Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Заявник звернувся до Шевченківського районного суду м. Чернівців із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт родинних відносин між [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , як батька та доньки. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Чернівців від 19 серпня 2025 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу з додержанням загальних правил, встановлених ЦПК України з особливостями передбаченими статтями 293-294 ЦПК України, та призначено по справі судове\~засідання. Ухвалою від 19 серпня 2025 року судом у відповідності до положень частини 2 статті 294 ЦПК України, витребувано з Першого відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повний витяг про народження [PERSON] . В судове засідання, призначене на 10 вересня 2025 року, заявник [PERSON] не з`явився, спрямував на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Вимоги, викладені в заяві підтримав в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, спрямувала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Вимоги, викладені в заяві підтримала та не заперечувала проти їх задоволення. Відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд, у відповідності до частини 2 статті 247 ЦПК, постановив здійснювати розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши подані до суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги заяви, суд доходить таких висновків. Так, заявник просить встановити факт родинних відносин між ним та донкою з посиланням на те, що наявна розбіжність у написанні його прізвища у свідоцтві про народження [PERSON] виникла тому, що він із матір`ю [PERSON] в зареєстрованому шлюбі не перебував, а під час внесення відомостей до свідоцтва про народження доньки працівник органу ДРАЦС помилково зробив запис його прізвища за прізвищем його дружини [PERSON] , вважаючи, що вони перебували у шлюбі. Встановлення факту родинних відносин [PERSON] необхідне для того, щоб мати змогу подарувати належну йому квартиру дочці [PERSON] , оскільки при зверненні до нотаріуса, останній роз`яснив йому в усному порядку, що укласти такий договір неможливо, так як наявні розбіжності у написанні його прізвища у Свідоцтві про народження доньки. Посилається на те що законом не визначено іншого порядку встановлення даного факту, тому він звернувся до суду із даною заявою. За приписами пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом (частина третя статті 297 ЦПК України). Під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи (частина перша статті 297 ЦПК України). Відповідно до частини 2 статті 83 ЦПК України заявник, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Так, судом встановлено, що [PERSON] [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про право власності від 10 листопада 2004 року, виданого Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 квітня 1986 року міськвідділом РАЦС м. Чернівці, [PERSON] народилась [INFO] . Батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, [PERSON] [INFO] , 18 листопада 2006 року зареєструвала шлюб із [PERSON] , актовий запис № 2207, після реєстрації шлюбу змінила прізвище на - [PERSON] . Відповідно до актового запису про народження № 160 від 21 січня 1979 року [PERSON] [INFO] , батьками записані: батько [PERSON] [INFO] , мати [PERSON] [INFO] . Відповідно до заповіту, посвідченого 30 березня 2011 року державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори Літун М.В., зареєстровано в реєстрі за № 3-999, [PERSON] [INFO] заповів належну йому квартиру [ADDRESS] , донці [PERSON] . Відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, наданого Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернівці Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, щодо [PERSON] [INFO] № 00053295695 від 28 серпня 2025 року, встановлено, що матір`ю записана [PERSON] [INFO] , батьком [PERSON] , підстава запису відомостей про батька: заява матері від 23 квітня 1986 року. Відповідно до вимог статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Окреме провадження - це самостійний вид цивільного судочинства, в якому відсутній спір про право. Характерною ознакою категорії справ окремого провадження є відсутність у них спору про право і метою яких є встановлення юридичного факту або стану. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , тому в даному випадку слід застосовувати положення КпШС України. Відповідно до статті 55 КпШС України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу. Статтею 53 КпШС України було передбачено, що походження дитини від батьків, які не перебувають між собою в шлюбі, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір`ю дитини в державні органи запису актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 01 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Суд зауважує, що встановлення факту походження дитини від батька і є встановленням факту родинних відносин між батьком та дитиною. Таким чином, встановлення судом факту родинних відносин між батьком та дитиною, зокрема, встановлення батьківства, може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених вище обставин. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. У необхідних випадках суд для з`ясування питань, пов`язаних із походженням дитини, може з урахуванням обставин справи призначити відповідну судову експертизу. Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 543/738/16-ц (провадження № 61-4163св18), від 29 серпня 2018 року у справі № 641/9147/15-ц (провадження № 61-26210св18), від 21 листопада 2018 року у справі № 225/6301/15-ц (провадження № 61-30047св18). Чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватися факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язків щодо доказування. Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №638/15738/17 (провадження №61-15921св19) зроблено висновок про те, що до заяви про встановлення факту родинних відносин, в якій зазначається мета, з якою заявник просить встановити цей факт, можуть додаватися не тільки такі письмові докази, як свідоцтва про народження, шлюб, смерть, актові записи про народження та смерть. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту також можуть бути: акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб. Крім того, судами підлягають врахуванню довідки органів реєстрації актів цивільного стану про неможливість поновлення втрачених записів, внесення змін і доповнень, виправлень у записи актів цивільного стану. Також мають враховуватися показання свідків. Цей перелік не є вичерпним. Аналогічний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 06 березня 2023 року у справі №357/6441/21-ц. Так, із наданих суду [PERSON] доказів неможливо встановити достовірного підтвердження того, що заявник є батьком [PERSON] . Вирішуючи заявлену вимогу [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, суд дійшов висновку, що матеріали справи не містять належних доказів того, що [PERSON] є донькою заявника [PERSON] , оскільки судом встановлено, що в актовому записі про народження [PERSON] батько записаний за заявою матері, як « [PERSON] », що, відповідно, не доводить кровного споріднення заявника із заінтересованою особою та виключає факт визнання заявника себе батьком дитини на момент реєстрації її народження. Доказів того, що [PERSON] та [PERSON] є однією і тією особою заявником надано не було та судом в ході розгляду справи не здобуто. Суд оцінивши належність та допустимість доказів в їх сукупності, доходить висновку про відмову у задоволенні заяви [PERSON] , заінтересована особа: [PERSON] , про встановлення факу родинних відносин між фізичними особами, у зв`язку із недоведеністю. При цьому, суд критично ставиться до поданої заінтересованою особою [PERSON] заяви про те, що вона не заперечує щодо задоволення вимог [PERSON] , оскільки відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України суд, у разі визнання відповідачем позову, ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав та якщо визнання відповідачем позову не суперечить закону. Разом з тим, в даній справі, судом встановлено, що законних підстав для задоволення вимог [PERSON] в ході розгляду не встановлено.

Outcome: dismissed