Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулося до Ямпільського районного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 березня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено Договір №492241-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає Позичальнику грошові кошти у розмірі 6000,00 грн., на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування Кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало Позичальнику грошові кошти в розмірі 6000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку Позичальника № [NUMBER] , що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). До теперішнього часу відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором №492241-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Станом на 28 травня 2025 року відповідач має заборгованість перед позивачем в розмірі 38800 грн. 66 коп., що складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту 14885 грн. 86 коп.; Суми прострочених платежів по процентах 23 914 грн. 80 коп.. За таких підстав позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у вказаному розмірі. Ухвалою судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 09 липня 2025 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторін. Позивач у судове засідання не з?явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, при цьому, в прохальній частині позову просив суд розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання зі змісту якого встановлено, що її чоловік [PERSON] 06 квітня 2025 року призваний під час мобілізації та проходить військову службу в [INFO] , а тому просить суд на підставі ч.15 ст. 14 ЗУ « Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не стягувати із неї проценти за користування кредитом. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що 06 березня 2024 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та [PERSON] укладено Договір №492241-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний в порядку визначеному ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов розділу 2. Договору Кредитодавець надає Позичальнику грошові кошти в розмірі 6 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначених цим Договором та Правилами надання споживчих кредитів; строк, на який надається Кредит 24 тижнів; процентна ставка за Кредитом: в день 2,00000000%, фіксована; комісія за надання Кредиту - 900 грн.; загальний розмір наданого Кредиту 6 000,00 грн.; термін дії Договору до 21 серпня 2024 року; орієнтовна загальна вартість Кредиту 15600 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка 9168,16 процентів. Також додано Пропозицію (оферту) укласти Договір №492241-КС-001 про надання кредиту від 06 березня 2024 року, Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти Договір №492241-КС-001 про надання кредиту та Паспорт споживчого кредиту, які підписані [PERSON] 06 березня 2024 року та в яких містяться основні умови кредитування, інформація щодо орієнтовної реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, аналогічні договору про надання кредиту. Крім того, в Паспорті споживчого кредиту в розділі 5. міститься графік платежів. З копії додаткової угоди №1 до Договору №492241-КС-001 про надання кредиту від 27 липня 2024 року встановлено,сума наданого кредиту було збільшено до 14\~000 грн., термін повернення кредиту становив 13 січня 2025 року. Також додано Пропозицію (оферту) укласти додаткову угоду №1 до Договору №492241-КС-001 про надання кредиту від 06 березня 2024 року, Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти додаткову угоду №1 до Договору №492241-КС-001 про надання кредиту від 29.07.2024 року. З копії виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 06 березня 2024 року по 13 січня 2025 року наданої АТ «КБ «ПриватБанк» встановлено, що на картковий рахунок який належить [PERSON] було зараховано кошти № [NUMBER] в сумі 6 000,00 грн. (а.с.59-69). Згідно довідки про стан заборгованості та розрахунку заборгованості за кредитом позичальник [PERSON] номер кредитного договору №492241-КС-001 від 06 березня 2024 року станом на 29 травня 2025 року загальна сума заборгованість складає 38 800 грн. 66 коп., що складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту 14885 грн. 86 коп.; Суми прострочених платежів по процентах 23914 грн. 80 коп. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Окрім того, за приписами статті 3 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Закону України "Про електронну комерцію", вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Також, приписами ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", передбачено поняття "підпис у сфері електронної комерції". Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з п.12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію", одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що й отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір №492241-КС-001 про надання кредиту від 06 березня 2024 року містить відмітку про підписання його одноразовим ідентифікатором: "Підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-2421 від 06 березня 2024 року о 19:38:10, який згідно з наданою позивачем візуальною формою послідовності дій Клієнта свідчить про акцептування відповідачем умов оферти (пропозиції) щодо укладення між сторонами кредитного договору в електронній формі. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. В силу ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст.611 ЦК України). Судом встановлено, що заборгованість за договором №492241-КС-001 від 06 березня 2024 року та додатковою угодою №1 до договору №492241-КС-001 від 29 липня 2024 року по тілу кредиту складає 14885 грн. 86 коп., що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості за кредитом, інших доказів щодо відсутності заборгованості чи її наявність у іншому розмірів відповідачем суду надано не було. При цьому, позивач, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник) просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, що відображено у вказаному вище розрахунку. Так, у відповідності до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. При цьому, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін, як і положення Кредитного договору, які передбачають зобов`язання Позичальника сплачувати відсотки за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту (п.п.1.,3. Договору) можуть бути застосовані лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Таким чином, право Кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, як і обов`язок Позичальника оплачувати комісію за управління кредитом припиняються після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Згідно положень ч.1, ч.2 ст.1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). На підтвердження вимог в частині стягнення процентів, в тому числі їх розміру і порядку нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за кредитом, надано договір про надання кредиту, оферта та акцепт, Паспорт споживчого кредиту, який підписаний відповідачем 06 березня 2024 року, у яких міститься інформація щодо процентної ставки за кредитом. Оскільки сторонами було обумовлено у письмовому вигляді сплату процентів за користування кредитними коштами, та комісії, тому ці умови кредитування вважаються узгодженими сторонами та мають виконуватись позичальником належним чином. Враховуючи наведене, те що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконав, наявну заборгованість за договором про надання кредиту в добровільному порядку не погасив, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Щодо списання відсотків за користування кредитом, суд зазначає наступне: Відповідно до п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції станом на час укладення договору кредиту від 06.03.2024, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Таким чином, на військовослужбовців, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, та їх дружин поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме останні звільнені від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом на весь час їх призову, а фінансова установа під час дії особливого періоду/воєнного стану не має права нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язана їх списати. Разом із тим, передбачені ч.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги застосовуються починаючи з моменту набуття особою статусу військовослужбовця і на весь час його призову. З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що з 09 грудня 2022 року [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] (а.с.72). З копії витяга із наказу №86 від 06 квітня 2025 року встановлено, що [PERSON] з 06 квітня 2025 року виконує обов`язки за посадою командир взводу охорони [INFO] (а.с.73) Відповідно до довідки форми 5, виданої 07 серпня 2025 року [INFO] встановлено, що [PERSON] перебуває на військові службі за призовом під час мобілізації (а.с.74). Відсотки за кредитним договором №492241-КС-001 від 06 березня 2024 року згідно розрахунку заборгованості нараховані по 13 січня 2025 року, тобто до призову чоловіка відповідача [PERSON] на військову службу по мобілізації. Відповідно до ч.5 ст.263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконала, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасила, відтак позивач має право вимагати його виконання, що свідчить про порушення його прав. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» та стягнення із відповідача заборгованості за договором про надання кредиту №492241-КС-001 від 06 березня 2024 року в розмірі 38 800 грн. 66 коп., що складається з: Суми прострочених платежів по тілу кредиту 14885 грн. 86 коп.; Суми прострочених платежів по процентах 23914 грн. 80 коп. У відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2\~422 грн. 40 коп.

Outcome: approved