Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Позивач звернувся із позовом до відповідача про стягнення заборгованості, в якому зазначив, що 15.05.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем укладено договір кредитної лінії №548395904, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 14900 грн., строком на 30 днів з фіксованою процентною ставкою 1,5% на день (547,50% річних), і зобов`язався виплатити кредитодавцю суму кредиту та проценти за користування кредитом в порядку та у строки визначені договором. 10.12.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/12, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконував, припинив здійснення платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка загалом становить 48190,80, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 14896,75 грн та суми заборгованості за несплаченими відсотками у розмірі 33294,05 грн. Просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судові витрати по справі. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 04.06.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.06.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, вказував, що відсутні докази перерахування коштів на його картку, раніше укладав кредитні договори, проте все було погашено та закрито, а даного договору не укладав, установа просто мала його документи. Разом з тим, зазначив, що з приводу шахрайських дій до правоохоронних органів не звертався, доказів недійсності наданого кредитного договору в нього немає. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як убачається з матеріалів справи, відповідно до укладеного 15.05.2024 з ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» договору №548395904 відповідач отримав кредит у розмірі 14900 грн., строком на 30 днів з фіксованою процентною ставкою 1,5% на день (547,50% річних), і зобов`язався виплатити кредитодавцю суму кредиту та проценти за користування кредитом в порядку та у строки визначені договором. Згідно п.п.7.13, 9.2.2.1 договору позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту та оплату нарахованих процентів, а також неустойку та інші нарахування передбачені договором будь-яким доступним способом. Згідно п.12.3 договору за порушення позичальником будь-якого з платежів на 14 і більше календарних днів позичальник зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі 5000% від суми невиконаного або неналежно виконаного грошового зобов`язання. Згідно п.12.4 договору сторони погодили, що за користування грошовими коштами після закінчення строку дії договору чи його дострокового розірвання позичальник зобов`язаний 10.12.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №МВ-ТП/12, за умовами якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «Таліон Плюс» належне йому право вимоги до відповідача, у тому числі на суму заборгованості за основною сумою кредиту та нарахованими процентами, право на одержання яких належить ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Після укладення кредитного договору відповідач своїх зобов`язань не виконував, не здійснював платежів в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, у зв`язку з чим у відповідача утворилась заборгованість за вказаним договором, яка становить 48190,80, яка складається з суми заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 14896,75 грн та суми заборгованості за несплаченими відсотками у розмірі 33294,05 грн. На момент розгляду справи відповідач не сплатив зазначену суму заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконав всі умови договору належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе договором зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України та умов вказаного договору. Стосовно тверджень відповідача про те, що вказаний кредитний договір ним не укладався, а в матеріалах справи відсутні відомості про перерахування йому кредитних коштів, то суд звертає увагу на наступне. Матеріали справи місять розрахунок заборгованості (а.с 19) зі змісту якого убачається, що відповідач виконував умови укладеного договору шляхом часткового внесення відповідних платежів. В матеріалах справи (а.с.63) міститься підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід» зі змісту якого убачається, що грошові кошти у розмірі 14 900 грн були переведені на рахунок отримувача [PERSON] . В судовому засіданні суд звертав увагу відповідача на те, що він має можливість звернутися до емітента платіжної картки з метою підтвердження та/або спростування зарахування на його рахунок зазначених коштів. Відповідач у судовому засідання пояснив, що до емітента платіжної картки не звертався, оскільки «Monobank» жодних відомостей про рух коштів по платіжним карткам не надає, а він припинив користуватися послугами. Жодних клопотань про забезпечення доказів шляхом їх витребування, на адресу суду не надходило. Відповідач у судовому засіданні стверджував, що до правоохоронних органів із повідомленням про можливі шахрайські дії не звертався. В той же час, відповідач не заперечував, що користувався послугами первісного кредитора раніше, всі кредитні договори з його сторони були оплачені, звідки з`явився наданий суду кредитний договір йому не відомо. Разом із цим суд наголошує, що на підтвердження обставин, на які посилається сторона відповідача як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, жодних доказів надано не було, жодних заяв чи клопотань зі сторони відповідача до суду не надходило. За таких обставин, суд не буре до уваги твердження відповідача про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунок розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи, тому приходить про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за договором у розмірі 48190,80 грн. Окрім цього, між АО «Ліга юридичних технологій та інновацій» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір про надання правничої допомоги №5 від 02.12.2024, видано довіреність на представлення інтересів від 02.12.2024, складено акт прийому-передачі наданих послуг від 30.12.2024, на підставі яких вартість надання правової допомоги (складання позовної заяви, вивчення матеріалів справи) склала 5000 грн, які були сплачені позивачем згідно платіжної інструкції №1564 від 30.12.2024. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Таким чином, у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved