Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

29.02.2024 року Позивач - Акціонерне товариства «Перший Український Міжнародний Банк» в особі Киричук Г.М. звернувся із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором про надання банківських послуг заборгованість у сумі 73208.45 (сімдесят три тисячі двісті вісім гривень 45 копійок) гривень), а також витрати зі сплати судового збору у сумі 2422.4 грн. (Дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.). Не заперечував поти розгляду справи в порядку спрощеного провадження. В обґрунтування позову зазначає, що між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] 18.11.2020 на підставі кредитного договору № 2001735061901 (надалі - кредитний договір) видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3000 грн., який пізніше було збільшено до 47900 грн. Статтею 629 ЦК зазначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК зобов`язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Цивільний кодекс, крім обов`язку належного виконання зобов`язання встановлює також принцип своєчасності його виконання: відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Умовами Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, копія витягу з якого додається, передбачено право Банку змінювати клієнту кредитний ліміт. Так, згідно пункту 4.3.6.4. частини 4 Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб встановлено, що змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого Кредитного ліміту або закрити Кредитний ліміт взагалі за умови інформування Клієнта шляхом направлення SMSповідомлення на Номер мобільного телефону. В SMS-повідомленні про зміну розміру Кредитного ліміту Банк повідомляє Клієнту новий розмір Кредитного ліміту. У разі незгоди Клієнта із зміненим розміром Кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. Розділу ІІ цього Договору Клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до Банку та особисто подати відповідну Документ сформований в системі «Електронний суд» 29.02.2024 3 письмову заяву. У випадку, якщо Клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру Кредитного ліміту та/або здійснив першу Платіжну операцію після отримання вказаного SMS-повідомлення Банку згода Клієнта зі зміною умов Договору вважається підтвердженою. Також зазначає, що позивач направив письмову вимогу (Повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту, однак у наданий строк заборгованість відповідачем погашена не була, тому позивач звернувся до суду з позовом. 04.03.2025 року, Шевченківським районним судом було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін 25.06.2025 року, через Електронний суд надійшов відзив на позовну заяву разом з клопотанням про поновлення процесуальних строків за підписом представника відповідача [PERSON] - адвоката Ревкової А.К. в якому вона просить поновити процесуальні строки на подання відзиву посилаючись на складність справи, великий обсяг документів та вступ у справу після закінчення строків, встановлених ухвалою суду на відзив. Відповідач визнає, що 18.11.2020 року, нею було підписано Заяву на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, однак кредитні кошти вона не отримувала, ними не користувалася, кредитний договір в АТ «ПУМБ» вона не підписувала. Відносно [PERSON] було вчинено шахрайські дії шляхом переведення шахраями її кредитних коштів на інший рахунок. Про вказані факти, [PERSON] одразу інформувала позивача, зверталася з письмовими зверненнями, просила анулювати заборгованість, адже стала жертвою шахраїв і гроші не отримувала. Також, [PERSON] звернулася до Запорізького РУП ВП № 4 та просила внести відомості до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. 08.09.2021 року, було внесено відомості до ЄРДР за № 12021087040000665 за вказаною заявою за ч. 1 ст. 185 КК України, досудове розслідування. Заперечуючи проти позову, [PERSON] зазначає, що позивачем не доведено вчинення Відповідачем дій спрямованих на укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, не довів того факту, що своїми діями чи бездіяльністю Відповідач сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо отримання кредиту та здійснення переказів, не надано доказів отримання кредитних коштів відповідачем. Також посилається на те, що Позивачем не недоведено факт надання Відповідачеві - [PERSON] кредитних коштів за цим договором та, як наслідок, недоведеним є факт виникнення у Відповідача заборгованості перед Позивачем. У порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, з`ясувавши доводи позивача, викладені у позові та заперечення відповідача, викладені у відзиві, оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Між АТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» та [PERSON] 18.11.2020 на підставі кредитного договору № 2001735061901 (Анкета-заява про надання банківських послуг (надалі - кредитний договір) видано кредитну картку з кредитним лімітом в сумі 3000 грн., який пізніше було збільшено до 47900 грн. Заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.12.2023 складає 73208.45 (сімдесят три тисячі двісті вісім гривень 45 копійок) грн., з яких: - 43579.33 грн. - заборгованість за кредитом; - 29629.12 грн. - заборгованість процентами; - 0 грн. - заборгованість за комісією. На час розгляду справи Відповідачем не надано доказів погашення зазначеної простроченої заборгованості. Докази, досліджені судом: 1.