Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Представник позивача Сердійчук Я.Я., яка діє в порядку самопредставництва юридичної особи, як її керівник, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідачки на користь ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №16030903 від 19.06.2024р. в розмірі 17\~560грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог в позові зазначено, що 19.06.2024р. між ТОВ «ЕКО ФІН» та відповідачкою було укладено в електронній формі кредитний договір №16030903, на підставі якого відповідачка отримала кредитні кошти в сумі 4\~000грн. На підставі договору відступлення прав вимоги №10-06/25 від 10.06.2025 право грошової вимоги за таким кредитним договором від ТОВ «ЕКО ФІН» перейшло до позивача. Відповідачка всупереч умов кредитного договору не здійснювала належним чином погашення заборгованості ані перед первісним кредитором, ані перед позивачем, внаслідок чого на теперішній час розмір її заборгованості складає 17\~560грн., з яких: 4\~000грн. заборгованість за тілом кредиту; 13\~560грн. заборгованість за процентами. З метою стягнення відповідних сум заборгованості позивач звернувся до суду з даним позовом. Від відповідачки заперечень проти позову не надходило. 10.07.2025р. судом відкрито провадження у справі з визначенням здійснення розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, проте в позовній заяві стороною позивача було викладено клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, а також зазначено що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. В судове засідання відповідачка також не з`явилась. Про час і місце розгляду справи повідомлялась шляхом надсилання судової повістки-повідомлення засобами поштового зв`язку відповідно до п. 2 ч. 7 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Натомість судова повістка-повідомлення повернулась до суду без вручення відповідачці з причин відсутності останньої за вказаною адресою, що в контексті положень п. 3, 4 ч. 8 ст. 128, ч. 10 ст. 130 ЦПК України суд вважає належним повідомленням. Додатково судом вживались заходи з повідомлення відповідачки шляхом розміщення оголошень про виклик в судове засідання на веб-сайті суду, а також шляхом надсилання повістки-повідомлення в електронному вигляді на мобільний номер телефону, який вказаний позивачем, як канал зв`язку з відповідачкою. Отже, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, відповідачка не з`явилась в судове засідання та не повідомила про причини неявки, внаслідок чого на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України судом прийнято рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши надані учасниками справи докази, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. ТОВ «ЕКО ФІН» надає фінансові послуги, зокрема з надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, з використанням власної інформаційно-телекомунікаційної системи, яка являє собою програмний комплекс, що включає інтернет-сторінку з доменним ім`ям https://cashtancredit.com.ua, особисті кабінети споживачів, облікову реєструючу систему, доступ до якої забезпечується через веб-сайт (https://cashtancredit.com.ua). На підставі договору про надання споживчого кредиту №16030903 від 19.06.2024р. (далі Договір кредиту), укладеного в електронній формі між ТОВ «ЕКО ФІН» (кредитор) та [PERSON] (позичальник), остання отримала кредит в сумі 4\~000грн., який зобов`язувалась повернути та сплатити проценти за користування кредитом відповідно /а.с. 19-29/. Договір кредиту підписаний від імені позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Умовами договору передбачено, що кредит надається строком на 730 днів, який починається з 19.06.2024р. та закінчується 18.06.2026р. і складається з дисконтного періоду (з 19.06.2024р. по 02.07.2024р.) та поточного (з 03.07.2024р. по 18.06.2026р.) (п. 2.3-2.5 Договору кредиту). Відповідно до п. 2.6, 2.7 Договору кредиту проценти за користування кредитом протягом дисконтного періоду нараховуються за денною процентною ставкою 0,01%, а протягом поточного періоду 1% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом відповідного періоду. Додатком №1 до Договору кредиту передбачений графік розрахунків (платежів), в якому відображено порядок нарахування процентів за користування кредитом /а.с. 43-58/. Аналогічні умови кредитування передбачені і у Паспорті споживчого кредиту /а.с. 30-34/. Пунктом 3.1.2 Договору кредиту передбачено, що укладення цього договору здійснюється в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, створеному в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ЕКО ФІН», доступ до якої забезпечується через веб-сайт (https://cashtancredit.com.ua). Відповідачка зареєструвалась у інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «ЕКО ФІН» та пройшла процедуру ідентифікації, надавши кредитору копії документів, що ідентифікують її особу /а.с. 13-18/. На підставі заяви відповідачки 13.07.2024р. між нею та ТОВ «ЕКО ФІН» було укладено додатковий договір про пролонгацію №1/16030903 до Договору кредиту, відповідно до якого сторони домовились подовжити строк дисконтного періоду до 39 днів та визначили новий графік розрахунків (платежів) /а.с. 62-77/. На виконання умов Договору кредиту ТОВ «ЕКО ФІН» 19.06.2024р. здійснило надання кредитних коштів в сумі 4\~000грн. шляхом грошового переказу на банківську картку № [NUMBER] , що відкрита в АТ «Приват Банк» /а.с. 60, 61/. Відповідно до виписки за кредитом, складеної ТОВ «ЕКО ФІН» станом на 10.06.2025р., розмір заборгованості позичальника за кредитним договором №16030903 складав 17\~280грн., яка утворилась та обчислена за період з 19.06.2024р. по 10.06.2025р. і складається з наступних сум: заборгованість за тілом кредиту 4\~000грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом 13\~280грн. /а.с. 78-82/. 10.06.2025р. між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» укладено договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-06/25, за умовами якого ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло шляхом купівлі належні ТОВ «ЕКО ФІН» права грошової вимоги до боржників, що визначені в реєстрах боржників (п. 2.1 договору), в тому числі і права кредитора за Договором кредиту з відповідачкою /а.с. 83-95/. Згідно платіжної інструкції від 18.06.2025р. ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» здійснило оплату на користь ТОВ «ЕКО ФІН» згідно договору відступлення прав вимоги №10-06/25 в повному обсязі в розмірі, визначеному в п. 7.1 договору /а.с. 97/. На теперішній час позивач вимагає стягнути з відповідачки заборгованість за Кредитним договором в розмірі 17\~560 грн., яка складається з наступних сум: 4\~000грн. заборгованість за тілом кредиту; 13\~280грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, що нарахована ТОВ «ЕКО ФІН»; 280грн. додатково нараховані ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» проценти за користування кредитом за період з 11.06.2025р. по 17.06.2025р. /а.с. 98/. 18.06.2025р. позивачем направлено відповідачці засобами електронної пошти письмову вимогу про погашення заборгованості зі сплати нарахованих процентів за користування кредитом в розмірі 13\~560 грн. /а.с. 99-100/. Оскільки до теперішнього часу відповідачкою не виконане грошове зобов`язання за Договором кредиту №16030903 від 19.06.2024р., то позивач звернувся до суду з даним позовом. Таким чином, спір між сторонами виник із зобов`язальних відносин, що регулюються нормами Цивільного кодексу України (далі ЦК) та Закону України №1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування» у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі Закон №1734). При цьому згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного. За змістом статей 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що між ТОВ «ЕКО ФІН» та відповідачкою було укладено Договір кредиту в електронній формі. На підставі такого договору відповідачкою 19.06.2024р. було отримано у кредит грошові кошти в сумі 4\~000грн., які вона зобов`язувалась повернути зі сплатою процентів за кожен день користування кредитними коштами в межах строку дії договору, але в порушення умов договору не зробила цього, внаслідок чого має не виконане грошове зобов`язання перед кредитором. Статтею 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до положень ст.ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 1049 ЦК позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 516 ЦК заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що набуття позивачем права вимоги до відповідача, яке належить кредитору за Договором кредиту, обумовлено дійсністю договору відступлення прав вимоги №10-06/25 від 10.06.2025р., на підставі якого право вимоги кредитора було відступлене на користь позивача. В даному випадку предметом позовних вимог є заборгованість за тілом кредиту та процентами за користування кредитом. Аналіз змісту наданих позивачем розрахунків свідчить, що заборгованість за процентами за користування кредитом виникла внаслідок її нарахування первісним кредитором (ТОВ «ЕКО ФІН») та його правонаступником ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» за 364 дні користування кредитом, тобто за період з 19.06.2024р. по 17.06.2025р. за денною ставкою 1% на загальну суму 14\~560грн., а оскільки відповідачкою було сплачено 1000грн. первісному кредитору в якості оплати процентів, що нараховані за період з 19.06.2024р. по 13.07.2024р., то позивач вимагає стягнути 13\~560грн. Зазначений розрахунок розміру заборгованості відповідає умовам Договору кредиту, оскільки здійснений у відповідності до положень, передбачених п.п. 2.3, 2.7, 3.2.1.4 Договору кредиту. Отже, наявні в матеріалах справи докази дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що відповідачкою було отримано кредитні кошти на умовах та в порядку, що зазначені у Договорі кредиту і вона користувалась кредитними коштами. Також по обставинам спірних правовідносин судом встановлено, що відповідачкою допущене порушення її зобов`язання в частині повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого за Договором кредиту станом на 17.06.2025р. обчислювалась заборгованість в загальному розмірі 17\~580грн, яка утворилась та обчислена за період з 19.06.2024р. по 17.06.2025р. і складається з наступних сум: заборгованість за тілом кредиту 4\~000грн., по процентам за користування кредитом 13\~560грн. Враховуючи ту обставину, що в порушення умов Договору кредиту відповідачка фактично отримані та використані кошти у добровільному порядку не повернула в порядку та у строки, передбачені договором, і після відступлення права грошової вимоги не здійснювала жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки позивача, ні на рахунки первісного кредитора, чим порушила права кредитора, то позовні вимоги про стягнення заборгованості в розмірі 17\~560грн. є обґрунтованими і правомірними. При цьому, варто звернути увагу, що відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, внаслідок чого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Всупереч вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України відповідачкою не надано суду будь-яких заперечень проти позовних вимог та не повідомлено про обставини, які б спростували правомірність заявлених позивачем вимог та встановлені судом обставин спірних правовідносин. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з того, що такі витрати складаються з витрат позивача зі сплати судового збору в розмірі 2422,40грн. та оплати послуг правової допомоги. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В даному випадку позовні вимоги підлягають повному задоволенню, а відтак на підставі ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України позивачу слід компенсувати за рахунок відповідачки витрати з оплати судового збору в повному обсязі. Також суд бере до уваги, що позивачем заявлено вимогу про компенсацію йому за рахунок відповідачки витрат з оплати правової допомоги адвоката в сумі 9\~000грн. Надаючи оцінку вимогам позивача про відшкодування витрат на правову допомогу в контексті критерію співмірності та пропорційності таких витрат суд виходить з наступного. Частинами першою та другою статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. За змістом ч. 4, 5 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання зазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Як уже зазначалося, загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Проте, у частині третій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії,

Outcome: approved