Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

І.Короткий зміст позовних вимог 25.06.2025 ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» через систему «Електронний суд» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.12.2023 ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір кредитної лінії №788275782, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику грошові кошти (кредит) в розмірі 7 400 грн., а позичальник зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, однак не виконала своїх зобов`язань належним чином. Право вимоги за цим договором перейшло спочатку до ТзОВ «Таліон-Плюс», потім - до ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а потім до - ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» (на підставі договорів факторингу). Заборгованість відповідача за кредитним договором становить 36 474,60 грн., з них: 7 400 грн. - тіло кредиту, 29\~074,60 грн. - проценти за користування кредитом. Позивач просив суд стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також покласти на неї судові витрати. 08.09.2025 позивач подав відповідь на відзив, яку мотивував тим, що за умовами кредитного договору та обставинами справи існувало два періоди нарахування процентів: 1) за користування кредитом згідно з ст. 1048 ЦК України та 2) за користування кредитом за весь час прострочення відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Перший період розрахований за процентною ставкою 1,74 % в день (на підставі п. 8.3.1 кредитного договору), а другий - за процентною ставкою 2,98 % в день (на підставі п. 8.4 кредитного договору). ІІ.Стислий \~ \~ \~ \~виклад позиції відповідача 27.08.2025 відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому визнала позовні вимоги в частині стягнення тіла кредиту в розмірі 7\~400 грн. та процентів за користування кредитом в розмірі 2\~832,72 грн. (виходячи з розрахунку 7\~400 грн. (тіло кредиту) х 1,74 % (процентна ставка) х 22 дні (строк кредитування)), а в іншій частині позовні вимоги заперечила. Відзив мотивований тим, що матеріали справи не містять доказів пролонгації дисконтного періоду, зокрема оплати позичальником протягом дисконтного періоду всіх нарахованих процентів. Нарахування процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування не може вважатися правомірним. З врахуванням викладеного позовні вимоги просила задовольнити частково - на суму визнаних позовних вимог та на підставі ст. 435 ЦПК України розстрочити виконання судового рішення на 12 (дванадцять) місяців. ІІІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу Ухвалою суду від 19.02.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання (включив його в текст позовної заяви) про розгляд справи за його відсутності, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Процесуальні перешкоди для розгляду справи за відсутності учасників справи відсутні. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2\~ст. 247 ЦПК України). ІV.Фактичні обставини справи 01.12.2023 ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) уклали договір кредитної лінії №788275782 (а.с. 14-23), за умовами якого (п. 2.1) кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту на суму 7 400 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору. Основні умови кредитування згідно цього кредитного договору: - кредитодавець надає позичальнику перший транш в сумі 7 400 грн. 01.12.2023, що є датою надання кредиту (п. 2.3); - кожен транш кредиту надається на рахунок позичальника, використовуючи реквізити платіжної картки №5375-41ХХ-ХХХХ-3142 (п. 5.1); - кредит надається з метою задоволення поточних як споживчих, так і не споживчих потреб позичальника (п. 2.6); - позичальнику надається дисконтний період кредитування, який складає 22 дні від дати отримання позичальником першого траншу (п. 3.1); - строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду (п. 3.2); - датою повернення кредиту є дата закнічення дисконтного періоду кредитування - 23.12.2023, а саме протягом 22 днів від дати отримання першого траншу позичальником (п. 7.1); - за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом (п. 8.1); - протягом дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів визначаються наступним чином (п. 8.3): - за період від дати видачі кредиту до 23.12.2023 (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 1,74 % в день від суми кредиту за кожний день користування кредитом (дисконтна процентна ставка) (п. 8.3.1); - у разі якщо позичальник вчинить описані в п. 3.2 договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 23.12.2023 проценти нараховуються за ставкою 1,74 % в день від суми кредиту за кожний день користування ним (індивідувальна процентна ставка) (п. 8.3.2); - після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 2,98 % в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника, за кожний день користування ним (п. 8.4). 01.12.2023 ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало (перерахувало) [PERSON] грошові кошти в сумі 7 400 грн. (платіжне доручення від 01.12.2023, а.с. 46, довідка від 23.05.2025, а.с. 48). 28.11.2018 ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (клієнт) та ТзОВ «Таліон Плюс» (фактор) уклали договір факторингу №28/1118-01, включно з додатковими угодами до нього №19 від 28.11.2019, №26 від 31.12.2020, №27 від 31.12.2021, №31 від 31.12.2022 та №32 від 31.12.2023 (а.