Копія кредитного договору (Заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб) та паспорту споживчого кредиту; 2. Копія Витягу з Публічної пропозиції ПАТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб; 3. Копія письмової вимоги (Повідомлення); 4. копія списку згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів; 5. довідка про збільшення кредитного ліміту; 6. Розрахунок заборгованості по кредитному договору; 7. виписка про рух коштів; 8. Відповідь з поліції від 14 липня 2025 року; 9. Скріншот повідомлення від МОНО за зверненням від 04.07.2025 року; 10. Належним чином засвідчені скріншоти листування 04.07.2021 року [PERSON] з шахраями; 11. Належним чином засвідчені скріншоти виписки по картці; 12. Роздруківка статті з Фейсбук; 13. Належним чином засвідчена копія заяви [PERSON] до поліції; 14. Належним чином засвідчена копія Витягу з ЄРДР; 15. Належним чином засвідчена копія заяви [PERSON] від 07.10.2021 року в АТ «Універсал Банк»; 16. Належним чином засвідчена копія заяви [PERSON] від 07.10.2021 року в АТ «ПУМБ»; 17. Належним чином засвідчена копія відповіді від АТ «Універсал Банк» від 18.10.2021 року; 18. Належним чином засвідчена копія відповіді від АТ «ПУМБ» від 29.11.2021 року; 19.Належним чином засвідчена копія заяви [PERSON] до АТ «ПУМБ» від 31.12.2021 року; 20. Виписки по руху коштів по банківській картці [PERSON] . Відповідно до статті 629 Цивільного Кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Обов`язок повернути кошти у строк, визначений договором, виникає у Позичальника з моменту отримання коштів за договором позики. Згідно із висновками Верховного Суду, викладеними, в постанові від 14 липня 2022 року у справі № 204/4341/17 договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей. Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії. При встановленні факту неотримання позичальником грошей або речей від позикодавця договір позики вважається неукладеним. Предметом доказування у справі є факт приєднання Відповідача до анкети-заяви про надання банківських послуг та отримання Відповідачем коштів на виконання цього договору. Таким чином, в цих конкретних відносинах заява-анкета сама по собі не підтверджує факт передачі коштів Відповідачеві, а відповідні платежі мали бути здійснені після укладення договору в безготівковій формі на рахунок Відповідача. У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем не надано доказів перерахування коштів на виконання умов договору позики на рахунок Відповідача. Розрахунок заборгованості, який наданий Позивачем не є первинним документом, що підтверджує здійснені по банківському рахунку операції, а тому не підтверджує надання коштів у позику Позивачем для Відповідача. В зв`язку із викладеним, Суд вважає недоведеним факт надання Відповідачеві кредитних коштів за кредитним договором та, як наслідок, недоведеним є факт виникнення у Відповідача заборгованості перед Позивачем. З пояснень [PERSON] , викладених у відзиві на позов слідує, що 04 липня 2021 року [PERSON] надійшов дзвінок на мобільний телефон [NUMBER] з номера який визначився як ПУМБ. Дзвонивший представився співробітником служби безпеки банку. Запитав, чи здійснювала відповідачка покупку в інтернет магазині " [INFO] ". Отримавши відповідь «ні». сказав, що з кредитної карти [PERSON] здійснена оплата в інтернет магазині на суму 9.000,00 грн. [PERSON] відповіла, що хай блокують карту, а вона звернеться в банк. Чоловік, який телефонував називав ім`я відповідачки, сказав, що знає, що її сторінка зламана і здійснено декілька платежів, які вони заблокували. Зі слів [PERSON] він дуже наполягав, що необхідно негайно відкликати платіж з "Комфі", інакше ці гроші на наступний день вже не повернути. Відтак, [PERSON] будучи впевненою в тому, що спілкується з працівником АТ ПУМБ» увійшла на свою сторінку в ПУМБ ОНЛАЙН, але ніяких операцій не побачила. Їй сказали, що вона просто не бачить цього, так як її сторінка зламана. Потім цей чоловік наполегливо переконував [PERSON] , що існує певний протокол дій в таких випадках. Чоловік, який телефонував запропонував перевірити, з якого номера йде дзвінок, це був один з номерів [PERSON] . Потім у [PERSON] запитали, чи є у неї Телеграм. В подальшому їй передзвонили з телеграму з аккаунту PUMB Online (зараз з він ідентифікується як jnfr). Значок того, хто телефонував знову був [PERSON] . Їй сказали, що напевно я робила покупки в інтернет магазині типу " [PERSON] ", де вказується банківська карта. У неї дійсно було встановлено цей додаток в 2018 - 2020 році. У 2020 році восени у неї заблокували картку і особистий кабінет в ПУМБ ОНЛАЙН. Після звернення в банк, їй підтвердили, що була спроба злому карти. У 2020 році карта була перевипущена. Додаток "Джума" [PERSON] видалила. Чоловік, який телефонував переконав її, що у шахраїв в доступі номер рахунку, до якого підв`язані нові карти. Сказав, що згідно протоколу дій, необхідно завантажити на телефон програму "AnyDesk" для заповнення форми для повернення грошей. На її сторінці в ПУМБ ОНЛАЙН була додана її карта "монобанк", через яку [PERSON] робила комунальні платежі. Її переконали, що необхідно перевести гроші з її кредитної картки на картку "монобанк", щоб зберегти їх. На її рахунку на картці "монобанк" було 582 гривні і кредитний ліміт 1000 грн. А далі почалися банківські операції, які [PERSON] озвучувалися по телефону. На карту [PERSON] почали надходити кошти, їй говорили, що це почалося повернення заблокованих коштів. Про те, що в "монобанк" є можливість вивести виконані платежі в розстрочку, відповідачка не знала. Їй було сказано, що це робиться для можливості переведення на карту "монобанк" грошей з кредитної карти " [PERSON] ". Було скоєно дуже багато операцій. В подальшому, [PERSON] переконали, що на телефоні залишилися дані " [PERSON] " і їх треба видалити. В результаті злочинних дій, шахраї завдали [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 108.030,00грн. (44.928,00грн. списано з картки ПУМБ і 63.102,00грн. списано з картки Монобанк)». В подальшому, [PERSON] було знайдено статтю в Фейсбук в серпні 2021 року щодо того, що в Херсонському СІЗО діяли фальшиві «служби безпеки» Приватбанка, Монобанка, Ощадбанка, НБУ. Вони телефонували людям, представлялися працівниками «служби безпеки» крупних банків України і врешті-решт злочинним шляхом заволодівали коштами людей. По слідчим даним вони «напрацювали» не менше, аніж 18 млн. грн. В подальшому, [PERSON] 05.07.2025 року одразу пішла до АТ «Універсал Банк» та до АТ «ПУМБ» та повідомила службу підтримки про вказані обставини, її заяву було зафіксовано та повідомлено, що банк проведе перевірку з цього питання і про результати її повідомлять у встановлений законом строк. Після цього, [PERSON] отримала смс від МОНОБАНК з якого стало відомо, що її звернення за фактом шахрайських дії зз її картками зафіксовано та рекомендовано звертатися до поліції (скрін долучається). Так, 27.08.2021 року, [PERSON] звернулася до Запорізького РУП ВП № 4 та просила внести відомості до ЄРДР за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України. 08.09.2021 року, було внесено відомості до ЄРДР за № 12021087040000665 за вказаною заявою за ч. 1 ст. 185 КК України, досудове розслідування триває. Йшов час, але письмової відповіді з банків [PERSON] так і не отримала, натомість їй почали телефонувати та повідомляти про наявність заборгованість, а також про нарахування відсотків. 07.10.2021 року нею було подано до АТ «Універсал Банк» заяву в якій детально викладено обставини за якими в неї списання грошових коштів відбулося в результаті злочинних дій невідомих осіб, всупереч її волі та намірам і по вказаним фактам порушено КП (копія заяви долучається). [PERSON] просила зняти з неї заборгованість в розмірі 44 928 грн. та зупинити нарахування відсотків за користування цією сумою. Цього ж дня [PERSON] було подано заяву аналогічного змісту і до АТ «ПУМБ» (копія долучається з доказом прийняття). 18.10.2021, їй надійшла відповідь з АТ «Універсал Банк» з якої стало відомо, що заяву [PERSON] було проігноровано (копія долучається). 29.11.2021 року, [PERSON] було надано відповідь з АТ «ПУМБ» в якій було вказано, що Банком зафіксовано 04.07.2021 вхід до системи «Інтернет-банкінг» та проведення операції з переказу коштів на картку N? [NUMBER] ( [NUMBER] ) monobank/AT «Універсал банк» о 22:44 на суму 12.232,01грн., о 22:55 на суму 7.195,30грн. (копія долучається). 31.12.2021 року, [PERSON] знову звернулася до АТ «ПУМБ» та просила надати інформацію по повним реквізитам і по тому кому саме належить картка N? [NUMBER] ( [NUMBER] ) monobank/AT «Універсал банк». Також, приймаючи до уваги, що у відповіді банка вказана інформація лише по двом переказам, просила повідомити її стосовно всіх переказів та всієї суми яка була знята зловмисниками з належного їй рахунку АТ «ПУМБ» 04.07.2021р. Однак, відповіді по вказаній заяві отримано не було. В подальшому, [PERSON] було отримано виписку АТ «ПУМБ» -: - 1- за період часу з 04.07.2021 року (день коли почалися шахрайські дії і в неї почали зніматися грошові кошти) з яких чітко видно, що дійсно з її картки шахраями було переведено «витрати в розстрочку» з її картки; З огляду на зазначене, 04.07.2021 року невідома особа шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки заволоділа грошовими коштами [PERSON] у загальній сумі в розмірі 108.030,00грн. (44.928,00грн. списано з картки ПУМБ і 63.102,00грн. списано з картки Монобанк). Згідно зі статтею 1 Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Держателем такого платіжного засобу є фізична особа, яка на законних підставах використовує спеціальний платіжний засіб для ініціювання переказу коштів з