Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

У травні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.02.2024 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №9949729, згідно з умовами якого відповідач отримала 5000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 до кредитного договору №9949729 від 26.02.2024) повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачем не було внесено. Відповідач підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який був розміщений в особистому кабінеті відповідача, якій були перераховані кошти шляхом безготівкового переказу на рахунок платника карти позичальника. 29.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» був укладений Договір відступлення прав вимоги №108-МЛ, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №9949729 від 26.02.2024. Всупереч умовам кредитного договору [PERSON] порушила взяті на себе договірні зобов`язання, тому в неї виникла заборгованість перед ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» в загальному розмірі 16099,40 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 4600 грн.; прострочена заборгованість за сумою відсотків - 10999,40 грн.; прострочена заборгованість за сумою комісії - 500 грн. Відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. №23774426/4392 від 23.04.2025, однак відповідачкою борг не був погашений, тому позивач звернувся до суду з даним позовом. 30.06.2025 на адресу суду від представника відповідача [PERSON] - адвоката Цокало Т.М. надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить прийняти від [PERSON] заяву про часткове визнання позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення заборгованості за договором про споживчий кредит №9949729 від 26.02.2024 в загальному розмірі 4759,10 грн., в інший частині позову ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» про стягнення заборгованості відмовити за безпідставністю, здійснити розподіл судових витрат пропорційно задоволених позовних вимог, стягнути з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» на користь [PERSON] понесені судові витрати (а.с. 46-52). Відзив на позовну заяву мотивований тим, що відповідач не погоджується із позивачем щодо розміру заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами по кредитному договору №9949729 від 26.02.2024. Так, статтю 8 Закону України "Про споживче кредитування" було доповнено частиною 5 такого змісту: "Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%". Кредитні договори, які були укладені до 24.12.2023 р. та строк яких припадає на період з 24.12.2023 р. по 20.08.2024 р. повинні керуватись Законом України № 3498-IX від 22 листопада 2023 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», а до кредитних договорів, що укладені після 24.12.2023 р. - ст.8 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, вважає що умови кредитного, які враховують стандартну денну процентну ставку з перевищенням 1% в день є нікчемними. Такими пунктами є п.п. 1.4.1 кредитного договору, а також Графік платежів до кредитного договору. Дані пункти є нікчемними в силу приписів ч. 5 ст.12 Закону України "Про споживче кредитування". З урахуванням нікчемності пунктів кредитного договору, якими денна процентна ставка встановлена з порушеннями Закону України "Про споживче кредитування", сторона відповідача вважає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 1048, ч.ч. 1, 3 ст. 1054 ЦК України проценти повинні бути нараховані на рівні облікової ставки НБУ за відповідний період. Відповідачем надано контр-розрахунок, загальний розмір відсотків за період з 26.02.2024 по 10.06.2024 (строк кредитного договору) за користування кредитом за договором про споживчий кредит №9949729 становить 259,10 грн., що відповідає обліковій ставці НБУ (% річних) та не порушує Закону України "Про споживче кредитування". Крім того, просить врахувати, що відповідачем було здійснено оплату по тілу кредиту в розмірі 400,00 грн., оплату комісії за управління та обслуговування в розмірі 300,00 грн. та оплату по відсотках в розмірі 300,00 грн. Тому правомірним буде стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №9949729 від 26.02.2024 в загальному розмірі 4759,10 грн. Також сторона відповідача вже понесла 9500 грн. судових витрат на правничу допомогу адвоката, отже попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат становить 9500,00 грн. 03.07.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, яка мотивована тим, що постановою Чернівецького апеляційного суду від 13.05.2025 року у справі №718/158/25 було роз`яснено порядок нарахування відсотків за кредитними договорами з урахуванням змін встановлених Законом №3498-ІХ від 22.11.2023 до Закону України «Про споживче кредитування». «Судом встановлено, що згідно з п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 % (Розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" доповнено пунктом 1 згідно із Законом № 3498-ІХ від 22.11.2023). Відповідно до розділу II. Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ визначено, що цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Відповідно до картки документа Закону № 3498-ІХ визначено, що дата публікації 23 грудня 2023 року, дата набрання законної сили - 24 грудня 2023 року. Тобто, з 24 грудня 2023 та протягом перших 120 днів (до 22.04.2024) розмір денної процентної ставки при укладенні кредитного договору не може перевищувати 2,5 %. Відповідно до листа Національного банку України від 20 лютого 2024 року «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» надано роз`яснення щодо застосування Закону № 3498-ІХ, а також п. 17 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» з метою недопущення порушення прав споживачів. Згідно з роз`ясненнями у листі (п.2 щодо максимального розміру денної процентної ставки) Національним банком України було зазначено наступне: «Відповідно до пункту 17 Розділу IV Прикінцеві та перехідні положення" Закону про споживче кредитування тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто до 20 серпня 2024 включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22.04.2024 включно); протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23.04.2024 до 20.08.2024 включно). На підставі частини 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто з 21 серпня 2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої статті 8 Закону «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%. Позивачем надано розрахунок: тіло кредиту + комісія за надання кредиту + проценти за пільговий період + проценти за поточний період = загальна сума заборгованості; 4600,00+ 500,00 + 1275,00 + 7700,40 = 14075,40 (грн) - загальна сума заборгованості за Договором про споживчий кредит №9949729 від 26.02.2024. Також позивач вважає необґрунтованою вимогу відповідача про стягнення витрат за правничу допомогу у розмірі 9500 грн., враховуючи, що ціна позову складає 16099,4 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат Цокало Т.М. в судове засідання не з`явилися, однак від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи у відсутність відповідача та її представника. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що 26.02.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (кредитодавець) та [PERSON] (позичальник) був укладений Договір про споживчий кредит №9949729. Згідно з п. 1 Договору Кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти у сумі визначеній у п. 1.2. Договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно п.1.4. Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Сума (загальний розмір) кредиту становить 5000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 105 днів з 26.02.2024 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів. Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 12.03.2024 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 10.06.2024 (дата остаточного погашення заборгованості). Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 12.03.2024 (день завершення пільгового періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 10.06.2024 (останнього дня строку кредитування). Загальні витрати Позичальника за пільговий період складають 1775,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника за пільговий період складає 6775,00 грн. Загальні витрати Позичальника за кредитом (за весь строк кредитування) складають 12125,00 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника (за весь строк кредитування) складає 17125,00 грн. Денна процентна ставка (за весь строк кредитування) складає: (12125,00 грн. / 5000.00 грн.)/105 днів * 100% = 2,31%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка (за весь строк кредитування) дорівнює 7121,00 відсотків річних Всі вказані в цьому пункті розрахункові величини як за пільговий період так і за весь строк кредитування, включаючи загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовну реальну річну проценту ставку та денну процентну ставку, орієнтовну загальну вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення договору, а строк кредитування залишиться незмінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості згідно п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань та можуть не оновлюватись у випадку продовження Позичальником строку кредитування, якщо інше не встановлено законодавством. Комісія за надання кредиту: 500,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1275,00 грн., які нараховуються за ставкою 1,70 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 10350,00 грн., які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2.2.3 цього Договору (а.с. 6-13). Відповідно до Додатку №1 до договору про споживчий кредит №9949729 від 26.02.2024 (Графік платежів) загальна вартість кредиту становить 17125,00 грн., яка складається з: 5000,00 грн. - сума кредиту за договором, 11625,00 грн. - проценти за користування кредитом; 500,00 грн. - комісія за надання кредиту. Відповідно до п. 6.3. Договору приймаючи пропозицію Кредитодавця про укладання цього договору позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами та Графіком платежів) договору в цілому та підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов договору та Правил. Відповідно до п. 2.1. Кредитного договору кредитні кошти надаються Позичальнику безготівково на рахунок з використанням карти [NUMBER] . Пункт 7.1 Кредитного договору визначає, що цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно Правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього Договору. Строк дії цього Договору складає період, що починається з моменту його укладення і закінчується в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості), згідно п.1.3, п.1.4 Договору. Якщо станом цю дату зобов`язання Позичальника та/або Кредитодавця залишаються невиконаними/неналежно виконаними - цей Договір діє до повного фактичного виконання сторонами свої зобов`язань. Якщо зі спливом 3-ого дня з моменту укладення цього Договору кредитні кошти не будуть відправлені Кредитодавцем та/або не будуть отримані Позичальником у відповідності з визначеним способом надання кредиту, дія цього Договору може бути припинена достроково з відповідним відображенням в Особистому кабінеті. Відповідно до п. 6 Кредитного договору вказаний кредитний договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Як вбачається із анкети-заяви на кредит №9949729 від 26.02.2024, заповнення анкети [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , номер мобільного телефону [NUMBER] , паспорт громадянина України [NUMBER] , заповнення заяви відбулося 26.02.2024 о 09.58, автоматична перевірка 26.02.2024 о 10.08, перевірка у БКІ 26.02.2024 о 10.43, скоринг 26.02.2024 о 10.45, підписання договору відбулося 26.02.2024 о 12.49 (а.с. 14). Кредитний договір №9949729 від 26.02.2024 підписаний [PERSON] аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 180335, який відправлений позичальнику 26.02.2024 о 15.12 на номер телефону [NUMBER] , що підтверджується довідкою ТОВ «Мілоан» (а.с. 13 на звороті). Відповідно до додаткової угоди №125438009 від 13.03.2024 до Договору про споживчий кредит №9949729 від 26.02.2024, укладеної між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , сторони продовжили строк дії кредитного договору на три дні, до 13.06.2024 (а.с. 69 на звороті). Відповідно до додаткової угоди №125971305 від 19.03.2024 до Договору про споживчий кредит №9949729 від 26.02.2024, укладеної між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , сторони продовжили строк дії кредитного договору на три дні, до 16.06.2024 (а.с. 69). Кредитор свої зобов`язання за договором виконав та згідно з копією платіжного доручення №124029755 від 26.02.2024 ТОВ «Мілоан» перерахувало [PERSON] на картковий рахунок [NUMBER] , кредитні кошти згідно договору №9949729 у розмірі 5000 грн. (а.с. 15). Відповідач зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки, виконати інші обов`язки, передбачені кредитним договором, однак, умови кредитного договору не виконала. Крім того, сторонами погоджено графік платежів та основні умови кредитування, який містить інформацію про дату платежу, відсотки за користування кредитом, комісію за надання кредиту. Відповідно до укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» договору відступлення прав вимоги №108-МЛ від 29.07.2024 та витягу з Реєстру боржників від 29.07.2024, TOB «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №9949729 від 26.02.2024 в загальному розмірі 16099,40 грн., з яких: 5000,00 грн. - сума кредиту за договором, 10999,40 грн. - проценти за користування кредитом; 500,00 грн. - комісія за надання кредиту. За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг укладається виключно в письмовій формі: у паперовому вигляді; у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг»; шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі №732/670/19. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує у вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно вимог ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст. ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Таким чином, судом встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення із [PERSON] кредитного договору №9949729 від 26.02.2024 та отримання позичальником кредитних коштів в загальній сумі 5000 грн. При цьому, факт укладення кредитного договору №9949729 від 26.02.2024 між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» не оспорюється відповідачем. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №9949729 встановлено, що відповідачкою [PERSON] 13.03.2024 та 19.03.2024 було здійснено сплату тіла кредиту в розмірі по 200,00 грн., а всього 400 грн. (а.с. 15 на звороті - а.с. 16). На підставі викладеного, суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 4600,00 грн. (5000 грн. - 400 грн). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача відсотків в загальному розмірі 10999,40 грн., то суд дійшов такого висновку. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про споживче кредитування» законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам. Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Вказана норма закону була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-ІХ та набрала чинності 24 грудня 2023 року. Передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч. 2 розділу II Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Відповідно до ч. 3 ст.6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Частиною 2 ст. 627 ЦК України також передбачено, що у договорах за участю фізичної особи споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Суд вважає, що передбачений п. 17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, не поширюється на укладений між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» кредитний договір №9949729 від 26.02.2024, оскільки цей договір було укладено після набрання Законом чинності. Отже, укладаючи 26.02.2024 кредитний договір №9949729, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, кредитор не мав права визначати денну проценту ставку вищу ніж 