Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до відповідачів з вимогами про визнання незаконним та скасування Наказу Міністерства юстиції України № 1189/5 від 31.03.2023 року; зобов`язання Міністерства юстиції України усунути перешкоди у розпорядженні [PERSON] належним їй нерухомим майном, а саме: - нежитловим приміщенням другого поверху №66, 66а, 67-74, 74а, 75-79, 81-93, I-VIII в літ. "А-5", загальною площею 915,6 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 121840263101); нежитловим приміщенням 1-го поверху № 47, 48, 50, 51, 65, 65а, 656, II, в літ. "А-5"), загальною площею 201,5 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 834001663101); нежитловим приміщенням підвалу №І, Іа, Іб, II, ІІа, III, Ша, VIII, IX, X, XI, XII, XIII, XIV, XV, XVI, XVIa, XVI6, XVII, цокольного поверху №I, 16, 17, 21, 22, 23; 1-го поверху Va, V6, IX в літ "А-5", загальною площею 653,6 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2070820463101); нежитловим приміщенням 1-го поверху V в літ. "А-5", загальною площею 57,9кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1747188963101); нежитловим приміщенням загальною площею 978,1 кв.м., а саме: підвалу № 28-32, 41 загальною площею 158,1 кв.м, 1-го поверху № 8, 9, 12-14, 18, 60, 61 загальною площею 159,8 кв.м, 2-го поверху № 9-12, 15, 17-20, 38, 39 загальною площею 212.8 кв.м, 3-го поверху № 33, 35-40, 42, 57, 58 загальною площею 211,5 кв.м., 4-го поверху № 23-27,42 загальною площею 235,9 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-6», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1245324363101); нежитловим приміщенням підвалу №1,2,2а, 3-:-5, 5а, 56,6, 7-:-18, 1-го поверху №1-:-6, 6а, 66, 6в, 9-:-22 у нежитловій будівлі літ. «К-3», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа 1049,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2250291163101); нежитловим приміщенням 1-го поверху № 7, 8, 8а у нежитловій будівлі літ. «К-3», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 38,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2250222163101); нежитловим приміщенням 2-го поверху № 1-:-7, 7а, 8, 8а, 86. 9, 11-:-18, 18а, 186, 3-го поверху № 1-:-11 у нежитловій будівлі літ. «К-3», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 1098,7 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2250218063101); визнати право власності [PERSON] на наступне нерухоме майно: нежитлове приміщення другого поверху №66, 66а, 67-74, 74а, 75-79, 81-93, I-VIII в літ. "А-5", загальною площею 915,6 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 121840263101); нежитлове приміщення 1-го поверху № 47, 48, 50, 51, 65, 65а, 656, II, в літ. "А-5"), загальною площею 201,5 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 834001663101); нежитлове приміщення підвалу №І, Іа, Іб, II, ІІа, III, IlIa, VIII, IX, X, XI, XII, XIII, XIV, XV, XVI, XVIa, XVI6, XVII, цокольного поверху №І, 16, 17, 21, 22, 23; 1-го поверху Va, V6, IX в літ "А-5", загальною площею 653,6 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2070820463101); нежитлове приміщення 1-го поверху V в літ. "А-5", загальною площею 57,9кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1747188963101); нежитлове приміщення загальною площею 978,1 кв.м., а саме: підвалу № 28-32, 41 загальною площею 158,1 кв.м, 1-го поверху № 8, 9, 12-14, 18, 60, 61 загальний площею 159,8 кв.м, 2-го поверху № 9-12, 15, 17-20, 38, 39 загальною площею 212,8 кв.м, 3-го поверху № 33, 35-40, 42, 57, 58 загальною площею 211,5 кв.м., 4-го поверху № 23-27,42 загальною площею 235,9 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-6», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1245324363101); нежитлове приміщенням підвалу №1,2,2а, 3-:-5, 5а, 56,6, 7-:-18, 1-го поверху №1-:-6, 6а, 66, 6в, 9-:-22 у нежитловій будівлі літ. «К-3», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 1049,6 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2250291163101); нежитлове приміщенням 1-го поверху № 7, 8, 8а у нежитловій будівлі літ. «К-3», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 38,9 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2250222163101); нежитлове приміщення 2-го поверху № 1-:-7, 7а, 8, 8а, 86. 9, 11-:-18, 18а, 186, 3-го поверху № 1-:-11 у нежитловій будівлі літ. «К-3», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальна площа 1098,7 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2250218063101). В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 16.02.2023 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель М.В. посвідчив два договори купівлі-продажу: Договір № 64, укладений між ТОВ «Ройял Пей Юроп» (компанія зареєстрована за законодавством Латвійської Республіки) в якості продавця та громадянкою України [PERSON] в якості покупця, предметом якого є ряд об`єктів нерухомого майна, а також Договір №63, укладений між Компанією СТАРТЛІНГ ЛІМІТЕД, зареєстрованою за законодавством Кіпру в якості продавця та [PERSON] в якості покупця. Вказані договори купівлі-продажу були укладені в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Одночасно та на підставі вказаних нотаріальних дій щодо посвідчення правочинів, нотаріус прийняв рішення про державну реєстрацію права власності на вказані об`єкти за набувачем за договором та вчинив відповідні реєстраційні дії. 17.02.2023 та 20.02.2023 року АТ «Мегабанк» звернулось до Міністерства юстиції України зі скаргою на рішення державного реєстратора. Наказом Міністерства юстиції України № 1189/5 від 31.03.2023 року задоволено скаргу Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» від 17.02.2023 № 2729. Колегією встановлено, що оскаржувані рішення не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав, оскільки приватним нотаріусом Журавлем М.В. не було належним чином перевірено договори купівлі-продажу на наявність підстав для відмови у державній реєстрації, оскільки вони не відповідали вимогам, встановленим Законом, іншим нормативно-правовим актам та не давали змоги встановити набуття права власності на об`єкти нерухомого майна. Колегія зробила висновок, що договори купівлі-продажу, укладені між [PERSON] та компанією СТАРТЛІНГ ЛІМІТЕД, ТОВ «Ройял Пей Юроп» не відповідали вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, Закону України «Про санкції», Указу та Порядку. Оскаржуваний наказ є протиправним та порушує право власності позивача на належне йому нерухоме майно. Відповідач грубо порушив свою компетенцію у сфері розгляду скарг та невірно застосував норми матеріального права. Предметом діяльності Міністерства юстиції України з розгляду скарг у сфері державної реєстрації є виключно перевірка законності вчинення реєстраційних дій та рішень про державну реєстрацію, при цьому відповідач не наділений правом оцінювати відповідність договору вимогам закону (визначати його дійсність або недійсність), а також не вправі оцінювати законність нотаріальної дії. Якщо реєстраційна дія/рішення державного реєстратора приймаються одночасно та на підставі нотаріальної дії, якою посвідчується правочин, Мін`юст не наділений повноваженнями приймати рішення про її скасування, оскільки надавати оцінку законності правочину/нотаріальної дії має право тільки суд. А тому, необґрунтованим є посилання Комісії у висновку на порушення положень ч. 1 статті 22 Закону та п. 3,4 ч. 1 ст. 24 Закону, оскільки сторонами договору не подавалось жодних документів, які підлягали б перевірці згідно вказаних положень, саме в силу принципу одночасності вчинення нотаріальних та реєстраційних дій, оскільки в такому випадку згідно з ч. 6 ст. 31-2 Закону, нотаріус у результаті вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва, що має наслідком набуття, зміну чи припинення речових прав, їх обтяжень одночасно зі вчиненням такої нотаріальної дії, самостійно формує та реєструє заяву про державну реєстрацію прав та проводить державну реєстрацію прав у порядку, передбаченому цим Законом. Функція державного реєстратора у цих відносинах є суто технічною, оскільки дотримання вимог законодавства щодо дійсності договору перевіряється нотаріусом в процесі нотаріальної дії, законність, якої в свою чергу може бути оскаржена виключно до суду, а не до Мін`юсту. В спірних правовідносинах реєстраційні дії вчинялись нотаріусом саме на підставі нотаріально посвідченого ним же договору та одночасно з його посвідченням. Якщо нотаріус посвідчив договір купівлі-продажу в порядку вчинення нотаріальних дій, він в силу принципу одночасності реєстраційних дій не може відмовити у реєстрації майна на підставі договору, який він посвідчив. А тому, встановлена у спірному наказі протиправність реєстраційних дій зводиться до встановлення незаконності нотаріальних дій та висновку про недійсність правочину, і такі дії суперечать положенням ст. 50 ЗУ «Про нотаріат». Відповідач, перебравши на себе функції суду, всупереч ст. 204 ЦК України, встановив недійсність правочинів та застосував його наслідки, у вигляді реституції - скасував рішення державного реєстратора та постановив скасувати державну реєстрацію речових прав. Відповідач грубим чином порушив право власності позивача на спірне майно. З положень ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» слідує, що незалежно від того, чи здійснено оцінку предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності, або за згодою сторін, права іпотекодавця або інших осіб не вважаються порушеними, якщо звернення стягнення на предмет іпотеки було здійснено за ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Проте, скаржник взагалі не обґрунтовував порушення своїх прав обставиною щодо невідповідності вартості предмета іпотеки ціні, за якою було здійснено звернення стягнення. Задоволення скарги АТ «Мегабанк» призвело до порушення ч. 2 статті 3, ч. 1 статті 8, ч.1,4 статті 41 Конституції України та створило ситуацію правової невизначеності набувача майна - [PERSON] , оскільки позивач на підставі дійсних договорів купівлі- продажу, фактично позбавлена майна внаслідок скасування державної реєстрації. У разі виявлення незаблокованих активів центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері стягнення в дохід держави активів осіб, щодо яких застосовано санкції, звертається до відповідних органів та/або посадових осіб з вимогою вчинити дії, спрямовані на тимчасове позбавлення відповідних осіб права користуватися та розпоряджатися цими активами. Така вимога центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері стягнення в дохід держави активів осіб, щодо яких застосовано санкції, є обов`язковою та підлягає негайному виконанню. При посвідченні договорів про відчуження або заставу житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості, транспортних засобів перевіряється відсутність будь-якої заборони відчуження або арешту майна. Тобто, санкція у вигляді блокування активів, якщо активом, що підлягає блокуванню є речове право на нерухоме майно, є обтяженням нерухомого майна, яке підлягає державній реєстрації у відповідності до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Незареєстроване у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження не є підставою для відмови від вчинення нотаріальних дій. Крім того, щодо Компанії «Старлінг Лімітед» санкції не були введені, тому відповідна аргументація відповідача в частині скасування рішень державного реєстратора, вчинених на підставі договору, укладеного з позивачем є очевидно необґрунтованою. Оскаржуваний Наказ порушує права та законні інтереси позивача, як власника нерухомого майна, щодо якого були скасовані реєстраційні дії, оскільки фактично скасовує правові наслідки дійсного укладеного договору та призводить до скасування офіційного визнання державною права власності. Оскаржуваний Наказ, яким вирішено скасувати рішення державного реєстратора призводить до невизнання відповідачем права власності позивача на належне йому майно, а тому позивач має право вимагати усунення перешкод у розпорядженні належним йому майном на підставі статті 392 ЦК України. Ухвалою суду від 17.05.2023 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 02.06.2023 надійшов відзив на позовну заяву від представника Міністерства юстиції України з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки оскарження рішення про державну реєстрацію права власності пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо об`єктів нерухомості з особою, яка не заперечує дій державного реєстратора з реєстрації за нею права власності, а тому цей спір має приватноправовий характер. При цьому належним відповідачем у цій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої прийнято оскаржуване рішення про реєстрацію права власності на об`єкт нерухомості. В даній справі вимоги позивача щодо скасування наказу Міністерства юстиції України №1189/5 від 31.03.2023 є похідними, тоді як встановлення права власності позивача на об`єкти нерухомості повинні бути основними. Ураховуючи, що право власності позивача не визнається та оспорюється попереднім власником об`єкту нерухомого майна, що стало підставою для скасування реєстраційних дій та прийняття оскаржуваного наказу Міністерства юстиції України, захист права власності позивача на нерухоме майно, може бути здійснено шляхом визнання такого права в судовому порядку із залученням до участі у справі належного відповідача АТ «Мегабанк», як його попереднього власника. Функцією державної реєстрації є лише офіційне підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речового права. Визнання права власності на нерухоме майно, яке не визнається або оспорюється іншими особами, є одним із способів захисту такого права, що реалізовується шляхом подання позову до особи, яка таке право не визнає чи оспорює. Зважаючи на грубі порушення вимог законодавства у сфері державної реєстрації прав, допущені приватним нотаріусом Журавлем М.В., колегією встановлено наявність достатніх підстав для анулювання йому доступу до державного реєстру прав, а також направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання йому свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Оскаржуваний наказ в повній мірі відповідає вимогам законності та є таким, що прийнятий з дотриманням встановленої процедури. Згідно з відомостями Державного реєстру прав на підставі оскаржуваних рішень приватним нотаріусом Журавлем М.В. проведено державну реєстрацію переходу права власності на об`єкти від АТ «Мегабанк» до [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» між ТОВ «Ройял Пей Юроп» (продавець) та [PERSON] (покупець), посвідченого ним 16.02.2023, зареєстрованого в реєстрі за №64, та на підставі договору купівлі-продажу в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку» між Компанією «Стартлінг Лімітед» (продавець) та [PERSON] (покупець), посвідченого ним 16.02.2023, зареєстрованого в реєстрі за №63. Колегією встановлено, що оскаржувані рішення не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав, оскільки приватним нотаріусом Журавлем М.В. не було належним чином перевірено договори купівлі-продажу на наявність підстав для відмови у державній реєстрації, оскільки вони не відповідали вимогам, встановленим Законом №1952-IV, іншим нормативно-правовим актам та не давали змоги встановити набуття права власності на об`єкти нерухомого майна. Рішенням правління Національного банку України від 21.07.2022 відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «Мегабанк». Враховуючи те, що перереєстровані приміщення є власністю АТ «Мегабанк», за рахунок якого відповідно до спеціального закону мають бути задоволені вимоги кредиторів, та порушення процедури звернення стягнення на майно банку, що знаходиться в ліквідації, оскільки не було проведено його оцінки, договори купівлі-продажу не відповідають вимогам Закону №4452-VI. У письмових поясненнях, наданих приватним нотаріусом Журавлем М.В., зазначено, що ним відповідно до вимог чинного законодавства не перевірялось чи проводилася оцінка об`єктів нерухомого майна суб`єктом оціночної вартості з переліку, який визначений Фондом. Указом Президента України від 12.01.2023 №14/2023 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.01.2023 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)». У додатку до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.01.2023 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» зазначено, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯЛ ПЕЙ ЮРОП» (SIA «ROYAL PAY EUROPE» (відомості згідно з Комерційним реєстром Латвійської Республіки: реєстраційний номер - 50103973661, місцезнаходження юридичної особи - Латвійська Республіка, LV-1050, м. Рига, вул. Смілшу, 18 (Latvia, LV-1050, Riga, Smilsu iela 18) було застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи: - блокування активів; - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними; - запобігання виведенню капіталів за межі України; - зупинення виконання економічних та фінансових зобов?язань; - заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах; - повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з Законом України «Про санкції» (повна заборона). Водночас, підставою для прийняття оскаржуваних рішень був договір купівлі-продажу, укладений між ТОВ «РОЙЯЛ ПЕЙ ЮРОП» як продавцем та [PERSON] як покупцем. У пункті 1 цього договору зазначено, що продавець має право на продаж як іпотекодержатель відповідно до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С.О. 01.02.2022, зареєстрованого в реєстрі за №72. При цьому, договір іпотеки укладений між скаржником як іпотекодавцем і ТОВ «РОЙЯЛ ПЕЙ ЮРОП» як іпотекодержателем. Таким чином, зазначена у договорі іпотеки інформація щодо іпотекодержателя відповідає відомостям про юридичну особу, що зазначені у додатку до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.01.2023 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», Отже, приватний нотаріус Журавель М.В. прийняв оскаржувані рішення в порушення санкцій, застосованих щодо іпотекодержателя за договором іпотеки. Нотаріус зобов?язаний не пізніше наступного робочого дня після звернення до нього відповідної особи повідомити територіальний орган Міністерства юстиції України про фізичну або юридичну особу, до якої застосовано санкції, якій було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, із зазначенням відомостей про: нотаріальну дію, вид санкції, а у разі застосування санкції у виді блокування активів - про актив, щодо якого звернулася така особа. Наявність застосованих до іпотекодержателя на підставі Закону України «Про санкції» обмежувальних заходів (санкцій) щодо блокування активів, що включає, зокрема, і тимчасове позбавлення права розпоряджатися активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними; запобігання виведенню капіталів за межі України; зупинення виконання економічних та фінансових зобов?язань, виключало можливість реалізацію іпотекодержателем права на звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за договором, що забезпечувався іпотекою. Приватний нотаріус Журавель М.В. мав відмовити з підстав невідповідності договорів купівлі-продажу вимогам частини першої статті 22 Закону № 1952-IV та Закону № 4452-VI. Таким чином, оскаржувані рішення підлягають скасуванню, оскільки вони прийняті приватним нотаріусом Журавлем М.В. з порушенням частини 3 статті 10, частини першої статті 18, частини першої статті 22, частини першої та другої статті 24 Закону №1952-IV. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.02.2023 у справі №922/2172/22 вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення, заборонено суб?єктам державної реєстрації прав, визначених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», зокрема але не виключно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, ДП Національні інформаційні системи (ідентифікаційний код юридичної особи 39787008), виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській, міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб?єктам, нотаріусам (державним та/або приватним), іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень») вчиняти будь-які реєстраційні дії. Враховуючи встановлення факту прийняття приватним нотаріусом [PERSON] неправомірних рішень та характеру допущених ним порушень вимог законодавства, у тому числі імперативних заборон, встановлених Законом України «Про санкції» з метою забезпечення захисту національних інтересів, з урахуванням їх характеру, що полягають у недотриманні положень, які покликані встановити правовий бар?єр на шляху рішень, ухвалених всупереч кардинальним принципам, на яких тримається публічний порядок, та наслідків щодо порушення прав скаржника, так і можливих наслідків для національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави, для захисту яких застосовуються спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), стали підставою для задоволення скарги АТ «Мегабанк» та застосування відповідного заходу реагування у вигляді анулювання приватному нотаріусу [PERSON] доступу до Державного реєстру прав, а також направлення до Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату при Міністерстві юстиції України подання щодо анулювання йому свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Зважаючи на встановлений факт порушення й оцінюючи його ступінь та характер, Міністерство юстиції виходить із того, що застосування до приватного нотаріуса заходів реагування у вигляді тимчасового блокування або анулювання доступу до Державного реєстру прав, має бути необхідним й достатнім для виправлення і попередження нових порушень та зловживань у сфері державної реєстрації прав. А тому з огляду на вказану мету й ґрунтуючись на принципах справедливості та співмірності заходи реагування повинні бути пропорційними характеру встановлених порушень. При цьому, дія рішення Конституційного Суду України не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися (припинилися), в даному випадку, до набрання ним чинності. Таким чином, спірний наказ Міністерства юстиції України № 1189/5 від 31.03.2023 прийнято у межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією України та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, з урахування принципу пропорційності, тобто при прийнятті рішення мало місце досягнення розумного балансу між публічними інтересами, на забезпечення яких спрямоване рішення та дії, та інтересами позивача, з урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, що вказує на дотримання відповідачем вимог чинного законодавства. Ухвалою суду від 08.06.2023 клопотання представника третьої особи АТ «Мегабанк» про залучення у якості третьої особи задоволено та залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. 20.06.2023 надійшли пояснення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Мегабанк» з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. 23.12.2021 між Банком та SIA «Royal Pay Europe» (ТОВ «РОЙЯЛ ПЕЙ ЮРОП») укладено договір №74/2021 банківського строкового вкладу юридичної особи, відповідно до умов якого вкладник (ТОВ «РОЙЛ ПЕЙ ЮРОП») розміщує у АТ «МЕГАБАНК» грошові кошти (вклад) у розмірі 4 000 000,00 євро строком з 23.12.2021 року по 28.03.2022 року. 26.01.2022 між АТ «МЕГАБАНК» та вкладником укладено додаткову угоду № 1 до Договору банківського строкового вкладу юридичної особи, за умови якого до нього були внесені зміни та доповнення. 01.02.2022 року між АТ «МЕГАБАНК», SIA «Royal Pay Europe» (ТОВ «РОЙЯЛ ПЕЙ ЮРОП») та ТОВ «ОПЦІОН-ТРЕЙД» укладено Договір про відступлення та набуття прав. Пунктом 12 Договору встановлена дата оплати: 01.02.2027 рік. Пунктом 5 Договору про відступлення передбачено, що виконання Правонабувачем зобов`язань за цим договором забезпечується майном позичальника шляхом укладення іпотечного договору між правовласником та позичальником. 01.02.2022 року між АТ «МЕГАБАНК» та ТОВ «РОЙЯЛ ПЕЙ ЮРОП» укладено іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С.О. за реєстровим №72. Відповідно до умов Іпотечного договору, договір забезпечує виконання Іпотекодавцем: всіх у повному обсязі, зобов?язань, які визначені у Договорі про відступлення та набуття прав від 01.02.2022 року та/або будь-яких додаткових угод до нього, укладеному між Банком, SIA «Royal Pay Europe» (ТОВ «РОЙЯЛ ПЕЙ ЮРОП») та ТОВ «ОПЦІОН-ТРЕЙД», із сумою відступних прав 10 500 000,00 EUR, строком оплати відступлених прав 01.02.2027. Відповідно до умов Іпотечного договору предметом іпотеки виступає нерухоме майно, що належить на праві власності Банку. 29.12.2021 між АТ «МЕГАБАНК» та СТАРТЛІНГ ЛІМІТЕД (STARTLING LIMITED) укладено Договір №75/2021 банківського строкового вкладу юридичної особи, відповідно до умов якого Вкладник (STARTLING LIMITED) розміщує у АТ «МЕГАБАНК» грошові кошти (вклад) у розмірі 1 500 000,00 євро на строк з 29.12.2021 року по 01.04.2022 року, а Банк зобов?язався повернути вклад та сплатити проценти у розмірі 0,10% річних на умовах та в порядку, встановлених Договором. 01.02.2022 між АТ «МЕГАБАНК», СТАРТЛІНГ ЛІМІТЕД (STARTLING LIMITED) та ТОВ «ОПЦІОН-ТРЕЙД» укладено Договір про відступлення та набуття прав. Пунктом 5 Договору про відступлення передбачено, що виконання Правонабувачем зобов`язань за цим договором забезпечується майном позичальника шляхом укладення іпотечного договору між правовласником та позичальником. 01.02.2022 року між АТ «МЕГАБАНК» та СТАРТЛІНГ ЛІМІТЕД (STARTLING LIMITED) укладено іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С.О. за реєстровим №77. Відповідно до умов Іпотечного договору предметом іпотеки виступає нерухоме майно, що належить на праві власності Банку. 17.02.2023 року уповноваженій особі Фонду стало відомо, що нерухоме майно, що належить на праві власності АТ «МЕГАБАНК» 16.02.2023 року було незаконно відчужено на користь [PERSON] . Так, 16.02.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «РОЙЯЛ ПЕЙ ЮРОП» та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М.В., реєстровий № 64, за умови якого ТОВ «РОЙЯЛ ПЕЙ ЮРОП» передало у власність [PERSON] нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою [ADDRESS] та які належать на праві власності АТ «МЕГАБАНК». 16.02.2023 року між СТАРТЛІНГ ЛІМІТЕД (STARTLING LIMITED) та [PERSON] був укладений Договір купівлі-продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М.В., реєстровий №63, за яким СТАРТЛІНГ ЛІМІТЕД передав у власність [PERSON] нежитлові приміщення, які належать на праві власності АТ «МЕГАБАНК». Як зазначено у вказаних Договорах купівлі-продажу від 16.02.2023 року, право продажу нежитлових приміщень виникло у ТОВ «РОЙЯЛ ПЕЙ ЮРОП» та СТАРТЛІНГ ЛІМІТЕД на підставі ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до яких ТОВ «РОЙЯЛ ПЕЙ ЮРОП» та СТАРТЛІНГ ЛІМІТЕД, як Іпотекодержателі за Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С.О. 01.02.2022 року, за реєстровим №72, та Іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С.О. 01.02.2022 року, за реєстровим №77, мають право для задоволення своїх вимог. На думку представника третьої особи, договір купівлі продажу від 16.02.2023 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М.В., реєстровий №64 та Договір купівлі продажу від 16.02.2023 року, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М.В., реєстровий №63 є такими, що укладено з порушенням ст. 38 Закону України «Про іпотеку» та ч. 3 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». На день звернення іпотекодержателями стягнення на предмети іпотеки не мало місце невиконання або неналежне виконання основного зобов`язання. Іпотекодержателями ТОВ «Ройял Пей Юроп» та Стратлінг Лімітед було порушено, як вимоги ч.1 ст.35, так і ч.1 ст.38 Закону України «Про іпотеку». Іпотекодержателі взагалі не набули права звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, тому не мали права продавати належне АТ «Мегабанк» нерухоме майно. Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.02.2023 у справі №922/2183/22 накладено арешт на нежитлові приміщення. Незважаючи на наявність ухвал про забезпечення позову, 01.03.2023 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. посвідчено іпотечний договір зареєстрований у реєстрі за №763, за яким об`єкти нерухомості передані [PERSON] (іпотекодавець) в іпотеку фізичній особі [PERSON] (іпотекодержатель). Посвідчуючи договір купівлі-продажу від 16.02.2023 року, укладений між ТОВ «РОЙЯЛ ПЕЙ ЮРОП» та [PERSON] , зареєстрований у реєстрі за №64, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель М.В. порушив законодавство України, у тому числі санкційне законодавство України. На час розгляду Міністерством юстиції України (16.03.2023) скарги АТ «Мегабанк» положення п.1 ч.7 ст.37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було чинним та підлягало до застосуванню. Ухвалою суду від 21.09.2023 клопотання представника позивача про залучення співвідповідача задоволено та залучено до участі у справі в якості співвідповідача Акціонерне товариство «Мегабанк». 12.10.2023 надійшли пояснення представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог з аналогічних підстав викладених вище. 27.10.2023 надійшов відзив представника АТ «Мегабанк» на позовну заяву з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог з аналогічних підстав. 19.02.2024 надійшли пояснення третьої особи приватного нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Журавля М.В. з проханням частково задовольнити позовні вимоги позивача та визнати протиправним та скасувати пункти 4 та 5 Наказу Міністерства Юстиції України №1189/5 від 31.03.2023, оскільки на момент вчинення правочинів в Україні був відсутній Державний реєстр санкцій, а в наданих документах в назві компанії містилася помилка, а відтак знайти відповідне рішення РНБО про застосування санкцій було практично неможливо. Ухвалою суду від 12.09.2025 клопотання третьої особи Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавель Миколи Володимировича від 01.08.2024, 15.08.2024, 10.09.2024 про витребування доказів залишено без задоволення; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Ухвалою суду від 06.02.2025 клопотання представника АТ «Мегабанк» про залучення третьої особи задоволено та залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] . Ухвалою суду від 13.05.2025 у задоволенні клопотання АТ «Мегабанк» від 06.03.2025 про витребування доказів відмовлено. Ухвалою суду від 17.09.2025 провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Міністерства юстиції України, Акціонерного товариства «Мегабанк», треті особи: СТАРТЛІНГ ЛІМІТЕД (STARTLING LIMITED), Товариство з обмеженою відповідальністю «Роял Пей Юроп», Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель Микола Володимирович, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, [PERSON] про скасування пунктів 4-5 Наказу Міністерства юстиції України №1189/5 від 31.03.2023 закрито. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача Міністерства юстиції України заперечувала у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача АТ «Мегабанк» заперечував у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи Стартлінг Лімітед підтримав позовні вимоги позивача. Представник третьої особи «Роял Пей Юроп» підтримав позовні вимоги позивача. Представник третьої особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб заперечував у задоволенні позовних вимог. Третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель М.В. частково підтримав позовні вимоги. Представник третьої особи Іліяса Демоуртсідіса надав клопотання про розгляд справи без їх участі, просив задовольнити позовні вимоги. Зазначив, що [PERSON] є іпотекодержателем спірного нерухомого майна, на підставі іпотечного договору №763 від 01.03.2023, укладеного із [PERSON] , який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Р.В. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Наказом Міністерства юстиції України №1189/5 від 31.03.2023, зокрема скаргу Акціонерного товариства «МЕГАБАНК» від 17.02.2023 № 2729 задоволено; скасовано рішення від 16.02.2023 №№ 66442846, 66443432, 66444027, 66444245, 66444501, 66444770, 66444915, 66445003, прийняті приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем Миколою Володимировичем; скасовано рішення від 01.03.2023 №№ 66613006, 66613632, 66613189, 66607142, 66613350, 66607445, 66613485, 66607679, 66608246, 66608460, 66608763, 66609055, 66609337, 66609582, 66609947, 66610070, 66614936, 66615020, 66615061, 66615108, 66615172, 66615228, 66615261, 66615298, прийняті приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною. Згідно з висновком Центральної Колегії Міністерства юстиції України встановлено, що оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки приватним нотаріусом Журавлем М.В. було проведено реєстрацію з порушенням вимог законодавства. Колегією встановлено, що оскаржувані рішення не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав, оскільки приватним нотаріусом Журавлем М.В. не було належним чином перевірено договори купівлі-продажу на наявність підстав для відмови у державній реєстрації, оскільки вони не відповідали вимогам, встановленим Законі України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон1), іншим нормативно-правовим актам та не давали змоги встановити набуття права власності на об`єкти нерухомого майна. Договори купівлі-продажу не відповідали вимогам Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». У письмових поясненнях, наданих приватним нотаріусом Журавлем М.В., зазначено, що ним відповідно до чинного законодавства не перевірялось чи проводилася оцінка об`єктів нерухомого майна суб`єктом оціночної діяльності з переліку, який визначений Фондом. Указом Президента України від 12.01.2023 № 14/2023 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.01.2023 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» (далі - Указ). У додатку до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.01.2023 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» зазначено, що до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯЛ ПЕЙ ЮРОП» (SIA «ROYAL PAY EUROPE» (відомості згідно з Комерційним реєстром Латвійської Республіки: реєстраційний номер - 50103973661, місцезнаходження юридичної особи - Латвійська Республіка, LV-1050, м. Рига, вул. Смілшу, 18 (Latvia, LV-1050, Riga, Smilsu iela 18) було застосовано персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи: - блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними; - запобігання виведенню капіталів за межі України; - зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; - заборона участі у приватизації, оренді державного майна резидентами іноземної держави та особами, які прямо чи опосередковано контролюються резидентами іноземної держави або діють в їх інтересах; - повна або часткова заборона вчинення правочинів щодо цінних паперів, емітентами яких є особи, до яких застосовано санкції згідно з Законом України «Про санкції» (повна заборона). Водночас, підставою для прийняття оскаржуваних рішень був договір купівлі-продажу, укладений між ТОВ «РОЙЯЛ ПЕЙ ЮРОП» як продавцем (місцезнаходження юридичної особи - Латвійська Республіка, місто Рига, LV-1050, вул. Смілшу, будинок 18) та [PERSON] як покупцем. У пункті 1 цього договору зазначено, що продавець має право на продаж як іпотекодержатель відповідно до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С.О. 01.02.2022, зареєстрового в реєстрі за № 72. При цьому, договір іпотеки укладений між скаржником як іпотекодавцем і ТОВ «РОЙЯЛ ПЕЙ ЮРОП» (SIA «Royal Pay Europe», що зареєстрованао в торгівельному реєстрі згідно із законодавством Латвії, реєстраційний номер 50103973661, юридична адреса: Латвійська Республіка, LV-1050, Рига, вул. Смілшу, 18) як іпотекодержателем. Таким чином, зазначена у договорі іпотеки інформація щодо іпотекодержателя відповідає відомостям про юридичну особу, що зазначені у додатку до рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.01.2023 «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», зокрема тотожними є реєстраційний номер, назва англійською мовою та адреса, що очевидно давало змогу для встановлення факту накладення на продавця санкцій відповідно до Закону України «Про санкції». При цьому, Указом Президента України від 12.01.2023 № 14/2023 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.01.2023, яким щодо іпотекодержателя за договором іпотеки строком на 5 років застосовано, зокрема такі санкції, як: блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними; зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; запобігання виведенню капіталів за межі України. Отже, приватний нотаріус Журавель М.В. прийняв оскаржувані рішення в порушення санкцій, застосованих щодо іпотекодержателя за договором іпотеки. Цьому передувало порушення приватним нотаріусом Журавлем М.В. пункту 7 Глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 (далі - Порядок), відповідно до якого при вчиненні нотаріальної дії нотаріус перевіряє факт застосовування санкцій відповідних видів, передбачених статтею 4 Закону України «Про санкції», рішення про застосування яких прийняте Радою національної безпеки і оборони України та введено в дію указом Президента України, до фізичних або юридичних осіб, що звернулися за вчиненням нотаріальної дії. У разі звернення фізичної або юридичної особи за вчиненням нотаріальної дії щодо розпорядження активами нотаріус перевіряє також факт застосування санкції у виді блокування активів до юридичних та/або фізичних осіб, що можуть прямо чи опосередковано впливати на фізичну або юридичну особу, яка звернулася за вчиненням такої нотаріальної дії. У разі встановлення факту застосування санкцій, передбачених статтею 4 Закону України «Про санкції», до фізичних або юридичних осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії (юридичних та/або фізичних осіб, що можуть прямо чи опосередковано впливати на фізичну або юридичну особу, яка звернулася за вчиненням відповідної нотаріальної дії), нотаріус відмовляє у вчиненні такої нотаріальної дії відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат», якщо вчинення нотаріальної дії призведе до порушення обмежень (заборон), установлених санкцією відповідного виду. Колегія не бере до уваги з огляду на безпідставність доводи приватного нотаріусу Журавля М.В., викладені ним у письмових поясненнях, про те, що іпотекодержатель був взятий як платник податків в Україні та мав відкриті рахунки, про які було відомо Національному банку України, і не був суб`єктом, щодо якого застосовано санкції, а у разі їх застосування, санкції не перешкоджали б йому відчужувати предмети іпотеки, оскільки вони не належали останньому. Договір купівлі-продажу, укладений іпотекодержателем у межах повноважень щодо розпорядження майном всупереч застосованим до нього санкціям, що унеможливлювали такі дії, внаслідок чого відбулося незаконне передання майна іншій особі та незаконне отримання продавцем грошових коштів за нього, є таким, що порушує публічний порядок. Отже, договір купівлі-продажу не відповідав вимогам Закону України «Про санкції», Указу та Порядку. Частиною першою статті 22 Закону встановлено, зокрема, що документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим Законом та іншими нормативно-правовими актами. З урахуванням зазначеного вище, приватний нотаріус Журавель М.В. мав відмовити з підстав невідповідності договорів купівлі-продажу вимогам законодавства. Колегією також встановлено, що за наслідком прийняття оскаржуваних рішень надалі на підставі рішень від 01.03.2023 №№ 66613006, 66613632, 66613189, 66607142, 66613350, 66607445, 66613485, 66607679, 66608246, 66608460, 66608763, 66609055, 66609337, 66609582, 66609947, 66610070 приватним нотаріусом Фроловою Р.В. проведено державну реєстрацію припинення іпотек та заборон відчуження щодо об`єктів нерухомого майна, де іпотекодавцем є скаржник, а іпотекодержателями - ТОВ «РОЙЯЛ ПЕЙ ЮРОП», Компанія «СТАРТЛІНГ ЛІМІТЕД». Крім того, на підставі рішень від 01.03.2023 №№ 66614936, 66615020, 66615061,66615108, 66615172, 66615228, 66615261, 66615298 (далі - рішення2) приватним нотаріусом Фроловою Р.В. проведено державну реєстрацію іпотеки та заборони відчуження, де іпотекодавцем є [PERSON] , а іпотекодержателем - ДЕМОУРТСІДІС ІЛІЯС. Таким чином, рішення підлягають скасуванню як такі, що випливають з факту скасування оскаржуваних рішень. Також, Колегією встановлено, що ухвалою Господарського суду Харківської області від 28.02.2023 у справі № 922/2172/22 вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення. 16.02.2023 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М.В. посвідчено договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за №63. Згідно з зазначеним договором компанія «Стартлінг Лімітед» передала у власність [PERSON] : - нежитлові приміщення підвалу № 28-32, 41 загальною площею 158,1 кв.м; 1-го поверху № 8, 9, 2-14, 18, 60, 61 загальний площею 159,8 кв.м; 2-го поверху № 9-12, 15, 17-20, 38, 39 загальною площею 212,8 кв.м; 3-го поверху № 33, 35-40, 42, 57, 58 загальною площею 211,5 кв.м; 4-го поверху № 23-27, 42 загальною площею 235,9 кв.м. в нежитловій будівлі літ. «А-6», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа 973,1 кв.м.; - нежитлові приміщення підвалу № 1, 2, 2а, 3-:-5, 5а, 5б, 6, 7-:-18, 1-го поверху №1-:-6, 6а, 6б, 6в, 9-:-22 у нежитловій будівлі літ. «К-3», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа 1049,6 кв.м.; - нежитлові приміщення 1-го поверху № 7, 8, 8а у нежитловій будівлі літ. «К-3», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа 38,9 кв.м.; - нежитлові приміщення 2-го поверху № 1-:-7, 7а, 8, 8а, 8б, 9, 11-:-18, 18а, 18б, 3-го поверху № 1-:-11 у нежитловій будівлі літ. «К-3», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 1098,7 кв.м. Згідно цього договору, право продажу нежитлових приміщень виникло у продавця на підставі ст.38 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до яких продавець як іпотекодержатель за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С.О. 01.02.2022 за реєстровим №77, має право для задоволення своїх вимог згідно із вищевказаним договором іпотеки, а саме шляхом продажу вищевказаних нежитлових приміщень, які належать АТ «Мегабанк» на праві приватної власності. Іпотекодержатель належним чином, відповідно до ст.35 Закону України «Про іпотеку», надіслав вимогу про усунення порушень та відповідно до ст.38 Закону України «Про іпотеку» повідомив іпотекодавця про намір укладення договору купівлі-продажу щодо предмету іпотеки. Реєстрація права власності та неперебування під податковою заставою відчужуваних нежитлових приміщень підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру об`єктів нерухомого майна від 16.02.2023. 16.02.2023 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Журавлем М.В. посвідчено договір купівлі-продажу, зареєстрований в реєстрі за №64. Згідно з зазначеним договором ТОВ «Ройял Пей Юроп» передало у власність [PERSON] : - нежитлові приміщення 2-го поверху №66, 66а, 67-74, 74а, 75-79, 81-93, I-VIII в літ. «А-5», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа 915,6 кв.м.; - нежитлові приміщення 1-го поверху № 47, 48, 50, 51, 65,65а, 65б, IІ, в літ. «А-5», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа 201,5 кв.м.; - нежитлові приміщення підвалу №І, Іа, Іб, II, ІІа, III, ІІІа, VIII, IX, X, XI, XII, ХІІІ, XIV, XV, XVI, XVIa, XVIб, XVII, цокольного поверху №І, 16, 17, 21, 22, 23; 1-го поверху №Va, Vб, IX в літ «А-5», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа 653,6 кв.м.; - нежитлове приміщення 1-го поверху №V в літ. «А-5», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа 57,9 кв.м. Згідно цього договору, право продажу нежитлових приміщень виникло у продавця на підставі ст.38 Закону України «Про іпотеку» та ч.3 ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до яких продавець як іпотекодержатель за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С.О. 01.02.2022 за реєстровим №72, має право для задоволення своїх вимог згідно із вищевказаним договором іпотеки, а саме шляхом продажу вищевказаних нежитлових приміщень, які належать АТ «Мегабанк» на праві приватної власності. Іпотекодержатель належним чином, відповідно до ст.35 Закону України «Про іпотеку», надіслав вимогу про усунення порушень та відповідно до ст.38 Закону України «Про іпотеку» повідомив іпотекодавця про намір укладення договору купівлі-продажу щодо предмету іпотеки. Реєстрація права власності та неперебування під податковою заставою відчужуваних нежитлових приміщень підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру об`єктів нерухомого майна від 16.02.2023. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.02.2023 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Журавель М.В. 16.02.2023 вніс записи про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний №66442846, №66444501, №66443432, №66444245, №66444027, №66445003, №66444915, №66444770 на підставі договору купівлі-продажу №64 та №63 від 16.02.2023. Рішенням Правління Національного банку України «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію АТ «Мегабанк» від 21.07.2022 № 362-рш відкликано банківську ліцензію та ліквідовано АТ «Мегабанк». Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.07.2022 № 506 «Про початок процедури ліквідації АТ «Мегабанк» та делегування повноважень ліквідатору банку», зокрема розпочато процедуру ліквідації у АТ «Мегабанк» строком на три роки з 22.07.2022 по 21.07.2025 включно. 01.02.2022 між АТ «Мегабанк» та ТОВ «РОЯЛ ПЕЙ ЮРОП» укладено Іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом СО. за реєстровим № 72. Відповідно до умов Іпотечного договору, договір забезпечує виконання Іпотекодавцем всіх у повному обсязі зобов`язань, які визначені у Договорі про відступлення та набуття прав від 01.02.2022 року та/або будь-яких додаткових угод до нього, укладеному між Іпотекодавцем, Іпотекодержателем та ТОВ «Опціон-Трейд», із сумою відступних прав 10 500 000,00 EUR, строком оплати відступлених прав - 01 02.2027. Відповідно до п. 1.2. Іпотечного договору предметом іпотеки виступає нерухоме майно, що належить на праві власності Банку, а саме: - нежитлові приміщення 2-го поверху № 66. 66а, 67-74, 74а, 75-79. 81-93,1-VIII в літ. А-5, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа 915,6 кв.м.; - нежитлові приміщення (опис: 1-го поверху № 47,48. 50,51,65,65а 656, II, в літ А- 5), що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа 201,5 кв.м.; - нежитлові приміщення підвалу № І, Іа, Іб, II, ІІа. ІІІ, ІІІa, VIII, IX, X, XI, XII, XIII, XIV, XV, XVI, XVIa, XVI6, XVII, цокольного поверху №І, 1б, 17, 21, 22, 23; 1-го поверху №Va, Vб, IX в літ А-5, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа 653,6 кв.м.; - нежитлове приміщення 1-го поверху №V в літ, А-5, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа 57,9 кв.м. Відповідно до п. 1.3 Іпотечного договору за рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі, що визначена на час виникнення цієї вимоги. За рахунок предмета іпотеки Іпотекодержатель також має право задовольнити свою вимогу щодо відшкодування збитків, завданих порушенням основного зобов`язання чи умов цього договору; відшкодування витрат, пов`язаних із зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізації; відшкодування витрат щодо утримання і збереження предмета іпотеки; відшкодування витрат щодо страхування предмета іпотеки. У зв`язку із посвідченням цього договору іпотеки, накладено заборону відчуження зазначеного в договорі іпотеки майна № [NUMBER] , № [NUMBER] , №75, №76. 01.02.2022 між Акціонерним товариством "Мегабанк" (іпотекодавець) та [PERSON] (іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С.О. за реєстровим №77 (надалі - Іпотечний договір). Відповідно до умов Іпотечного договору, договір забезпечує виконання іпотекодавцем всіх у повному обсязі зобов`язань, які визначені у Договорі про відступлення та набуття прав від 01.02.2022 та/або будь-яких додаткових угод до нього (надалі - основне зобов`язання), укладеному між іпотекодавцем, іпотекодержателем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Опціон-Трейд» із сумою відступних прав 1 500 000,00 євро, строком оплати відступлених прав - 01.02.2027. Відповідно до умов Іпотечного договору предметом іпотеки виступає нерухоме майно, що належить на праві власності банку, а саме: - нежитлові приміщення підвалу № 28-32, 41, загальною площею 158,1 кв.м, 1-го поверху № 8, 9, 2-14, 18, 60, 61, загальний площею 159,8 кв.м, 2-го поверху № 9-12, 15, 17-20, 38, 39, загальною площею 212,8 кв.м, 3-го поверху № 33, 35-40, 42, 57, 58, загальною площею 211,5 кв.м., 4-го поверху № 23-27, 42, загальною площею 235.9 кв.м. в нежитловій будівлі літ. "А-6", що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа 973,1 кв.м.; - нежитлові приміщення підвалу № 1, 2, 2а 3-:-5, 5а, 56, 6, 7-:-18, 1-го поверху №1-:-6, 6а, 6б, 6в, 9-:-22 у нежитловій будівлі літ. "К-3 ", що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа 1049,6 кв.м (об`єкт 2); - нежитлові приміщення 1-го поверху № 7, 8, 8а у нежитловій будівлі літ. "К-3", що знаходяться за адресою - [ADDRESS] . Загальна площа 38,9 кв.м.; - нежитлові приміщення 2-го поверху № 1-:-7, 7а, 8, 8а, 8б, 9, 11-:-18, 18а, 18б, 3-го поверху № 1-:-11 у нежитловій будівлі літ. "К-3", що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Загальна площа 1098,7 кв.м.. На підставі вказаного Іпотечного договору приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Легкобитом С.О. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вказаних об`єктів нерухомого майна внесено відповідні записи, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості. У зв`язку із посвідченням цього договору іпотеки, накладено заборону відчуження зазначеного в договорі іпотеки майна №78, №79, №80, №81. Указом Президента України від 12.01.2023 № 14/2023 введено в дію рішення Ради національної безпеки і оборони України від 12.01.2023, яким щодо товариства з обмеженою відповідальністю «РОЯЛ ПЕЙ ЮРОП» (SIA «ROYAL PAY EUROPE») строком на 5 років застосовано, зокрема такі санкції, як: блокування активів тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними; зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань; запобігання виведенню капіталів за межі України. 