відповідного рахунку в банку або здійснює інші операції із застосуванням зазначеного спеціального платіжного засобу. Згідно із пунктом 37.2 статті 37 Закону у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Відповідно до пунктів 8, 9 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» від 05 листопада 2014 року № 705, емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Відповідно до пункту 11 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду від 13 травня 2015 року у справі № 6-71цс15 зазначено, що: «Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції». У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі № 127/23496/15-ц (провадження № 61-3239св18) зазначено, що: «встановивши, що позивачем не доведено вчинення відповідачем дій чи бездіяльності, які сприяли втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера (коду) або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції за кредитною карткою, а відповідач, виявивши безпідставне списання коштів, невідкладно повідомила позивача про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, в межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштами, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог». Отже, саме банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; сам по собі факт коректного вводу вихідних даних для ініціювання такої банківської операції, як списання коштів з рахунку користувача, не може достовірно підтверджувати ту обставину, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними. Вказані висновки містяться у постанові Верховного Суду від 16 серпня 2023 року у справі № 176/1445/22. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13 (провадження № 14-400цс19) зроблено висновок про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доводити так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс. Відтак, наявними у справі доказами, не підтверджено того, що [PERSON] , як користувач кредитної картки, своїми діями чи бездіяльністю сприяла у доступі до відомостей по кредитній картці, її особового рахунку, мобільного додатку, незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати платіжні операції 04 липня 2021 року щодо перерахування із карткового рахунку грошових коштів. Більше того, мав місце факт негайного звернення відповідачки [PERSON] до банку та до правоохоронних органів з приводу вчинених шахрайських дій з її банківськими рахунками. Рішення у кримінальному провадженні не прийнято, досудове розслідування триває. Наведені обставини у сукупності свідчать про те, що у відповідачки була відсутня воля на здійснення переказів та отримання кредиту готівкою 04 липня 2021. Оскільки, позивачем не доведено вчинення відповідачем дій спрямованих на укладення договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту, не довів того факту, що своїми діями чи бездіяльністю відповідач сприяла втраті, незаконному використанню інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції щодо отримання кредиту та здійснення переказів, не надано доказів отримання кредитних коштів відповідачем, а відповідач, виявивши шахрайські дії відносно себе, невідкладно повідомила правоохоронні органи про цей факт, врахувавши наявність кримінального провадження, у межах якого встановлюється особа, яка протиправно заволоділа грошовими коштам, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Вказані висновки, узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2018 року в справі № 691/699/16-ц (провадження № 61-16504св18). Крім вказаного суд вважає, що Позивачем не недоведено факт надання Відповідачеві - [PERSON] кредитних коштів за цим договором та, як наслідок, недоведеним є факт виникнення у Відповідача заборгованості перед Позивачем. Позивачем долучено до позову заяву про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 18.11.2020 року між АТ "ПУМБ" та Відповідачем. В цей же час, сам Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 18.11.2020 року не долучено Позивачем, що позбавляє суд можливості встановити, що є предметом договору, яка сума кредитної лінії, які строки повернення та яка відсоткова ставка. В заяві про приєднання вказаних відомостей не зазначено також. В цей же час, згідно із розрахунком, наданим Позивачем, станом на 30.01.2024 року, у Відповідача перед Позивачем утворилась заборгованості, по тілу кредиту, яка становить 43 579 33 (сорок три тисячи п`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 33 коп., - заборгованість за відсотками в розмірі становить 29 629.12 гривень (двадцять дев`ять тисяч шістсот двадцять дев`ять гривень 12 копійок). В цей же час, Позивачем не надано доказів отримання Відповідачем кредитних коштів на виконання договору, а Відповідачем не надано доказів погашення заборгованості, про наявність якої зазначено в розрахунку Позивача. Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків Відповідно до статті 629 Цивільного Кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит), позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Обов`язок повернути кошти у строк, визначений договором, виникає у Позичальника з моменту отримання коштів за договором позики. Згідно із висновками Верховного Суду, викладеними, в постанові від 14 липня 2022 року у справі № 204/4341/17 договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або речей, у разі відсутності цієї істотної умови договір вважається неукладеним. Сам по собі факт підписання сторонами тексту договору, без передачі грошей або речей, не породжує у майбутнього позичальника обов`язку повернути обумовлену угодою суму грошей або кількість визначених родовими ознаками речей. Таким чином, факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії. При встановленні факту неотримання позичальником грошей або речей від позикодавця договір позики вважається неукладеним. Предметом доказування у справі є факт приєднання Відповідача до анкети-заяви про надання банківських послуг та отримання Відповідачем коштів на виконання цього договору. Таким чином, в цих конкретних відносинах заява про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування сама по собі не підтверджує факт передачі коштів Відповідачеві, а відповідні платежі мали бути здійснені після укладення договору в безготівковій формі на рахунок Відповідача. У відповідності до статті 12 Цивільного процесуального кодексу цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем не надано доказів перерахування коштів на виконання умов договору позики на рахунок Відповідача від 18.11.2020 року. Відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пунктів 62, 63 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписка з банкового рахунку є первинним документом, що підтверджує здійснені по банківському рахунку операції. Верховний Суд у справі №554/4300/16-ц наголосив, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки по картковим рахункам можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Також, суд звертає увагу, що 29 квітня 2025 року, було винесно ухвалу по цій справі, якою було витребувано від Акціонерного товариства «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» для надання суду докази (в т.ч. інформацію): - первинні документи, що відповідають приписам ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2.1.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України», затвердженого Постановою Національного банку, від 30.12.1998, №566, що підтверджують факт укладання [PERSON] кредитного договору № 2001735061901 від 18.11.2020p.; - первинні документи, що підтверджують факти надання та отримання грошової позики за договором № 2001735061901 від 18.11.2020р., саме [PERSON] в тому числі касові документи та документи первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність"; - первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» на підтвердження наявності та розміру заборгованості [PERSON] за договором № 2001735061901 від 18.11.2020p.; - документи на підтвердження підписання саме [PERSON] кредитного договору № 2001735061901 від 18.11.2020р. електронним цифровим підписом; - інформацію про те, на які саме банківські реквізити були перераховані надані кредитні кошти. Вказаною ухвалою було встановлено, що витребувані докази мають бути надані до дати наступного судового засідання - 9 червня 2025 року. Однак, на сьогоднішній день, вказані докази суду направлені не були, що дає підстави для констатації факту не доведення позивачем обґрунтованості своїх вимог в силу відсутності первинних документів, що відповідають приписам ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та п.2.1.1. Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України», затвердженого Постановою Національного банку, від 30.12.1998, №566, що підтверджують факт укладання [PERSON] кредитного договору № 2001735061901 від 18.11.2020p., отримання нею коштів, тощо. Розрахунок заборгованості, який наданий Позивачем не є первинним документом, що підтверджує здійснені по банківському рахунку операції, а тому не підтверджує надання коштів у позику Позивачем для Відповідача. Іншими долученими до позовної заяви доказами підтверджується факт відкриття Відповідачем кредитного ліміту, однак жоден із долучених доказів не містить відомостей щодо фактичного користування Відповідачем кредитним лімітом та отримання кредитних коштів на виконання умов договору. Таким чином, суд вважає недоведеним факт надання Відповідачеві кредитних коштів за цим договором та, як наслідок, недоведеним є факт виникнення у Відповідача заборгованості перед Позивачем. Враховуючи викладене, у задоволенні позову АТ «ПУМБ» до [PERSON] необхідно відмовити за недоведеністю позовних вимог. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в позовних вимогах відмовлено, то судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються на Позивача. Таким чином, судові витрати у справі, які складаються із судового збору в розмірі і 2 422.4 грн. (Дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп.)залишаються на Позивачеві. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed