Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.12.2021 між відповідачем та ТОВ «Мілоан» укладено договір про споживчий кредит №3648185, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 6300,00 грн. 26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого позивач набув статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан» включно і до [PERSON] за вище вказаним кредитним договором. Первісний кредитор виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши кредит відповідно до умов укладеного договору, а відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним договором, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 21262,00 грн., яка складається з: - 6300,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 14332,50 грн. - заборгованість за відсотками, - 630,00 грн. заборгованість за комісією, яку просить стягнути на користь позивача, а також понесені судові витрати. Ухвалою судді від 08.08.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, які беруть участь у справі. Відповідача належним чином було повідомлено про розгляд справи, за зареєстрованим місцем проживання. Відзив на позов не надходив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, 17.12.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та [PERSON] укладено договір про споживчий кредит № 3648185 на суму 6300,00 грн. зі сплатою процентів строком на 30 календарних днів, строк повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 16.01.2022 (а.с.8-12). Комісія за надання кредиту 630,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00% від суми кредиту одноразово (п.1.5.1). Згідно п.1.5.2 Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду становлять 2365,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п.1.6 Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно кредитного договору (п.2.1) кредитні кошти надаються шляхом переказу на картковий рахунок. Згідно довідки ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, [PERSON] , [INFO] ідентифіковано товариством, одноразовий ідентифікатор W86319 (а.с.20). Згідно довідки ТОВ «ФК «Елаєнс» від 11.07.2025, 17.12.2021 було успішно перерахувало на картку відповідача [NUMBER] грошові кошти у розмірі 6300,00 грн., призначення платежу: кошти згідно договору 3648185 (а.с.21). 26.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір факторингу №26-07/2024, у відповідності до умов якого, первісний кредитор відступило позивачу належне йому право вимоги до відповідача коштів, право на одержання яких належить ТОВ «Мілоан» (а.с.24-36). Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №26-07/2024 від 26.07.2024 позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] по кредитному договору №3648185 від 17.12.2021 в сумі 21262,00 грн., з яких: - 6300,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 14332,50 грн. - заборгованість за відсотками, - 630,00 грн. - заборгованість за комісією (а.с.41). Розмір заборгованості підтверджується наданим наданими відомостями про щоденні нарахування та погашення, а також розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.22,23). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін. Згідно ст.ст.1054, 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі, за яким за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Таким чином, позивач як новий кредитор набув права вимоги за вказаним договором на підставі договорів про відступлення права вимоги. Первісний кредитор зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення умов договору та закону відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, а тому кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Щодо розміру заборгованості [PERSON] за кредитним договором, суд зазначає наступне. Підписуючи договір про споживчий кредит № 3648185 від 17.12.2021 відповідач був проінформований і погодився з усіма його істотними умовами. Такий договір ніким не оспорювався та недійсним не визнавався. У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду в Постанові від 05.04.2023 по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника. За умовами договору кредит надається строком на 30 днів з 17.12.2021 (строк кредитування) до 16.01.2022. Пунктом 1.5.2 кредитного договору передбачено, що проценти за користування кредитом: 2362,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Розмір відсотків згідно з додатком №1 «Графік платежів» до цього договору встановлено в сумі 2362,50 грн. (а.с.56). Відповідно до п.2.3.1.2 Договору про споживчий кредит позичальник може збільшити строк кредитування на один день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування. Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо позичальник здійснює продовження строку кредитування на стандартних умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п.1.6. Договору. Разом з тим, позивачем не надано суду доказів щодо пролонгації строку кредитування відповідно до п.п.2.3.1.1.-2.3.1.2 Договору та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п.п. 2.3.2, 4.1.,4.2. Договору. В додатку №1 «Графік платежів» до кредитного договору вказано, що у випадку зміни будь-яких відомостей, зазначених у графіку розрахунку у зв`язку з частковим погашенням заборгованості та/або продовженням строку повернення кредиту, позичальник доручає Товариству самостійно оновити графік розрахунків, шляхом внесення у нього відповідних змін або викладення його у новій редакції та розмістити дані Графіку в особистому кабінеті позичальника. Як слідує з наявної в матеріалах справи відомості про щоденні нарахування та погашення, відповідачу нараховувались проценти за користування кредитом в період з 18.12.2021 по 16.01.2022 відповідно до пункту 1.5.2. договору про споживчий кредит, а з 17.01.2022 по 24.02.2022 відповідно до пунктів 1.6. та 2.3.1.2 договору (а.с.22). Проте, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» не надано доказів на підтвердження продовження строку кредитного договору у відповідності до пункту 2.3.1 договору, зміни процентної ставки чи оновлення Графіку розрахунків, які б передбачали сплату відповідачем процентів у розмірі 14332,00 грн. Аналогічна позиція викладена у постанові Черкаського апеляційного суду №691/171/24 від 29.05.2025. Таким чином, нарахування відсотків за користування кредитом починаючи з 17.01.2022, тобто після закінчення строку повернення кредиту, встановленого в пункті 1.3 договору про споживчий кредит та в Графіку платежів, є безпідставним, оскільки право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти за кредитом припинилось після спливу визначеного договором строку кредитування. Звертаючись до суду, підставою позову ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» визначив саме несплату процентів за користування кредитом (згідно частини першої статті 1054 ЦК України), вимог про стягнення процентів на підставі частини другої статті 625 ЦК України, позивач не заявляв. Тому стягненню з відповідача підлягають проценти за користування кредитом у період з 17.12.2021 по 16.01.2022 у розмірі 2362,50 гривень. Щодо вимог позивача про стягнення заборгованості за комісією, суд зазначає наступне. Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Про необхідність зазначення конкретного переліку послуг за обслуговування кредиту і їх погодження з споживачем, звертав увагу Верховний Суду у постановах від 07.04.2021 у справі №766/8096/20, від 13.07.2022 у справі № 496/3134/19, від 06.11.2023 у справі № 204/224/21, від 31.08.2022 у справі № 202/5330/19. Відповідно до п.1.5.1 Договору комісія за надання кредиту становить 630,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Суд встановив, що Договір (п. 1.5.1) не містить конкретного переліку банківських послуг кредитодавця, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, що надаються відповідачці, та за які банком встановлена комісія. Також позивач не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх з споживачем при укладенні кредитного договору. Таким чином, нарахування комісії за обслуговування кредиту є безпідставним, а тому не підлягає до стягнення нарахована комісія у розмірі 630,00 грн. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача заборгованості за кредитним договором в сумі 8662,50 грн., яка складається з: - 6300,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 2362,50 грн. - заборгованість за відсотками. Що стосується судових витрат, то суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2422,40 грн. (а.с.1). Крім того, представником позивача долучено до матеріалів справи договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024, заявку на надання юридичної допомоги №266 від 02.06.2025, витяг з акту №12 про надання юридичної допомоги від 30.06.2025, відповідно до яких сума наданих послуг складає 13000,00 грн (а.с.48-54). Оскільки вимоги позивача задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, а саме витрати зі сплати судового збору у розмірі 986,88 грн. (40,74% від сплаченого судового збору) та 5296,20 грн. витрат на правничу допомогу, що відповідає 40,74% від загального розміру понесених витрат на правову допомогу.

Outcome: partial