Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

05.06.2025 [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що вона з 01.07.2023 працювала в Комунальному закладі «Муніципальний театр «Дім актора» на посаді актора театру 2 категорії та помічником головного режисера на 0,5 ставки за сумісництвом відповідно до контракту, дія якого закінчується у 2027 році. 09.03.2025 відповідачем видано наказ №42 к/тр про її звільнення згідно п.4 ст.40 КЗпП України. Підставою для звільнення були наказ №08 к/тм від 05.03.2025 «Про визнання причин відсутності [PERSON] неповажною», акт про відсутність на роботі від 18.02.2025 №03 та акт про відсутність на роботі від 19.02.2025 №04. Вказане звільнення вважає незаконним, оскільки вона була відсутня на роботі 18 та 19 лютого 2025 року з поважних причин, а саме через хворобу її десятирічної доньки, що підтверджується довідкою лікаря від 19.02.2025. Про хворобу доньки вона повідомляла директору театру по телефону. Також зауважує, що вона є одинокою матір`ю, оскільки батько її доньки помер [INFO] . Крім того, донька має статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів та зазнала психологічного насильства. Просить поновити її на роботі у КЗ «Муніципальний театр «Дім актора» на посаді актора театру 2 категорії, помічника головного режисера за сумісництвом, та у разі поновлення на роботі виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 10.03.2025 по час поновлення на роботі, який на день подачі позову до суду складає 100092,00 грн. без відрахування військового збору та ПДФО. Ухвалою суду від 09.06.2025 відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено відкрите судове засідання з викликом сторін. 10.06.2025 від позивачки [PERSON] до суду надійшла заява про доповнення позовної заяви, в якій вона вказала на відсутність її вини у несвоєчасному оформленні лікарняного листка. 12.06.2025 від позивачки [PERSON] до суду надійшли письмові доповнення до позовної заяви, в яких вона наполягала на тому, що має статус одинокої матері, тому її звільнення за прогул є незаконним. 24.06.2025 від представника відповідача - директора-художнього керівника Комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» Донік О.К. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не згоден з позовними вимогами [PERSON] та заперечує проти їх задоволення через те, що оскаржуваний наказ про її звільнення є законним та обґрунтованим, відповідає чинному законодавству, а аргументи позивачки не доводять його незаконність. Так, 18.02.2025 та 19.02.2025 старшим інспектором кадрів Коваль А.В. було подано керівництву театру доповідні записки про відсутність [PERSON] на робочому місці. Наказом від 18.02.2025 №04 к/тм була створена комісія для перевірки інформації, викладеної у доповідній від 18.02.2025, а 19.02.2025 винесено наказ №05 к/тм про продовження строку перевірки та розслідування. Актами від 18.02.2025 №03 та від 19.02.2025 №04 комісія підтвердила факт відсутності [PERSON] на робочому місці протягом цих робочих днів. 20.02.2025 [PERSON] були надані документи із вказаною перевіркою для ознайомлення та вона була запрошена для надання пояснень з приводу відсутності на робочому місці. В той же день, 20.02.2025 [PERSON] надала пояснювальну записку, в якій зазначила, що була відсутня на робочому місці 18.02.2025 та 19.02.2025 у зв`язку із сімейними обставинами хворобою доньки. Також позивачка вказала, що надати лікарняний листок не може через «збої в системи Хелсі Мі». Процес розслідування був викладений у протоколі від 20.02.2025 №02. В той же день, 20.02.2025 членами комісії був складений акт службового розслідування. У подальшому, 25.02.2025 члени комісії склали акт про відсутність листка непрацездатності як на офіційному сайті ПФУ, так і в паперовому вигляді. Врахувавши вказані обставини та надані документи був виданий наказ від 05.03.2025 №08 к/тм «Про визнання причини відсутності [PERSON] неповажною». У подальшому, наказом від 09.03.2025 №42 к/тр [PERSON] була звільнена з посад актора театру ІІ категорії, помічника головного режисера за сумісництвом з 10.03.2025. Вказаний наказ був зачитаний [PERSON] вголос, після чого вона наголосила, що з наказом не згодна, підпису у відмітці про ознайомлення ставити не буде. У зв`язку з цим був складений акт від 10.03.2025 №01. Також у відзиві звертається увага на неодноразове порушення [PERSON] трудової дисципліни та професійної етики, про що свідчать чисельні доповідні записки. Відповідач також наголошує, що у Комунальному закладі «Муніципальний театр «Дім актора» відсутні будь-які відомості про наявність у позивачки дитини та про смерть батька дитини. Документи, які підтверджують такі обставини, в особовій справі [PERSON] відсутні. Доводи позивачки щодо належного повідомлення керівництва театру про хворобу доньки не доведені. Долучені скріншоти переписки є неналежними доказами, оскільки неможливо ідентифікувати ні автора повідомлення, ні адресата, кому належало б отримати це повідомлення, ані програмне забезпечення, за допомогою якого було направлено повідомлення. Більш того, інформування директора-художнього керівника за допомогою телефонного зв`язку або менеджерів є неналежним способом сповіщення працівником роботодавця. Довідка лікаря від 19.02.2025 не надає право позивачці бути відсутньою на робочому місці по причині тимчасової непрацездатності по догляду за хворою дитиною. Поважні причини неоформлення листка тимчасової непрацездатності відсутні. Докази на підтвердження шлюбу між позивачкою та батьком дитини або факту їх спільного проживання однією сім`єю без шлюбу відсутні. Також позивачкою не було надано доказів, що вона не одружилась вдруге. Також зазначає, що позивач невірно розрахувала середній заробіток за час вимушеного прогулу, оскільки середня заробітна плата позивачки складає 707,98 грн. за один робочий день. Отже, у разі поновлення позивачки на роботі, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу мала б становити 53098,50 грн. за 75 робочих днів. 30.06.2025 від позивачки [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона наполягає на задоволенні позовних вимог в повному обсязі та зазначає, зокрема, що при оформленні на роботу вона заповнювала особовий листок з обліку кадрів, де зазначила і про чоловіка, і про неповнолітню дитину. Крім того, дочка неодноразово перебувала з позивачкою на роботі, приймала участь у виставах та після смерті чоловіка залишалась з нею на нічні чергування, вимушено перебувала під час повітряних тривог в укритті театру. Співробітники та керівництво театру були особисто знайомі з її донькою. Її чоловік також неодноразово бував у неї на роботі і з ним були знайомі усі працівники театру, а після його смерті допомагали у похованні, у т.ч. і директор театру. Відповідач також помилково обчислює суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки у січні та лютому 2025 року позивачка не працювала у зв`язку з лікарняним та учбовою відпусткою, отже її середній заробіток слід обчислювати з урахування заробітку за листопад та грудень 2024 року. Вимушеним прогулом вже є 96 робочих днів, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 121889,28 грн. 01.07.2025 від Комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» надійшло клопотання про визнання доказів, а саме наданих позивачкою скріншотів, недопустимими. 02.07.2025 від позивачки [PERSON] до суду надійшло клопотання про долучення до справи в якості доказу поважності причин пропуску строку для звернення до суду з вказаним позовом, копію ухвали суду від 26.05.2025 по справі ЄУН 337/1775/25. 10.07.2025 в судовому засіданні суд ухвалив клопотання відповідача долучити до матеріалів справи, задовольнити клопотання позивача про доручення доказі.. 18.08.2025, 04.09.2025 від позивачки [PERSON] до суду надійшли доповнення (додаткові пояснення) до позовної заяви в частині розрахунку середнього заробітку за вимушений прогул станом на 19.08.2025 та 08.09.2025 відповідно. Так, станом на 08.09.2025 вимушеним прогулом вважає 158 робочих днів, сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 164004,00 грн. та розраховується з урахування нарахованої заробітної плати за грудень 2024 року та січень 2025 року, оскільки у лютому 2025 року вона не працювала. 18.08.2025 від відповідача до суду надійшло клопотання про долучення доказів, а саме копій контрактів, які були укладені з позивачем 01.07.2023 та 22.08.2023. 08.09.2025 в судовому засіданні додаткові пояснення [PERSON] та надані відповідачем додаткові докази долучені до матеріалів справи. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, а також поновити їй строк для звернення до суду з вказаним позовом з підстав, викладених у позовній заяві та в заяві про поновлення строку подання позовної заяви до суду. Представники відповідача - [PERSON] , Безсонов Ю.К. під час судового розгляду позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали, встановив такі фактичні обставини. 01.07.2023 між сторонами по справі - Комунальним закладом «Муніципальний театр «Дім актора» та [PERSON] укладено контракт за умовами якого, [PERSON] призначається на посаду актора театру 2 категорії (арк. 143-152). Розділом ІІІ вказаного контракту визначені права та обов`язки сторін. Так, до обов`язків працівника входить, зокрема: сумлінно виконувати свою трудову функцію, що визначена посадовою інструкцією; виконувати рішення та розпорядження безпосереднього керівника; дотримуватися трудової дисципліни і правил внутрішнього трудового розпорядку закладу культури (п.1). До прав працівника входить, зокрема: право на зміну умов і розірвання цього контракту у випадках, передбачених розділом VІ цього контракту (п.2). До обов`язків роботодавця входить, зокрема, дотримання вимог законодавства і цього контракту (п.5). До прав роботодавця змінити умови цього контракту та розірвати його у випадках, передбачених розділом VІ цього контракту; притягнення працівника до дисциплінарної і матеріальної відповідальності в порядку, встановленому законодавством (п.6). Відповідно до розділу VІ контракту, зміна та припинення цього контракту здійснюється в порядку та на підставах, передбачених законодавством та цим контрактом (п.1). Підставами припинення контракту є, зокрема: згода сторін; закінчення строку цього контракту; розірвання цього контракту з ініціативи роботодавця, що здійснюється у разі невиконання або неналежного виконання працівником зобов`язань, обумовлених контрактом (п.3). Додаткові підстави для припинення та розірвання цього контракту викладені у п.5 розділу VІ контракту. Відповідно до п.8 розділу VІ, п.1 розділу VІІ контракту, після настання дати закінчення строку дії контракту цей контракт вважається продовженим на строк, на який він був укладений (надалі - пролонгація), якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до цієї дати письмово не проінформувала іншу сторону про своє бажання припинити дію цього контракту. Максимальна кількість пролонгації 1 (одна). Строк дії цього контракту з 01 липня 2023 року по 30 червня 2024 року. Також 01.07.2023 між Комунальним закладом «Муніципальний театр «Дім актора» та [PERSON] укладено додаткову угоду№1 до контракту від 01.07.2023 та додаткову угоду №2 до контракту від 01.07.2023, які є невід`ємними частинами контракту (арк.153-157). Наказом №33 к/тр від 30.06.2023 [PERSON] з 01.07.2023 призначено на посаду актора театру другої категорії комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» (арк.53). Крім того встановлено, що 22.08.2023 між сторонами по справі - Комунальним закладом «Муніципальний театр «Дім актора» та [PERSON] укладено контракт за умовами якого, [PERSON] призначається на посаду помічника головного режисера за сумісництвом театру (арк. 158-167). Розділом ІІІ вказаного контракту визначені права та обов`язки сторін, які аналогічні тим, що визначені у контракті від 01.07.2023. Відповідно до розділу VІ контракту, зміна та припинення цього контракту здійснюється в порядку та на підставах, передбачених законодавством та цим контрактом (п.1). Підставами припинення контракту є, зокрема: згода сторін; закінчення строку цього контракту; розірвання цього контракту з ініціативи роботодавця, що здійснюється у разі невиконання або неналежного виконання працівником зобов`язань, обумовлених контрактом (п.3) Додаткові підстави для припинення та розірвання цього контракту викладені у п.5 розділу VІ контракту. Відповідно до п.8 розділу VІ, п.1 розділу VІІ контракту, після настання дати закінчення строку дії контракту цей контракт вважається продовженим на строк, на який він був укладений (надалі- пролонгація), якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до цієї дати письмово не проінформувала іншу сторону про своє бажання припинити дію цього контракту. Максимальна кількість пролонгації 1 (одна). Строк дії цього контракту з 22 серпня 2023 року по 21 серпня 2024 року. Також 22.08.2023 між Комунальним закладом «Муніципальний театр «Дім актора» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до контракту від 22.08.2023 та додаткову угоду №2 до контракту від 22.08.2023, які є невід`ємними частинами контракту (арк.168-172). Наказом №86 к/тр від 21.08.2023 [PERSON] з 22.08.2023 призначено на посаду помічника головного режисера за сумісництвом комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» (арк.54) На підставі доповідної записки інспектора з кадрів комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» Анастасії Коваль від 18.02.2025 про відсутність [PERSON] на роботі станом на 15:00 год. 18.02.2025, наказом директора-художнього керівника комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» Ольги Донік від 18.02.2025 №04 к/тм «Про створення комісії» створено комісію для перевірки достовірності інформації, викладеної у доповідній записці, та розслідування причин неявки на роботу [PERSON] , актора театру другої категорії та помічника головного режисера за сумісництвом (арк.55,56). Зі змісту акту про відсутність на роботі №03 від 18.02.2025, який складений комісією в складі: Куниці Р.Ю. адміністратора, касира квиткового за сумісництвом комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора», [PERSON] провідного юрисконсульта комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора», [PERSON] актора театру вищої категорії, помічника головного режисера за сумісництвом комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора», 18.02.2025 [PERSON] станом на 19.00 год. відсутня на робочому місці в театрі, що є порушенням Правил внутрішнього трудового розпорядку театру. Про поважність причин своєї неявки або невчасної появи на робочому місці адміністрацію театру жодним чином не повідомила заздалегідь. Члени комісії за допомогою соціальних мереж не змогли зв`язатися з [PERSON] . Остання на зв`язок не виходила (арк.57). 19.02.2025 інспектором з кадрів комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» Анастасії Коваль на ім`я керівництва комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» складено доповідну записку про відсутність [PERSON] на роботі станом на 15:00 год. 19.02.2025 (арк.58). Відповідно до наказу директора-художнього керівника комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» Ольги Донік від 19.02.2025 №05 к/тм «Про продовження строку перевірки та розслідування», комісії, створеній відповідно до наказу від 18.02.2025 №04 к/тм, наказано перевірити достовірність інформації, викладеної у доповідній записці інспектора з кадрів від 19.02.2025 (арк.59). 19.02.2025 комісією в складі: [PERSON] адміністратора, касира квиткового за сумісництвом комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора», [PERSON] провідного юрисконсульта комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора», [PERSON] актора театру вищої категорії, помічника головного режисера за сумісництвом комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора», складено акт про відсутність на роботі №03 від 18.02.2025, відповідно до змісту якого [PERSON] станом на 19.00 год. відсутня на робочому місці в театрі, що є порушенням Правил внутрішнього трудового розпорядку театру. Про поважність причин своєї неявки або невчасної появи на робочому місці адміністрацію театру жодним чином не повідомила заздалегідь. Члени комісії за допомогою соціальних мереж змогли зв`язатися з [PERSON] . Остання повідомила, що наразі перебуває на лікарняному. Підтверджуючих документів, оформлених належним чином, нею надано не було, відкритий лист непрацездатності на порталі Пенсійного фонду України відсутній (арк.60). 20.02.2025 [PERSON] надала письмові пояснення директору КЗ «Муніципальний театр «Дім актора» в яких вказала, що вона була відсутня на робочому місці 18 та 19 лютого у зв`язку із сімейними обставинами (хвороба доньки). Лікарняний лист закритий 19.02.2025. У зв`язку із збоями системи Хелсі Мі надати його наразі не має змоги (арк.9,61). 20.02.2025 о 13.00 год. комісією в складі: [PERSON] адміністратора, касира квиткового за сумісництвом комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора», [PERSON] провідного юрисконсульта комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора», [PERSON] актора театру вищої категорії, помічника головного режисера за сумісництвом комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора», в присутності [PERSON] , складено протокол розслідування порушення трудової дисципліни №02, відповідно до якого вирішено скласти акт щодо проведення службового розслідування за фактом відсутності [PERSON] на роботі 18.02.2025 та 19.02.2025 (арк.62-64). Зі змісту акту службового розслідування №02 від 20.02.2025, який складений цією ж комісією, вбачається, що в ньому викладений процес розслідування порушення трудової дисципліни [PERSON] та зазначено про ознайомлення [PERSON] із складаним в процесі нього документами (арк.65-66). 24.02.2025 цією ж комісією було складено акт про відсутність листка непрацездатності №03, відповідно до якого, станом на 11:00 год. 24.02.2025 на офіційному сайті Пенсійного фонду України відсутній листок непрацездатності [PERSON] з 18.02.2025 по 19.02.2025, як і будь-які інші листки її непрацездатності. Листків непрацездатності, оформлених у паперовому вигляді, надано не було (арк.67-69). Згідно з наказом директора-художнього керівника комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» [PERSON] від 05.03.2025 №08 к/тм «Про визнання причини відсутності [PERSON] неповажною», причини відсутності працівника [PERSON] , актора театру ІІ категорії, помічника головного режисера за сумісництвом, на робочому місці з 18 лютого 2025р. по 19 лютого 2025р. визначені як неповажні (арк.70). Наказом директора-художнього керівника комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» [PERSON] від 09.03.2025 №42 к/тр «Про звільнення [PERSON] », [PERSON] звільнено з посад: актор театру ІІ категорії, помічник головного режисера за сумісництвом, з 10.03.2025 через прогул, згідно п.4 ст.40 КЗпП України (арк.6, 71-72). 10.03.2025 [PERSON] провідний юрисконсульт комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора», [PERSON] адміністратор, касир квитковий за сумісництвом комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора», [PERSON] головний бухгалтер, [PERSON] провідний бухгалтер, економіст за сумісництвом склали Акт про відмову [PERSON] ознайомитися з наказом про звільнення №01, відповідно до змісту якого [PERSON] відмовилась ознайомлюватись з наказом про звільнення та засвідчувати ознайомлення підписом. Текст наказу [PERSON] був зачитаний уголос. Після цього вона наголосила, що зі змістом наказу не згодна і підпис про ознайомлення ставити не буде (арк.7, 73). В той же час, в матеріалах справи міститься ксерокопія наказу від 09.03.2025 №42 к/тр про звільнення [PERSON] , який містить напис про те, що [PERSON] отримала копію цього наказу 10.03.2025, що засвідчено її особистим підписом (арк.71-72). Відповідно до внутрішнього опису документів особових справ [PERSON] №46-1 та №70-2, її особові справи містили наступні документи: заяви про прийняття на роботу, особовий листок з обліку кадрів, автобіографію, копію паспорту, копію картки фізичної особи-платника податків, копію диплома молодшого спеціаліста, копію наказу про прийом на роботу, контракт (лише у справі №46-1), копію наказу про звільнення (арк.74-77). Також судом встановлено, що [PERSON] , займаючи посаду актора театру другої категорії з 01.07.2023 мала наступний графік роботи: понеділок вихідний, вівторок, середа, четвер, п`ятниця, субота 08:00-15:30 год., неділя - 08:00-13:30 год.(арк.78). Займаючи посаду помічника головного режисера, [PERSON] з 22.08.2023 мала наступний графік роботи: понеділок вихідний, вівторок, середа, четвер, п`ятниця, субота 15:00-18:30 год., неділя 13:00-15:30 год. (арк.79). Відповідно до даних табеля обліку робочого часу по акторам театру МТ «Дім актора» за січень 2025 року, [PERSON] відпрацьовано 26 днів (87 годин) на посаді помічника головного режисера, 26 днів (174 год.) на посаді актора театру 2 категорії. Зворотна сторона табелю містить інформацію про кількість днів відпусток [PERSON] : 1 день (3,5 год.) - відпустка без оплати на посаді помічника головного режисера, 1 день (7 год.) - відпустка у зв`язку з навчанням на посаді актора театру 2 категорії (арк.81). Відповідно до даних табеля обліку робочого часу по акторам театру МТ «Дім актора» за лютий 2025 року, [PERSON] відпрацьовано 1 день (2,5 годин) на посаді помічника головного режисера, 1 день (5 год.) на посаді актора театру 2 категорії; 18 та 19 лютого - прогул. Зворотна сторона табелю містить інформацію про кількість днів відпусток [PERSON] : 24 дні (70,5 год.) - відпустка без оплати на посаді помічника головного режисера, 15 днів (87 год.) - відпустка у зв`язку з навчанням на посаді актора театру 2 категорії, 9 днів (54 год.) відпустка без оплати (арк.82). Відповідно до даних, які містяться у розрахунках, наданих відповідачем за підписом головного бухгалтера та керівника КЗ «Муніципальний театр «Дім актора» із зазначенням нарахованої заробітної плати, [PERSON] на посаді актора театру 2 категорії за січень 2025 року нараховано 14782,50 грн., за лютий 2025 року 362,65 грн., усього 15145,15 грн. (арк.80); на посаді помічника головного режисера за січень 2025 року - нараховано 3845,30 грн., за лютий 2025 року 125,00 грн., усього 3970,30 грн. (арк.88). Також судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Батьком [PERSON] є [PERSON] (арк.13, 40). [INFO] [PERSON] помер у м. Запоріжжі (арк. 15, 41). Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Хортицькому району №935р від 13.11.2024, малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів, та зазнала психологічного насильства (арк.14). Відповідно до копії довідки лікаря КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги» від 19.02.2025, [PERSON] , 2014 р.н., не відвідувала дитячий колектив з 16.02.2025 по 19.02.2025. Діагноз ГРВІ (арк.10). На підтвердження повідомлення керівництва Комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» про хворобу доньки позивачкою надані скріншоти переписки з « [PERSON] » від 17.02.2025, скріншот журналу дзвінків від 17.02.2025 на номер телефону [NUMBER] , скріншот інформації про візит до лікаря [PERSON] від 19.02.2025 (арк.11, 35-37) Відповідно до копії довідки Запорізької філії Запорізького обласного центру зайнятості №Е080108/04/2025/0014 від 08.04.2025, [PERSON] перебуває на обліку як безробітна з 12.03.2025 (арк.12). Крім того до позовної заяви позивачем [PERSON] додані копії дипломів про нагородження, подяк та грамот за участь під час проведення певних заходів (арк.16-21). Також встановлено, що 10.04.2025 [PERSON] звернулась до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до директорки Комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» Донік О.К. про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою суду від 26.05.2025 у справі ЄУН 337/1775/25 провадження у справі за вказаним позовом [PERSON] було закрито з підстав, що директор Комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» Донік О.К. не може бути відповідачем у цій справі як фізична особа, наділена процесуальною дієздатністю (арк.130-132). Копію вказаної ухвали [PERSON] отримала 04.06.2025 (арк.22). \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, ст.4, 5 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. \~ \~ \~ \~Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 43 Конституції України, ст.5-1 КЗпП\~України держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України, правовий захист від незаконного звільнення, сприяння у збереженні роботи. Право громадян на працю забезпечується тим, що трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбаченому трудовим законодавством. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже, трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин. За ч. 1 ст. 21 КЗпП України\~трудовим договором є угода між працівником і роботодавцем (роботодавцем - фізичною особою), за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а роботодавець (роботодавець - фізична особа) зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Трудовим договором можуть встановлюватися умови щодо виконання робіт, які вимагають професійної та/або часткової професійної кваліфікації, а також умови щодо виконання робіт, які не потребують наявності у особи професійної або часткової професійної кваліфікації. Відповідно до ч.3 ст. 21 КЗпП України\~особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення та організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. За змістом\~ст. 139 КЗпП України\~працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження роботодавця, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна роботодавця, з яким укладено трудовий договір. Згідно з ч. 1\~ст. 147 КЗпП України\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення:\~догана або звільнення. Відповідно до ст. 148 КЗпП України\~дисциплінарне стягнення застосовується безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Воно не може бути накладено пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Відповідно до\~ст. 149 КЗпП України\~до застосування\~дисциплінарного стягнення\~роботодавець повинен\~зажадати від\~порушника трудової\~дисципліни письмові\~пояснення. За\~кожне порушення\~трудової дисципліни\~може бути\~застосовано лише\~одне дисциплінарне\~стягнення. При\~обранні виду\~стягнення роботодавець\~повинен враховувати\~ступінь тяжкості\~вчиненого проступку\~і заподіяну\~ним шкоду,\~обставини,\~за яких\~вчинено проступок,\~і попередню\~роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.\~36, п. 4 ч. 1 ст.\~40 КЗпП\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані з ініціативи роботодавця, зокрема, у випадку прогулу (в т.ч. відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня)\~без поважних причин. Положеннями\~ст. 184 КЗпП України\~визначено істотні пільги для жінок-матерів, зокрема, одиноких матерів. Так, відповідно до ч.3\~ст.184 КЗпП України\~звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років -\~частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини з інвалідністю з ініціативи роботодавця не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов`язковим працевлаштуванням. Обов`язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору. Відповідно до ст.12, 13, 81 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. \~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно\~зі ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Пункт 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00). З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про незаконність звільнення позивачки [PERSON] з посад актор театру ІІ категорії, помічник головного режисера за сумісництвом за прогул на підставі п.4 ч.1\~ст.40 КЗпП України. В даному випадку суд виходить з того, що положення ч.3 ст.184 КЗпП України чітко встановлюють гарантію обмеження звільнення одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років та передбачає можливості такого звільнення у випадках повної ліквідації підприємства й за умови обов`язкового працевлаштування. Такий же висновок викладено в постановах Верховного Суду від 14 березня 2018 року справа № 820/11570/15 (провадження № К/9901/6679/18), від 28 січня 2019 року в справі № 392/1505/17-ц. Відповідно до\~статей 18-1 - 18-3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» одинокою\~матір`ю є особа, яка не перебуває у шлюбі з батьком дитини, виховує дитину без батька. Цей статус за одинокою матір`ю зберігається і у тому разі, коли вона уклала шлюб не з батьком дитини за умов, якщо діти не були усиновлені чоловіком (дружиною). Також визначення «одинокої матері» наведено у п.9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~та п. 5 ч. 14\~ст. 10 Закону України «Про відпустки». Так, згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України одинокою матір`ю слід вважати жінку, яка не перебуває у шлюбі і у свідоцтві про народження дитини якої відсутній запис про батька дитини або запис про батька зроблено у установленому порядку за вказівкою матері; вдову; іншу жінку, яка виховує і утримує дитину сама. Суд встановив, що пред`являючи позов і даючи пояснення під час розгляду справи, [PERSON] посилалася на те, що вона є матір`ю малолітньої дитини, яку виховує та утримує сама, оскільки батько дитини помер у 2024 році. Зазначений факт підтверджується копію свідоцтва про народження доньки позивачки [PERSON] , [INFO] , та копію свідоцтва про смерть батька дитини [PERSON] . Оскільки [PERSON] як одинока матір, яка виховує дитину віком до чотирнадцяти років, підпадає під категорію працівників, визначену ч. 3\~ст.184 КЗпП України, то в ситуації, коли не було ліквідації підприємства, її не можна було звільнити з ініціативи роботодавця за п.4\~ч.1 ст. 40 КЗпП України\~за прогул. При цьому суд зауважує, що враховуючи особливості статусу одинокої матері та специфіку звільнення за прогул, роботодавцю слід було діяти дуже уважно і пильно та з урахуванням всіх можливих правових наслідків.\~ Посилання представника відповідача на неповідомлення [PERSON] роботодавця про наявність у неї дитини та статусу одинокої матері не спростовує гарантій, передбачених\~КЗпП України. Крім того,\~доводи представників\~відповідача,\~що позивачка\~при прийнятті\~на роботу\~не повідомляла\~керівництво про\~наявність у\~неї дитини,\~викликають розумний\~сумнів з\~огляду на\~те,\~що з\~матеріалів справи,\~зокрема,\~з наданого\~внутрішнього опису\~документів особової\~справи [PERSON] ,\~вбачається,\~що при\~прийнятті її\~на роботу\~нею був\~заповнений особовий\~листок з\~обліку кадрів, в\~якому фіксуються\~автобіографічні\~відомості,\~зокрема,\~відомості про\~родину,\~одруження,\~членів сім`ї, та надано автобіографію. Водночас, представники відповідача заперечуючи обізнаність про родину та членів сім`ї позивачки, копії вищезазначених документів суду не надали. При вирішені питання про звільнення позивачки за прогул роботодавець повинен був з`ясувати всі обставини щодо такого звільнення, особливо щодо гарантій її захисту, а дізнавшись про наявність у позивачки статусу одинокої матері навіть лише із позову [PERSON] , не був позбавлений можливості самостійно скасувати наказ про її звільнення за прогул. Той факт, що позивач не користувалася пільгами одинокої матері (додаткова відпустка) не є достатнім доказом непоінформованості відповідача про гарантії захисту [PERSON] при її звільненні. З урахуванням вимог трудового законодавства у справах, в яких оспорюється незаконність звільнення, саме відповідач повинен довести, що звільнення відбулося без порушення законодавства. Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відтак, суд прийшов до висновку, що звільнення позивачки [PERSON] з посади актора театру 2 категорії та помічника головного режисера за сумісництвом відбулося неправомірно за п. 4 ч. 1\~ст.40 КЗпП України\~(прогул). \~ \~ \~ \~З`ясувавши обґрунтованість позовних вимог в частині неправомірного звільнення позивачки, суд вважає необхідним надати оцінку строку звернення позивачки до суду із даним позовом, навіть без будь-якої заяви про це з боку відповідача. Отже, щодо строків звернення до суду за вирішенням трудового спору, передбачених\~ст.233 КЗпП України, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України\~із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). У разі пропуску з поважних причин строків, установлених\~ст. 233\~КЗпП України, суд може поновити ці строки, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року (ст.234 КЗпП України). Позивачка [PERSON] звернулась із вказаним позовом до суду 05.06.2025 та одночасно подала заяву про поновлення строку звернення до суду, яку мотивує тим, що 10.04.2025 вона у встановлений законом строк звернулась до суду з позовом про поновлення на роботі у КЗ «Муніципальний театр «Дім актора», проте невірно визначила відповідача. Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 26.05.2025 у справі ЄУН 337/1775/25 провадження за її позовом було закрито. Після отримання копії ухвали суду вона звернулась до суду із вказаним позовом. Як встановлено судом, копію наказу про звільнення від 09.03.2025 позивачка [PERSON] отримала 10.03.2025, а 10.04.2025 дійсно звернулась до Хортицького районного суду м. Запоріжжя з позовом до директорки Комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» Донік Ольги Костянтинівни про поновлення на роботі, виплату середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Ухвалою суду від 21.04.2025 у справі за вказаним позовом було відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання з викликом сторін. Ухвалою суду від 26.05.2025 (повний текст ухвали складено 27.05.2025) провадження у справі було закрито на підставі п.1 ч.1\~ст. 255 ЦПК України, оскільки директор комунального закладу «Муніципальний театр «Дім актора» Донік О.К. не може бути відповідачем у такій справі як фізична особа, наділена процесуальною дієздатністю. Копію ухвали суду від 26.05.2025 [PERSON] отримала 04.06.2025, а на наступний день - 05.06.2025 звернулась до суду із даним позовом. При вирішенні питання про поновлення строку суд дає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду, у взаємозв`язку інтервалів часу: з моменту закінчення встановленого спеціальним законом строку звернення до суду із позовом до дати подання такого позову. Підстави пропуску строку можуть бути визнані поважними у разі, якщо вони пов`язані з об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом строк, подання позову. Тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження рішення роботодавця щодо звільнення у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку на звернення до суду з позовом про поновлення на роботі з поважних причин. В даному випадку суд прийшов до переконання, що позивачка у даній справі добросовісно помилялась, пред`являючи позов про поновлення на роботі не до юридичної особи, а до її керівника. При цьому звернулась до суду вперше вчасно - у місячний строк з дня отримання копії наказу про звільнення, а саме 10.04.2025. Викладені обставини, а також те, що позивач через незначний проміжок часу звернувся до суду з позовом до належного відповідача, дають підстави вважати, що строк на звернення до суду пропущено з поважних причин. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність поновлення позивачу строку звернення до суду. Відповідно до ч.1, ч.3\~ст. 235 КЗпП України\~у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. \~У разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. Якщо неправильне формулювання причини звільнення перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. Одночасно\~ст. 23 КЗпП України\~визначає, що трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) укладеним на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Особливою формою трудового договору є контракт, у якому умови, у тому числі щодо строку його дії, встановлюються за угодою сторін. Закінчення строку\~дії контракту\~є підставою\~для припинення\~трудових відносин, крім\~випадків,\~коли трудові\~відносини фактично\~тривають і\~жодна з\~сторін не\~поставила вимогу\~про їх\~припинення (ст. 36 КЗпП України). Таким чином, підписуючи строковий трудовий договір, працівник надає згоду на роботу на певній посаді на визначений строк і погоджується на припинення такого договору після закінчення строку, на який його укладено. Вирішуючи питання про поновлення працівника, який працював за строковим трудовим договором, необхідно враховувати відсутність підстав для поновлення на роботі такого працівника у разі, якщо на момент ухвалення судом рішення у справі строк трудового договору закінчився. У такому разі суд може змінити дату звільнення на пізнішу - ту, що відповідає даті закінчення трудового договору, а також формулювання підстави звільнення - на пункт 2 частини першої\~статті 36 КЗпП України\~(закінчення строку трудового договору). Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.03.2024 у справі №461/5648/22. Як встановлено судом, контракт від 01.07.2023 з [PERSON] про роботу на посаді актора театру 2 категорії був укладений на строк з 01.07.2023 по 30.06.2024, а контракт від 22.08.2023 про роботу на посаді помічника головного режисера - з 22.08.2023 по 21.08.2024. Обидва контракти передбачали пролонгацію на той же строк, на який вони були укладені у разі, якщо жодна зі сторін за 30 календарних днів до цієї дати письмово не проінформувала іншу сторону про своє бажання припинити дію цього контракту. При цьому контрактами була передбачена максимальна кількість пролонгації 1 (одна). Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами в ході судового розгляду, після закінчення першого строку дії обох контрактів, вони автоматично були пролонговані на той же строк, тобто строк дії контракту від 01.07.2023 закінчувався 30.06.2025, а контракту від 22.08.2025 - 21.08.2025. \~ \~ \~ \~Звільнення позивача мало місце 10.03.2025 (останній робочий день). \~ \~ \~ \~Підставами припинення контрактів є, зокрема, закінчення строку контракту (розділ VІ контрактів). \~ \~ \~ \~Оскільки для продовження дії трудового договору, укладеного на певний строк, вимагається волевиявлення на продовження трудових відносин як роботодавця, так і працівника; у цій справі сторони згоди щодо продовження дії обох контрактів чи переукладення їх на новий строк не дійшли, а судове рішення не може замінювати визначену контрактами від 01.07.2023 та від 22.08.2023 процедуру, суд дійшов висновку про те, що правові підстави для поновлення позивача на роботі за встановлених обставин відсутні. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 11 березня 2020 року у справі № 761/4523/16-ц\~та від 13 січня 2021 року у справі № 326/1012/16-ц.\~ Водночас незаконне дострокове розірвання контракту з ініціативи роботодавця у зв`язку з порушенням процедури звільнення за п. 4 ч.1 ст. 40 КЗпП України\~та закінчення контракту від 01.07.2023 про роботу [PERSON] на посаді актора театру 2 категорії 30.06.2025, а контракту від 22.08.2023 про роботу на посаді помічника головного режисера - 21.08.2025, відповідно до ч. 3\~ст. 235 КЗпП України, є підставою для зміни формулювання і зазначення про звільнення [PERSON] з посади актора театру 2 категорії з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1\~ст. 36 КЗпП України\~- у зв`язку із закінченням строку дії контракту з 30.06.2025, а з посади помічника головного режисера за сумісництвом театру з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1\~ст. 36 КЗпП України\~- у зв`язку із закінченням строку дії контракту з 21.08.2025. Зміна дат та підстав звільнення\~\~за обставинами цієї справи є єдиним можливим способом поновлення трудових прав позивачки. Вирішуючи вимогу про\~стягнення з роботодавця на користь позивачки середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 10.03.2025 до дня закінчення строку дії контрактів, а саме до 30.06.2025 на посаді актора театру 2 категорії та до 21.08.2025 на посаді помічника головного режисера за сумісництвом, суд враховує таке. Відповідно до частин 2, 3\~ст. 235 КЗпП України, під час винесення рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо неправильне формулювання причини звільнення перешкоджало працевлаштуванню працівника, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату йому середнього заробітку за час вимушеного прогулу в порядку і на умовах, передбачених частиною другою цієї статті. \~ \~ \~ \~Таким чином, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] та стягнення з відповідача на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100\~(далі - Порядок № 100). Згідно з пунктом 1 Порядку № 100 цей нормативний акт застосовується, зокрема, у випадку вимушеного прогулу та розрахунку затримки виконання рішення суду. \~ \~ \~ \~У пункті 2 Порядку № 100 зазначено, що середня заробітна плата обраховується виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження, вимушеного прогулу тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю (п.4 Порядку № 100) Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів / годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (пункт 8 Порядку № 100). Оскільки [PERSON] звільнено з роботи з 10.03.2025, то періодом для розрахунку середнього заробітку є останні два календарні місяці роботи лютий, січень 2025 року. На посаді актора театру 2 категорії [PERSON] за січень 2025 року нараховано 14782,50 грн., кількість відпрацьованих днів 26; за лютий 2025 року нараховано 362,65 грн., кількість відпрацьованих днів 1. Отже, середньоденна заробітна плата [PERSON] на посаді актора театру 2 категорії становить 560,93 грн (15145,15 грн / 27 днів). На посаді помічника головного режисера [PERSON] за січень 2025 року нараховано 3845,30 грн., кількість відпрацьованих днів 26; за лютий 2025 року нараховано 125,00 грн., кількість відпрацьованих днів 1. Отже, середньоденна заробітна плата [PERSON] на посаді помічника головного режисера за сумісництвом 147,05 грн ( 3970,30 грн / 27 днів). Доводи позивача, що до розрахунку середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу не слід включати лютий 2025 року, тобто один із двох календарних місяців, що передували звільненню, оскільки у вказаному місяці позивач фактично не працювала, а слід включити грудень 2024 року, суд не приймає до уваги. Норма п. 2 Порядку № 100 чітко визначає, у якому випадку середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи, - якщо особа не працювала протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. З цього слідує висновок, що перехід до попереднього періоду можливий лише тоді коли особа не працювала жодного дня протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Отже, Порядок № 100 не передбачає можливості врахування попередніх двох календарних місяців, якщо особа протягом останніх двох календарних місяців роботи, що передують місяцю, в якому відбулася подія (звільнення), відпрацювала хоча б один робочий день. Аналогічний підхід викладений у постанові Верховного Суду від 21.07. 2022 у справі №640/23266/19. За період з 11.03.2025 (включно) до 30.06.2025 (включно), тобто з наступного дня незаконного звільнення з посади актора театру 2 категорії і до дня закінчення строку дії контракту від 01.07.2023, було 96 робочих днів (за шестиденним робочим тижнем із одним вихідним днем понеділком). Відтак розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 53\~849,28 грн (560,93 грн х 96 днів). За період з 11.03.2025 (включно) до 21.08.2025 (включно), тобто з наступного дня незаконного звільнення з посади помічника головного режисера театру за сумісництвом і до дня закінчення строку дії контракту від 22.08.2023, було 141 робочих днів (за шестиденним робочим тижнем із одним вихідним днем понеділком). Відтак розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 20\~734,05 грн. (147,05 грн х 141 днів). Загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 74\~583,33 грн. Також суд враховує, що усталена практика Верховного Суду свідчить про уніфікований підхід щодо функцій роботодавця як податкового агента під час виконання рішення суду про стягнення сум на користь працівника. Відповідно до висновків, які сформульовано в пунктах 86-90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2021 в справі № 9901/407/19, якщо юридична особа відшкодовує (виплачує) на користь фізичної особи середній заробіток за час вимушеного прогулу, то ця особа, виступаючи щодо такої фізичної особи податковим агентом, зобов`язана (у випадках, передбачених\~ПК України) утримати і перерахувати податок із суми такого доходу. Справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого в силу закону є роботодавець, однак суд, задовольняючи вимоги про оплату праці, визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що обов`язково вказує в резолютивній частині рішення (постанови\~ Верховного Суду від\~18 жовтня 2024 року в справі № 757/27799/21-ц (провадження № 61-11515св24), від 06 листопада 2024 року\~в справі\~\~№ 359/6714/23). Положення п.п. «а» п.п. 169.1.3 п. 169.1 ст. 169 ПК України, відповідно до яких платник податку, який є одинокою матір`ю, має право на податкову соціальну пільгу у розмірі 150 відсотків суми пільги, яка визначена п.п. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 ПКУ, мають враховуватись роботодавцем під час виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Крім того, при вирішенні даного спору суд не вирішує у який спосіб позивачка має отримати від відповідача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка стягнута судом, зокрема шляхом поштового переказу або готівкою, як вона просить в своїх доповненнях до позовної заяви від 15.08.2025 та 04.09.2025, оскільки порядок виконання рішення суду визначається Законом України «Про виконавче провадження» та не є предметом розгляду у даній цивільній справі. Таким чином позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити частково. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.1\~ст. 141 ЦПК України). Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6\~ст.141 ЦПК України). Відповідно до п. 1 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі, зокрема, у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 справі № 755/12623/19). Відтак [PERSON] звільнена від сплати судового збору в цій справі на підставі закону. \~З огляду на те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, в дохід держави підлягають стягненню судові витрати за розгляд судом вимоги позову [PERSON] про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що складаються із судового збору в розмірі 745,83 грн.(1% від 74\~583,33 грн.).

Outcome: partial