23.12.2021 року між АТ "МЕГАБАНК" та SIA "Royal Pay Europe" укладено Договір № 74/2021 банківського строкового вкладу юридичної особи (з виплатою процентів в кінці строку). Відповідно до п. 1.1. цього Договору вкладник SIA "Royal Pay Europe" розміщує у Банку грошові кошти (вклад) у сумі 4 000 000,00 EUR на строк з 23 грудня 2021 року по 28 березня 2022 року. Також, між АТ "МЕГАБАНК" (банк) та STARTLING LIMITED (вкладник) укладений Договір банківського строкового вкладу юридичної особи від 29.12.2021 №75/2021, за умовами якого вкладник розміщує в банку грошові кошти (вклад) у сумі 1.500.000,00 EUR на строк з 29.12.2021 по 01.04.2022, а банк зобов`язується повернути та сплатити проценти в розмірі 0,01% річних на умовах та в порядку, встановлених Договором. Вкладом у розумінні цього Договору є грошова сума, що знаходиться на вкладному рахунку вкладника як розміщена спочатку за Договором, так і змінена (збільшена або зменшена) на встановлених Договором умовах. Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-IV) загальними засадами державної реєстрації прав є: 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 2-1) одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва та державної реєстрації прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Частиною першою статті 7 Закону № 1952-IV визначено, що Міністерство юстиції України, зокрема, розглядає скарги на рішення, дії або бездіяльність державних реєстраторів, суб`єктів державної реєстрації прав, територіальних органів Міністерства юстиції України та приймає обов`язкові до виконання рішення, передбачені цим Законом. За змістом частин першої, другої та третьої статті 37 Закону № 1952-IV рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Міністерство юстиції України розглядає, зокрема скарги на рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав. Згідно з частиною шостою статті 37 Закону № 1952-IV за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають одне з таких мотивованих рішень, яке не пізніше наступного робочого дня з дня його прийняття розміщується на офіційному веб-сайті Міністерства юстиції України чи відповідного територіального органу: про задоволення скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність не відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав); про відмову в задоволенні скарги (якщо оскаржувані рішення, дії або бездіяльність відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав); про залишення скарги без розгляду по суті. Частиною сьомою статті 37 Закону № 1952-IV 9 (в ред. чинній на момент прийняття рішення) визначено, зокрема, що у разі задоволення скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав або підтвердження факту використання ідентифікаторів доступу державного реєстратора до Державного реєстру прав іншими особами Міністерство юстиції України, його територіальні органи приймають рішення про скасування рішення державного реєстратора, скасування рішення територіального органу Міністерства юстиції України. Разом з тим, Припис пункту 1 частини сьомої статті 37 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), а саме „скасування рішення державного реєстратора, згідно з Рішенням Конституційного Суду № 9-р(II)/2022 від 16.11.2022. Окремий припис пункту 1 частини сьомої статті 37 втрачає чинність через шість місяців з дня ухвалення Рішення. Рішенням Конституційного Суду України від 16.11.2022 № 9-р(II)/2022 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), припис пункту 1 частини сьомої статті 37 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року № 1952-IV в редакції Закону України „Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення механізму протидії рейдерству" від 12 травня 2022 року № 2255-IX, а саме „скасування рішення державного реєстратора». Згідно з частиною другою статті 152 Конституції України, статтею 91 Закону України „Про Конституційний Суд України" закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення. Відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 16.11.2022 № 9-р(II)/2022, окремий припис пункту 1 частини сьомої статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року № 1952-IV визнаний неконституційним, втрачає чинність через шість місяців з дня ухвалення цього Рішення, тобто з 16.05.2023. А отже вказаний припис був чинним на час прийняття спірного наказу. Разом з тим, порядок правового регулювання діяльності нотаріату в Україні встановлено Законом України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року № 3425-XII (далі - Закон № 3425-XII). Згідно зі статтею 3 Закону № 3425-XII нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до статті 5 Закону № 3425-XII нотаріус зобов`язаний: здійснювати свої професійні обов`язки відповідно до цього Закону і принесеної присяги, дотримуватися правил професійної етики; сприяти фізичним та юридичним особам у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів, роз`яснювати права і обов`язки, попереджати про наслідки вчинюваних нотаріальних дій для того, щоб юридична необізнаність не могла бути використана їм на шкоду; зберігати в таємниці відомості, одержані ним у зв`язку з вчиненням нотаріальних дій; відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам; вести нотаріальне діловодство та архів нотаріуса відповідно до встановлених правил; дбайливо ставитися до документів нотаріального діловодства та архіву нотаріуса, не допускати їх пошкодження чи знищення; надавати документи, інформацію і пояснення на вимогу Міністерства юстиції України, його територіальних органів при здійсненні ними повноважень щодо контролю за організацією діяльності та виконанням нотаріусами правил нотаріального діловодства; постійно підвищувати свій професійний рівень, а у випадках, передбачених пунктом 3 частини першої статті 29-1 цього Закону, проходити підвищення кваліфікації; виконувати інші обов`язки, передбачені законом. Згідно з абзацом 1 статті 7 Закону № 3425-XII нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються Конституцією України, законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, Міністерства юстиції України та його територіальних органів, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради Автономної Республіки Крим і Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Так, пунктами 3.3.8 іпотечних договорів за реєстровим № 72 та за реєстровим № 77 визначено, що іпотекодержателі мають право звернути стягнення на Предмет іпотеки у порядку, передбаченому чинним законодавством України та Договором, у разі прийняття рішення та/або ініціювання порушення справи про банкрутство Іпотекодавця або ліквідацію чи реорганізацію Іпотекодавця (злиття, приєднання, поділ, перетворення, виділ тощо). Пунктам 5.6 іпотечних договорів за реєстровим № 72 та за реєстровим № 77 визначено, що Іпотекодержатель має право негайно задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги одразу з моменту настання однієї з цих подій щодо Іпотекодавця: - відкликання Національним банком України банківської ліцензії Іпотекодавця, - запровадження тимчасової адміністрації щодо Іпотекодавця, - визнання Іпотекодавця проблемним банком та віднесення до категорії неплатоспроможних. Така вимога має бути задоволеною Іпотекодавцем в першочерговому порядку. Згідно з ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно (об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості), яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності (спеціальне майнове право) іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності (спеціального майнового права) іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність або спеціальне майнове право на нього за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. Перелік документів, необхідних для проведення державної реєстрації, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (далі - Порядок № 1127). Згідно з пунктом 40 Порядку № 1127, державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», іншими законами України та цим Порядком, крім випадку, передбаченого абзацом другим цього пункту. Відповідно до ч.3 ст.52 Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» майно банку, що є предметом застави, включається до складу ліквідаційної маси, але використовується виключно для позачергового задоволення вимог заставодержателя. Заставодержатель має право звернути стягнення на заставлене майно у порядку, встановленому законодавством або договором застави, та отримати задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності з переліку, який визначений Фондом у порядку, передбаченому нормативно-правовими актами Фонду. Ціна майна, на яке звертається стягнення як на предмет забезпечення, переданий сторонами угоди щодо ліквідаційного неттінгу на виконання їхніх зобов`язань за такою угодою, під час виконання нетто-зобов`язання, визначеного відповідно до статті 54-1 цього Закону, а також порядок звернення стягнення на такий предмет забезпечення визначаються угодою щодо ліквідаційного неттінгу, відповідно до якої здійснюється такий ліквідаційний неттінг. Згідно з ч.1 ст.575 Цивільного кодексу України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а також застава об`єкта незавершеного будівництва, майбутнього об`єкта нерухомості. Подільний об`єкт незавершеного будівництва може бути переданий в іпотеку лише у випадках, визначених законом. Таким чином, відповідно до умов іпотечних договорів за реєстровим № 72 та за реєстровим № 77 іпотекодержателі мали право звернути стягнення на предмет іпотеки у зв`язку із прийняттям рішення про ліквідацію Іпотекодавця, в тому числі, у зв`язку із відкликанням Національним банком України банківської ліцензії Іпотекодавця. Відповідно до п.1 ч.1 ст.4 Закону України «Про санкції», видами санкцій згідно з цим Законом є, зокрема блокування активів - тимчасове позбавлення права користуватися та розпоряджатися активами, що належать фізичній або юридичній особі, а також активами, щодо яких така особа може прямо чи опосередковано (через інших фізичних або юридичних осіб) вчиняти дії, тотожні за змістом здійсненню права розпорядження ними. Пунктом 7 Глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 за № 282/20595 визначено, що при вчиненні нотаріальної дії нотаріус перевіряє факт застосовування санкцій відповідних видів, передбачених статтею 4 Закону України «Про санкції», рішення про застосування яких прийняте Радою національної безпеки і оборони України та введено в дію указом Президента України, до фізичних або юридичних осіб, що звернулися за вчиненням нотаріальної дії. У разі звернення фізичної або юридичної особи за вчиненням нотаріальної дії щодо розпорядження активами нотаріус перевіряє також факт застосування санкції у виді блокування активів до юридичних та/або фізичних осіб, що можуть прямо чи опосередковано впливати на фізичну або юридичну особу, яка звернулася за вчиненням такої нотаріальної дії. У разі звернення за вчиненням нотаріальної дії представника фізичної або юридичної особи перевірка факту застосування санкцій відповідних видів, передбачених статтею 4 Закону України «Про санкції», здійснюється щодо фізичної або юридичної особи, в інтересах якої діє такий представник. Перевірка факту застосування санкцій відповідних видів здійснюється за відомостями, що містяться у рішеннях Ради національної безпеки і оборони України, введених в дію Указами Президента України. У разі встановлення факту застосування санкцій, передбачених статтею 4 Закону України «Про санкції», до фізичних або юридичних осіб, які звернулися за вчиненням нотаріальної дії (юридичних та/або фізичних осіб, що можуть прямо чи опосередковано впливати на фізичну або юридичну особу, яка звернулася за вчиненням відповідної нотаріальної дії), нотаріус відмовляє у вчиненні такої нотаріальної дії відповідно до статті 49 Закону України «Про нотаріат», якщо вчинення нотаріальної дії призведе до порушення обмежень (заборон), установлених санкцією відповідного виду. Нотаріус зобов`язаний не пізніше наступного робочого дня після звернення до нього відповідної особи повідомити територіальний орган Міністерства юстиції України про фізичну або юридичну особу, до якої застосовано санкції, якій було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, із зазначенням відомостей про: нотаріальну дію, вид санкції, а у разі застосування санкції у виді блокування активів - про актив, щодо якого звернулася така особа. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що 22.07.2023 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення непорушності майнових прав» № 3103-IX від 03.05.2023, яким було доповнено ч.1 ст.24 Закону №1952-IV (Підстави для\~відмови в\~державній реєстрації\~прав) пунктом 6-1 такого змісту: "6-1) встановлення факту застосування санкцій відповідно до Закону України "Про санкції", які унеможливлюють проведення державної реєстрації прав". Станом на 16.02.2023 чинною була редакція ст. 24 Закону №1952-IV, згідно якої визначено наступні підстави для відмови в державній реєстрації прав: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості, крім випадків, визначених цим Законом; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці; 13) відсутність згоди заставодержателя (іпотекодержателя) на дострокове припинення дії договору емфітевзису, суперфіцію щодо державної реєстрації припинення таких прав, що перебувають у заставі (іпотеці); 14) у Державному реєстрі прав відсутня державна реєстрація спеціального майнового права на подільний об`єкт незавершеного будівництва, крім випадків, визначених законом, - у разі державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості; 15) у Державному реєстрі прав відсутня державна реєстрація спеціального майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості - у разі державної реєстрації переходу спеціального майнового права, іншого речового права, обтяження на об`єкт незавершеного будівництва (крім об`єктів незавершеного будівництва, на які зареєстровано право власності), майбутній об`єкт нерухомості; 16) заява про первинну державну реєстрацію спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості містить відомості не про всі майбутні об`єкти нерухомості у складі подільного об`єкта незавершеного будівництва; 17) не визначено чи визначено не в повному обсязі майбутні об`єкти нерухомості, включені до гарантійної частки, - у разі первинної державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості, які є частинами подільного об`єкта незавершеного будівництва; 18) наявні зареєстровані спеціальні майнові права на майбутні об`єкти нерухомості, що є складовою частиною подільного об`єкта незавершеного будівництва, - у разі державної реєстрації речового права або обтяження на подільний об`єкт незавершеного будівництва, крім зміни замовника будівництва відповідно до закону, обтяження майна іпотекою відповідно до Закону України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю"; 19) у Державному реєстрі прав відсутні відомості про право власності/право користування земельною ділянкою замовника будівництва (крім випадків, якщо відповідно до закону виконання будівельних робіт може здійснюватися за відсутності документа, що засвідчує право власності чи право користування земельною ділянкою) у разі: державної реєстрації спеціального майнового права на неподільний/подільний об`єкт незавершеного будівництва; первинної державної реєстрації спеціального майнового права на майбутні об`єкти нерухомості; державної реєстрації спеціального майнового права на майбутній об`єкт нерухомості у зв`язку з його першим відчуженням; 20) не дотримано вимоги, визначені статтею 27-2 цього Закону. Тобто, наявність запровадження персональних санкції станом до 22.07.2023 не було підставою для відмови у вчиненні реєстраційних дій. Також,\~Велика\~Палата\~Верховного Суду\~у\~справі\~№ 910/2546/22 виснувала, що за загальним правилом, захист порушених прав особи здійснюється у судовому порядку. Крім судового розгляду справи, оскарження рішення, дії або бездіяльності державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав до Мін`юсту є додатковим механізмом захисту речових прав на нерухоме майно. Таке оскарження може бути оперативним механізмом захисту державою порушених помилковими діями та рішеннями державного реєстратора прав, однак не може підміняти собою судовий розгляд. Мін`юст у межах своїх повноважень здійснює контроль у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно; оцінює помилковість дій та рішень державного реєстратора, однак не досліджує помилки або протиправні дії скаржника, інші аспекти захисту прав на нерухоме майно. Тобто Мін`юст оцінює законність проведеної державним реєстратором адміністративної процедури, а не вирішує по суті спір. При розгляді скарги на рішення державного реєстратора Мін`юст не вправі вирішувати спір між сторонами, зокрема робити висновки про права сторін на майно. Натомість вирішення спору про право (і забезпечення тим самим юридичної визначеності у правовідносинах між сторонами такого спору) належить до компетенції суду. Розглядаючи спори, пов`язані з реєстрацією речових прав на нерухоме майно, в судовому порядку, держава захищає порушене право та забезпечує правову визначеність [див. mutatis mutandis постанови Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 916/4093/21 (пункти 76-82) та від 24.04.2024 у справі № 752/30324/21 (підпункти 6.18-6.21)]. Так, вирішуючи спір про визнання протиправним та скасування наказу Мін`юсту, ухваленого за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав, суд насамперед повинен установити наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного цивільного права або охоронюваного законом інтересу, на захист якого подано позов (див. пункт 7.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01.09.2020 у справі № 907/29/19). Вирішення цього питання передує з`ясуванню, чи мало місце порушення, невизнання або оспорювання такого права чи інтересу, зокрема, внаслідок стверджуваних у позові порушень, допущених під час розгляду відповідної скарги та/або ухвалення наказу. Таким чином, за результатами судового розгляду незаконність рішень приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавля М.В. від 16.02.2023 №66442846, 66443432, 66444027, 66444245, 66444501, 66444770, 66444915, 66445003 за викладеними в Наказі Міністерства юстиції України №1189/5 від 31.03.2023 обставинами, свого підтвердження не знайшла. Мотиви, з яких прийнято оскаржуваний Наказ, не відповідають вимогам вищевказаних норм законодавства, а відтак позовні вимоги в частині скасування пунктів 1-2 Наказу Міністерства юстиції України №1189/5 від 31.03.2023 обґрунтовані та підлягають задоволенню. Законність реєстраційних дій приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Журавля М.В. також встановлена рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 13.06.2023 у справі №420/6849/23 за його адміністративним позовом до Міністерства юстиції України, яке набрало законної сили 28.05.2025. Щодо позовної вимоги про скасування пункту 3 Наказу Міністерства юстиції України №1189/5 від 31.03.2023, яким скасовано рішення від 01.03.2023 №№ 66613006, 66613632, 66613189, 66607142, 66613350, 66607445, 66613485, 66607679, 66608246, 66608460, 66608763, 66609055, 66609337, 66609582, 66609947, 66610070, 66614936, 66615020, 66615061, 66615108, 66615172, 66615228, 66615261, 66615298, прийняті приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Фроловою Русланою Валеріївною, якими було припинено іпотеки та заборони відчуження, де іпотекодавцем є АТ «Мегабанк», а іпотекодержателем Товариство з обмеженою відповідальністю «РОЙЯЛ ПЕЙ ЮРОП», Компанія «СТАРТЛІНГ ЛІМІТЕД», а також зареєстровано іпотеку, де іпотекодавцем є [PERSON] , а іпотекодержателем [PERSON] , суд зазначає наступне. Згідно оскаржуваного Наказу, скасування вищевказаних рішень від 01.03.2023 приватного нотаріуса Фролової Р.В. стало наслідком скасування Мін`юстом рішень від 16.02.2023 №№ 66442846, 66443432, 66444027, 66444245, 66444501, 66444770, 66444915, 66445003, прийнятих приватним нотаріусом Журавлем М.В. Інформації про недотримання приватним нотаріусом Фроловою Р.В. вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, інших нормативно-правових актів Наказ Міністерства юстиції України №1189/5 від 31.03.2023 не містить. Враховуючи, що суд у даній справі дійшов висновку про протиправність Наказу № 1189/5 від 31.03.2023 в частині скасування рішень від 16.02.2023 №№ 66442846, 66443432, 66444027, 66444245, 66444501, 66444770, 66444915, 66445003, прийнятих приватним нотаріусом Журавлем М.В., скасування Міністерством юстиції України рішень приватного нотаріуса Фролової Р.