1% на день. Разом з тим, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо необхідності нарахування процентів за кредитним договором у цій справі на рівні облікової ставки НБУ за відповідний період з таких підстав. Як було зазначено вище, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%. Вказана норма закону була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року №3498-ІХ та набрала чинності 24 грудня 2023 року. Між [PERSON] та ТОВ «Мілоан» кредитний договір №9949729 було укладено 26.02.2024, тобто після набрання Законом чинності. Уклавши кредитний договір №9949729, сторони досягли всіх істотних умов договору, а саме щодо предмета договору, строку, розміру процентів і порядку їх нарахування, тощо. Моментом підписання цього договору є використання його сторонами електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Після підписання такими електронними підписами договору його умови вважаються прийнятими, а договір є укладеним. Таким чином, укладаючи кредитний договір відповідач була обізнана щодо її обов`язку сплачувати відповідні проценти за користування кредитними коштами. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач частково виконувала умови договору, здійснювала сплату тіла кредиту, процентів та комісії. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. З урахуванням викладеного вище, суд вважає, що умова договору №9949729 щодо визначення процентів понад 1% в день обмежує права споживача, проте не тягне за собою нікчемність всіх умов кредитного договору та щодо сплати процентів, зокрема. Тому визначаючи розмір заборгованості за процентами, слід виходити зі ставки 1% на день. Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №9949729 встановлено, що відповідачкою [PERSON] 13.03.2024 та 19.03.2024 було здійснено сплату тіла кредиту в розмірі по 200,00 грн., а всього 400 грн. та сплату процентів по 150 грн., а всього 300 грн. (а.с. 15 на звороті - а.с. 16). З урахуванням викладеного вище, суд наводить власний розрахунок процентів, виходячи зі ставки 1% на день на весь період строку дії кредитного договору, а саме до 16.06.2024. Період з 26.02.2024 по 13.03.2024 (5000*1%*16) = 800,00 грн., період з 14.03.2024 по 19.03.2024 (4800*1%*6) = 288,00 грн., період з 20.03.2024 по 16.06.2024 (4600*1%*88) = 4048,00 грн. Всього 5136 грн. (800 грн. + 288 грн. + 4048 грн.). З урахуванням того, що відповідачкою було сплачено відсотки у загальному розмірі 300 грн., суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за відсотками у розмірі 4836 грн. (5136 грн. - 300 грн.). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача комісії у розмірі 500,00 грн., то суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до п. 1.5.1 Договору про споживчий кредит №9949729 комісія за надання кредиту: 500,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Як вбачається з відомості про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №9949729, відповідачкою було здійснено оплату по комісії в розмірі 150,00 грн. (13.03.2024) та 150,00 грн. (19.03.2024), а всього 300 грн. З урахуванням того, що відповідачкою сплачено комісію у розмірі 300 грн., суд вважає, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за комісією у розмірі 200,00 грн. (500 грн. - 300 грн.). Щодо розподілу судових втрат по справі суд бере до уваги вимоги ст. 133, 137, 141 ЦПК україни. Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Зокрема, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений статтею 141 ЦПК України. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує вимоги, викладені в частині 3 цієї статті. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У даній справі позовні вимоги задоволено частково (на 59,85%), тому відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 1449,81 грн. понесеного судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позову та визначаючись з розподілом витрат відповідача на правничу допомогу адвоката, суд враховує, що відповідач [PERSON] скористалися правовою допомогою адвоката Цокало Т.М. по вказаній справі, про що свідчить договір про надання правничої допомоги №1286 від 29.05.2025, детальним описом робіт (наданих послуг): надання усної консультації - 1500,00 грн.; ознайомлення із матеріалами цивільної справи №127/16624/25 - 1000,00 грн.; підготовка та написання заяв по суті - відзив по справі №127/16624/25 за позовом ТОВ «ФК «КРЕДИТ КАПІТАЛ» до [PERSON] про стягнення заборгованості - 7000,00 грн. Станом на 30.06.2025 надано правничої допомоги в сумі 9500,00 грн. Відповідач [PERSON] сплатила адвокату Цокало Т.М. гонорар 9500 грн., що пітверджується квитанцією №1286-1 від 20.06.2025. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Враховуючи вказаний принцип, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність понесених витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат та їхню пропорційність до предмета спору. Крім того, при визначенні розміру витрат на правничу допомогу на підставі поданих сторонами доказів, суд виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Оскільки позовні вимоги задоволено частково (на 59,85%), тому слід стягнути з позивача ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» на користь відповідача [PERSON] понесені нею витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 3814,25 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved