-388. У встановленому законом порядку, позивач звернувся до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] та вважається таким, що прийняв спадщину. Разом з тим, нотаріус Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Пічевська Н. В. розглянувши заяви позивача про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та [PERSON] , винесла постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16 серпня 2023 року вих. № 2998/02-31 та від 05 квітня 2024 року вих. № 984/02-31, а саме, про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] через відсутність документів про право власності на спадкове майно. Враховуючи вищевикладене, що інші спадкоємці, які прийняли спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] та [PERSON] відсутні, а через відсутність документів, що посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно, позивач позбавлений можливості оформити спадкові права у порядку, встановленому законом та отримати свідоцтва про право на спадщину за заповітом, він звернувся до суду з цим позовом за захистом своїх порушених прав та просить його задовольнити. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15 травня 2024 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року вказану цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. 18 вересня 2024 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання про витребування доказів. Витребувано у Дев`ятої київської державної нотаріальної контори копії матеріалів спадкової справи, відкритих після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 12 листопада 2024 року, занесеною до протоколу судового засідання, задоволено клопотання сторони позивача про залучення до участі в справі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Залучено до участі в справі [PERSON] та [PERSON] в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. 20 листопада 2024 року до суду надійшли витребувані копії матеріалів спадкових справ. 04 квітня 2025 року до суду надійшло клопотання від відповідача, в якому представник просив на підставі поданих стороною доказів ухвалити рішення згідно з чинним законодавством. 07 квітня 2025 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив позов задовольнити. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак матеріали справи містять клопотання, в якому просив розглядати справу у відсутність його представника. Треті особи в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, про поважність причин неявки суду невідомо. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та третіх осіб. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані докази, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 24 травня 2013 року [PERSON] , [INFO] , склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Фроловою А. О. та зареєстрований в реєстрі за № 4-387, яким заповів [PERSON] , [INFO] , (позивачу) належну йому на праві власності квартиру під [ADDRESS] . Також, 24 травня 2013 року [PERSON] , [INFO] , склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Фроловою А. О. та зареєстрований в реєстрі за № 4-388, яким заповіла [PERSON] , [INFO] , (позивачу) належну їй на праві власності квартиру під [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] , [INFO] , помер у м. Мюнхен Федеративної Республіки Німеччини, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 08 квітня 2022 року № S 3777/2022. [INFO] [PERSON] , [INFO] , померла у м. Мюнхен Федеративної Республіки Німеччина, що підтверджується витягом з реєстру про смерть № S 7610/2023, виданим 03 червня 2024 року. Відповідно до інформаційної довідки Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 27 грудня 2022 року № 27646 згідно з даними реєстрових книг Бюро, кв. [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації Залізничної райдержадміністрації 07 грудня 1993 року та зареєстрованого в Бюро 20 грудня 1993 року за реєстровим № 1285. 18 листопада 2022 року позивач звернувся до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . 08 серпня 2023 року позивач звернувся до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У подальшому, позивач звернувся до Дев`ятої київської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що складається з квартири за адресою: [ADDRESS] . 16 серпня 2023 державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Пічевською Н. В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № 2998/02-31, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті гр. [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки у спадкоємця відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на майно. 05 квітня 2024 року державним нотаріусом Дев`ятої київської державної нотаріальної контори Пічевською Н. В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за вих. № № 984/02-31, а саме - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , оскільки у спадкоємця відсутні документи на спадкове майно. Разом з тим, позивачем було замовлено та проведено технічну інвентаризацію спірної квартири за результатами якої 20 квітня 2024 року складено та зареєстровано в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва технічний паспорт (інвентаризаційна справа №2452-24) на квартиру [ADDRESS] . Згідно з довідкою про показники об`єкту нерухомого майна від 20 квітня 2024 року №20/04/24_2452-24 загальна площа квартири становить 38,9 кв. м, жила площа 25,6 кв. м. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно з частиною першою статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до положень частини першої статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як встановлено судом, за заповітами, складеним за життя 24 травня 2013 року [PERSON] та [PERSON] , спадкоємцем є [PERSON] .. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 Цивільного кодексу України). Так, з довідок Дев`ятої київської державної нотаріальної контори за вих. № 1387/02-14 від 08 травня 2024 року та за вих. № 1445/02-14 від 14 травня 2024 року судо встановлено, що спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та [PERSON] є [PERSON] , який прийняв спадщину та подав до нотаріальної контори відповідні заяви про прийняття спадщини. Інші спадкоємці до контори не звертались. Враховуючи викладене, що спадкодавцями було складено заповіт на ім`я позивача, а інші спадкоємці, за законом, із заявами про прийняття спадщини, у встановлений законом строк, не зверталися, то він має право на спадкування за заповітом. Відповідно до частин першої-третьої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Тож, з вищенаведеного вбачається, що позивач, у встановленому законом порядку, прийняв спадщину на нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З аналізу вищенаведених норм вбачається, що діючим законодавством України чітко визначений порядок отримання спадкоємцем документа, який посвідчує його право на успадковане майно - свідоцтва про право на спадщину, видачу якого, відповідно до норм цивільного законодавства та Закону України «Про нотаріат», покладено на нотаріальний орган. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Пунктом 11 частини першої статті 346 ЦК України визначено, що припиняється право власності, зокрема, у разі смерті власника. Статтею 392 ЦК України закріплено право власника майна пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (абзаци 2, 3 пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Тож, судом установлено, що постановами нотаріуса було відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії через ненадання ним документу, що підтверджує право власності спадкодавців на квартиру, що входить до складу спадкового майна. У ході судового розгляду з`ясовано, що у позивача відсутні такі документи. Таким чином, судом установлено наявність перешкод для оформлення спадкових прав позивача у нотаріальному порядку, а також доведеність факту належності померлим [PERSON] та [PERSON] квартири за адресою: [ADDRESS] . Визнання права власності в порядку спадкування за заповітом є належним способом захисту прав спадкоємця, якщо вбачаються перешкоди в оформленні його спадкових прав у нотаріальному порядку (постанова Верховного Суду від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19 (провадження № 61-16069св20)). Згідно з вимогами статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач наведені позивачем обставини не спростовував, доказів наявності перешкод для визнання права власності позивача на спадкове майно не надав. Треті особи будь-яких заперечень щодо визнання за позивачем права власності на спадкове майно суду не надали. Суд, враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. З огляду на викладене,

Outcome: approved