В. із вказаних в Наказі підстав також є незаконним та підлягає скасуванню. \~ \~ \~ \~Пункти 6-7 оскаржуваного Наказу носять організаційний характер, у них визначено порядок виконання прийнятих Міністерством юстиції України рішень, а тому, враховуючи предмет та підстави позову, оцінки суду не потребують. Щодо позовних вимог про зобов`язання усунення перешкод у розпорядженні майном та визнання права власності на майно, суд зазначає наступне. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав і охоронюваних законом інтересів передбачене у статті 16 ЦК України. За змістом статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Зі змісту статті 392 ЦК України вбачається, що вона містить дві диспозиції, за яких власник майна може звернутися з позовом про визнання права власності: 1) якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою; 2) у разі втрати власником документа, який засвідчує право власності. Суб`єктом вимог про визнання права власності може бути будь-яка особа, яка вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів у третіх осіб або претензіями третіх осіб чи необхідністю отримати правовстановлюючі документи. Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин. Спосіб захисту, передбачений статтею 392 ЦК України є різновидом загального способу захисту - визнання права, а тому його може бути використано в зобов`язальних відносинах за відсутності іншого, окрім судового, шляху відновлення порушеного права. Тобто зазначений спосіб захисту як різновид загального способу захисту - визнання права може бути використаний не тільки в речово-правових відносинах, але й у зобов`язально-правових, так як сам по собі факт перебування осіб у тих чи інших відносинах, у тому числі договірних, не може перешкоджати застосуванню до цих відносин норм інститутів загальної частини цивільного права. Способи захисту права, обрані позивачем та застосовані судом, повинні найбільш ефективно поновлювати порушені права, а специфіка інвестування в об`єкти будівництва та визначення новоствореного майна як об`єкта захисту права, відмінного від майнових прав на етапі укладення договорів про інвестування в будівництво, які мають різні назви, повинні тлумачитися на користь тієї особи, права якої порушено. Велика Палата Верховного Суду неодноразово нагадувала, якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Згідно інформації з реєстру, право власності позивача на приміщення зазначені в договорі №63,64 залишилося зареєстрованим за позивачем та в судовому порядку не скасовано. Позовом про витребування майна, зокрема віндикаційним позовом, є вимога власника, який не є володільцем належного йому на праві власності (на правах володіння, користування та розпорядження) індивідуально визначеного майна, до особи, яка заволоділа останнім, про витребування (повернення) цього майна з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це вимога власника, який є володільцем майна (відновив володіння майном), до будь-якої особи про усунення перешкод (шляхом повернення майна, виселення, демонтажу самочинного будівництва тощо), які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, які можуть призвести до виникнення таких перешкод. Зазначений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Факт володіння нерухомим майном за загальним правилом можна підтвердити, зокрема, державною реєстрацією права власності на це майно у встановленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16 (пункт 90)). Цей фактичний стан володіння слід відрізняти від права володіння, яке належить власникові (частина перша статті 317 ЦК України) незалежно від того, є він фактичним володільцем майна, чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість ця особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем останнього, але не набуває право володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Отже, володіння нерухомим майном, яке посвідчує державна реєстрація права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним) (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункти 65-67)). Фізичне зайняття особою, за якою не зареєстроване право власності на нерухоме майно, не позбавляє власника фактичного володіння, але створює перешкоди у здійсненні ним права користування своїм майном. Інакше кажучи, зайняття земельної ділянки, зокрема фактичним користувачем, треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його володіння цією ділянкою. У таких випадках її власник має право вимагати усунення цих перешкод (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (пункти 70-71)). Позивачем не доведено порушення її прав у володінні та розпорядженні майном відповідачами або реєстрації права власності за іншими особами. Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша статті 203 ЦК України). Згідно з положеннями статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Позивачем не надано доказів оспорення або заперечення дійсності укладених договорів купівлі-продажу від 16.02.2023. Міністерством юстиції України скарга АТ «Мегабанк» розглядалася на предмет дотримання нотаріусом вимог законодавства при вчиненні реєстраційних дій, а не законності та дійсності договорів купівлі продажу № 63, 64. Також,\~Велика\~Палата\~Верховного Суду\~у\~справі\~№ 910/2546/22 виснувала, що в разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, відповідні права припиняються. У разі якщо в Реєстрі, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав. Крім того, чинний абзац третій частини третьої статті 26 Закону містить вказівку на те, що в разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, відповідні права повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Мін`юсту, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Мін`юсту. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Реєстрі, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними. Отже, якщо суд дійшов висновку, що речове право позивача було порушене та підлягає поновленню зі скасуванням рішення Мін`юсту, прийнятого згідно з пунктом 1 частини сьомої статті 37 Закону, посадова особа Мін`юсту на підставі судового рішення повинна повернути таке право позивача у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації на користь позивача змін чи набуття зазначеного речового права. Разом з цим Велика Палата Верховного Суду наголошує, що судове рішення про задоволення вказаних вище позовних вимог є підставою для державної реєстрації відповідного речового права за позивачем тільки за умови, що на час вчинення реєстраційної дії право власності зареєстроване за відповідачем, а не за іншою особою. У подібних спорах вжиття заходів забезпечення позову (глава 10 розділу І ГПК України) може не допустити подальший перехід речових прав, тим самим забезпечивши позивачу ефективну можливість захистити свої права без необхідності повторного звернення до суду [див. mutatis mutandis висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в пунктах 116, 120, 127-132 постанови від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20)]. Також Велика Палата Верховного Суду вважає за необхідне відступити від висновків КГС ВС, викладених у постановах від 09.08.2023 у справі № 910/18929/21 та від 17.04.2024 у справі № 640/14353/19, про те, що позовна вимога про оскарження наказу Мін`юсту в разі її задоволення не приводить до повного захисту прав позивача, а судове рішення про визнання незаконним чи про скасування такого наказу само собою не може бути підставою для державної реєстрації речових прав, оскільки з урахуванням конкретних обставин справи таку вимогу можна інтерпретувати як спрямовану на введення позивача у володіння шляхом державної реєстрації відповідного речового права на підставі судового рішення згідно з положеннями частини третьої статті 26 Закону. Відтак зазначена вимога не має щоразу розцінюватись судами як неналежний спосіб захисту з відмовою в її задоволенні виключно з формальних міркувань. Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання усунути перешкоди у розпорядженні майном та визнанні права власності на майно не підлягають до задоволення. Вирішуючи питання щодо належності відповідачів по справі, суд зазначає наступне. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги (частини перша та друга статті 11 ЦПК України у редакції, чинній на час відкриття провадження у справі та ухвалення рішення судом першої інстанції). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. (частина перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). Велика Палата\~Верховного\~Суду\~у постанові\~по\~справі\~№ 910/2546/22 виснувала, що у випадку звернення особи з позовом до державного реєстратора про притягнення до відповідальності чи відшкодування шкоди, заподіяної ним внаслідок неналежного виконання покладених на нього обов`язків, що не пов`язана з діями інших суб`єктів цивільних правовідносин, така особа може бути відповідачем у суді. Наведений висновок є застосовним, зокрема і до правовідносин, у яких позивач звертається до Мін`юсту з позовом про відшкодування збитків, заподіяних ним через неналежне виконання обов`язків під час розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність у сфері державної реєстрації прав. Саме така участь Мін`юсту як відповідача за вимогами про відшкодування збитків можлива в контексті висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 802/385/18-а, від 27.11.2019 у справі № 815/1915/18, від 12.02.2020 у справі № 1840/3241/18, від 17.02.2021 у справі № 821/669/17 та від 04.02.2020 у справі № 910/7781/19. Таким чином, належними відповідачами у цій справі є Міністерство юстиції, яке ухвалено спірний наказ та АТ «Мегабанк» в чиїх інтересах ухвалено спірний наказ. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 15567,20 грн, з них: за вимогу майнового характеру у розмірі 13420 грн і дві вимоги немайнового характеру у розмірі 2147,20 грн. Судом відмовлено у задоволенні вимоги майнового характеру та у задоволенні однієї вимоги немайнового характеру, а відтак з відповідачів на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 536 грн 80 коп. з кожного.

Outcome: partial