с. 54-66), на підставі якого до фактора перейшло право вимоги за кредитним договором №788275782 від 01.12.2023 (витяг з Реєстру прав вимоги №268 від 23.01.2024, а.с. 67-69, акт звірки взаємних розрахунків від 31.12.2024, а.с. 70). 31.07.2024 ТзОВ «Таліон Плюс» (клієнт) та ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (фактор) уклали договір факторингу №31/0724-01 (а.с. 71-75), на підставі якого до фактора перейшло право вимоги за кредитним договором №788275782 від 01.12.2023 (витяг з Реєстру прав вимоги №1 від 31.07.2024, а.с. 76-77, платіжна інструкція №7075 від 05.08.2024, а.с. 78). 29.05.2025 ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» (клієнт) та ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс» (фактор) уклали договір факторингу №29/05/25-Е (а.с. 79-83), на підставі якого до фактора перейшло право вимоги за кредитним договором №788275782 від 01.12.2023 (витяг з Реєстру боржників від 29.05.2025, а.с. 84-85, акт прийому-передачі реєстру боржників від 29.05.2025, а.с. 86, платіжні інструкції №243 від 04.06.2025, №245 від 04.06.2025, №246 від 05.06.2025, №247 від 05.06.2025, №248 від 06.06.2025, а.с. 87-89). За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 36 474,60 грн., з них: 7 400 грн. - тіло кредиту, 29\~074,60 грн. - проценти за користування кредитом (дані позовної заяви, а.с. 2-9, розрахунки заборгованості, а.с. 90-93). 27.12.2024 [PERSON] змінила ім`я на [PERSON] , актовий запис №147 (свідоцтво про зміну імені серії [NUMBER] від 27.12.2024, а.с. 147). V.Мотиви суду та застосоване законодавство Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги». Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитор у\~зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків. ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (кредитодавець) та [PERSON] , яка в подальшому змінила ім`я на [PERSON] (позичальник), уклали в електронному вигляді договір кредитної лінії №788275782 від 01.12.2023, який за правовою природою є кредитним договором. Спірні правовідносини виникли у сфері споживчого кредитування. На підставі цього кредитного договору відповідач отримала кредит в сумі 7 400 грн., взяла на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користуванням ним, однак не виконала їх. Право вимоги за цим договором перейшло від ТзОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТзОВ «Таліон-Плюс», потім - ТзОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс», а потім до - ТзОВ «Фінансова компанія «Ейс». В зв`язку з цим у позивача виникло право вимагати від відповідача повернення тіла кредиту в розмірі 7 400 грн. та сплати процентів за користування кредитом. Визначаючи розмір заборгованості за процентами, суд виходить з таких міркувань. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (такий правовий висновок викладений в п. 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12). За обставинами справи, погодженим строком кредитування є строк 22 дні (п.п. 3.1, 7.1 кредитного договору). Обставини продовження чи пролонгації строку кредитування (п. 3.2 кредитного договору) позивачем не обґрунтовувалися (ч. 1 ст. 81 ЦПК України) та судом не встановлені. Відтак, суд вважає, що позивач вправі нараховувати проценти за користування кредитом лише за період погодженого строку кредитування. Отже, за розрахунком суду, сума процентів за користування кредитом, сплати яких позивач вправі вимагати, становить 2\~832,72 грн. (7 400 грн. (тіло кредиту) х 1,74 % (процентна ставка) х 22 дні (строк кредитування). Суд відхиляє розрахунок заборгованості позивача, оскільки з нього вбачається, що проценти нараховувалися поза межами строку кредитування, чого законом не передбачено. Суд також не приймає твердження позивача про те, що проценти поза межами строку кредитування нараховувалися на підставі ст. 625 ЦК України. Врахувавши правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений в постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 (п.п. 115-116, 128), та здійснивши тлумачення умов кредитного договору, суд дійшов висновку про те, що, передбачаючи можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування, сторони не мали на увазі встановлення такого нарахування як міри відповідальності згідно ст. 625 ЦК України, а визначили його саме як плату за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»), що, як вже зауважено, законом не передбачено. Такий висновок опосередковано підтверджується і тим, що сам позивач нараховує проценти саме за «користування кредитом», а не як відповідальність за порушення зобов`язання, і при цьому не посилається на положення п. 12.4 кредитного договору. Отже, позовні вимоги про стягнення тіла кредиту в розмірі 7 400 грн., процентів за користування кредитом в розмірі 2\~832,72 грн. слід задовольнити. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Суд не вбачає підстав для розстрочення виконання рішення суду (ст. 435 ЦПК України). При цьому, суд враховує період часу, що сплив з дня настання граничного строку виконання відповідачем свого грошового зобов`язання за кредитним договором. VI.Судові витрати Щодо судового збору Враховуючи результат вирішення спору (позовні вимоги задоволені на 28,05 %) та обставину визнання відповідачем задоволених позовних вимог,

Outcome: partial