Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

[PERSON] , звернувся до суду з позовом до Вільногірської міської ради Дніпропетровської області (відповідач 1), Вільногірського міського голови Василенка В.П. (відповідач 2) про стягнення моральної шкоди, вказуючи, що відповідно до\~контракту від\~20.06.2023,\~укладеного між\~ним та Вільногірською міською радою Дніпропетровської області, додаткової угоди № 3 від 28.12.2023 до вказаного контракту та розпорядження посадової особи відповідача 1 - Вільногірської міської ради, відповідача 2 - Вільногірського міського голови Василенка В.П. від 28.06.2023 № Р-132/0/3-23 він був призначений директором КЗ «Спортивний комплекс «Авангард» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. 20.12.2024, відповідачем 2 було видане розпорядження № Р-292/0/3-24 «Про оголошення догани директору комунального закладу «Спортивний комплекс «Авангард» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області [PERSON] ». Відповідно до зазначеного розпорядження, йому за начебто проведення 09.11.2024 в ігровому залі КЗ «СК «Авангард» спортивного заходу всупереч календарного плану фізкультурно-оздоровчих та спортивних заходів КЗ «СК «Авангард» на 2024 рік та встановленого порядку, систематичного не забезпечення належного рівня виконавської дисципліни, порушення строків подання інформації та вимоги запитів і нормативних документів, які безпосередньо відносяться до здійснення фінансово-господарської та соціально культурної діяльності закладу, було оголошено догану, та позбавлено права на отримання премії на період дії вказаного дисциплінарного стягнення. Не погодившись з зазначеним він звернувся з позовом до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області, в якому просив визнати незаконним та скасувати вищезазначене розпорядження. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03.05.2025 у справі № 174/29/25, провадження у справі відносно Вільногірського міського голови Василенко В.П. про визнання незаконним та скасування розпорядження про накладення дисциплінарного стягнення було закрито. Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03.05.2025 у справі № 174/29/25, його позов було задоволено та визнано незаконним та скасовано оспорюване розпорядження. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.06.2025 рішення Вільногірського \~ \~ \~ \~міського \~ \~ \~ \~суду Дніпропетровської області від 03.05.2025 було скасовано та постановлено нове, визнано незаконним розпорядження Вільногірського міського голови Вільногірської міської ради Дніпропетровської області Василенка В.П. від 20 грудня 2024 року № Р-292/0/3-24 «Про оголошення догани директору комунального закладу «Спортивний комплекс «Авангард» Вільногірської міської ради Дніпропетровської області [PERSON] ». Таким чином судовим рішенням, яке набрало законної сили, було визнано незаконним притягнення його до дисциплінарної відповідальності посадовою особою Вільногірської міської ради Дніпропетровської області. Водночас, внаслідок незаконного притягнення його до дисциплінарної відповідальності йому була спричинена моральна шкода. Так, внаслідок безпідставного звинувачення у вчиненні дисциплінарного стягнення, він, як керівник, втратив авторитет в очах підлеглих працівників, що спричинило йому душевні страждання та емоційні переживання та він був вимушений 07.02.2025 звільнитися за угодою сторін з займаної посади, тобто він був позбавлений роботи яку цінував та поважав, зазначене розпорядження спричинило шкоду його діловій репутації. Також, внаслідок вищевказаних протиправних дій відповідачів, був порушений його звичний спосіб життя, оскільки у нього виникла необхідність докладання додаткових зусиль для нормалізації свого життя, а саме, звертатися до місцевого суду щодо доведеності того, що його притягли до дисциплінарної відповідальності незаконно, та потім ще чекати рішення суду апеляційної інстанції за апеляційною скаргою відповідача 1, що також спричинило душевні страждання. Крім цього,\~внаслідок незаконного\~притягнення його\~до дисциплінарної\~відповідальності він,\~будучи депутатом\~Вільногірської міської\~ради Дніпропетровської\~області,\~втратив частину\~свого авторитету\~в очках\~своїх колег\~депутатів і\~йому довелося\~докладати значні\~зусилля,\~щоб його\~відновити та\~довести,\~що він\~не вчиняв\~дій або\~бездіяльність,\~за якими\~його піддали\~дисциплінарному стягненню,\~що також\~викликало емоційні\~переживання та\~душевні страждання. Спричинену йому відповідачами моральну шкоду внаслідок порушення його трудових прав, він оцінює в 80 000,00 грн, які просить стягнути з відповідачів та понесені судові витрати. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 01.08.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. 19.08.2025 відповідач 1 - Вільногірська міська\~рада Дніпропетровської\~області надала відзив на позовну заяву, в якому позов не визнали та просили в його задоволенні відмовити. 19.08.2025 відповідач 2 - Вільногірський міський\~голова [PERSON] надав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові, просив їх задовольнити. Представник відповідачів в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, з підстав викладених в відзивах на позовну заяву. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, про часткове задоволення позову по наступним підставам. Так, позивач [PERSON] з 01.07.2023 був призначений на посаду директора КЗ «СК «Авангард», відповідно до розпорядження № Р-132/0/3-23 від 28.06.2023 та 07.02.2025 був звільнений з займаної посади за угодою сторін на підставі п.1 ст.36 КУпАП на підставі наказу № 18-к від 07.02.2015, що підтверджується копією трудової книжки (а.с.5-7). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.06.2025 апеляційну скаргу Вільногірської міської ради Дніпропетровської області задоволено частково. Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025\~у справі\~за позовом\~ [PERSON] \~до Вільногірської\~міської ради\~Дніпропетровської області\~про визнання\~незаконним та\~скасування розпорядження\~про накладення\~дисциплінарного стягнення\~скасовано.\~Позовні вимоги\~ [PERSON] \~до \~Вільногірської міської\~ради Дніпропетровської\~області, Вільногірського\~міського голови\~ [PERSON] задоволено. Визнано незаконним розпорядження Вільногірського міського голови Вільногірської міської ради Дніпропетровської області Василенка В.П. від 20.12.2024 № Р-292/0/3-24\~«Про оголошення\~догани директору\~комунального закладу\~«Спортивний комплекс\~«Авангард» Вільногірської\~міської ради\~Дніпропетровської області\~ [PERSON] ». Рішення набрало законної сили. (а.с.8-11). Відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1\~ст.13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1\~ст.15 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч.1 та п.9 ч.2 ст.16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу з застосуванням, зокрема, такого способу захисту, як відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За загальним правилом зобов`язання з відшкодування шкоди (майнової та немайнової) є прямим наслідком правопорушення, тобто порушення охоронюваних законом суб`єктивних особистих немайнових і майнових прав та інтересів учасників цивільних відносин. При цьому одне і те ж правопорушення може призводити до негативних наслідків як у майновій, так і немайновій сферах, тобто виступати підставою для відшкодування майнової та моральної шкоди одночасно. Заподіяння моральної шкоди та компенсація відповідних немайнових втрат може мати місце як в договірних, так і в деліктних правовідносинах (поза межами існуючих між потерпілим і завдавачем шкоди договірних чи інших правомірних зобов`язальних відносин). Згідно з ч.ч.1, 2 ст.23 ЦК України,\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.ч.3, 4\~ст.23 ЦК України,\~моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Частина 1\~ст.201\~ЦК України регламентує, що\~особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Право на відшкодування моральної шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб, встановлене\~Конституцією\~та законами України. Стаття 1167 ЦК України\~передбачає загальні підстави відповідальності за спричинену моральну шкоду в позадовоговірних відносинах, зокрема, встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до\~ст.611 ЦК України,\~моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Тобто законодавець указує на два випадки компенсації моральної шкоди - вони визначені умовами договору або випливають із положень законодавства (зокрема статті 4, 22 Закону про захист прав споживачів). Спори про відшкодування фізичній особі моральної шкоди розглядаються, зокрема: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами\~Конституції України або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобов`язань, які підпадають під дію Закону про захист прав споживачів чи інших законів, що регулюють такі зобов`язання і передбачають відшкодування моральної шкоди. Згідно правових висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного суду від 01.09.2020 у справі № 216/35/21/16-ц, \~«виходячи з положень статей\~16\~і\~23\~ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Відповідно до п.5\~постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», загальними підставами відшкодування завданої громадянинові моральної шкоди є: наявність, власне, такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням та вини останнього в її заподіянні. Згідно з п.3\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995, моральна шкода - втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Таким чином, зважаючи на встановлену постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.06.2025 у справі № 174/29/25 незаконність дій відповідачів у вигляді накладення дисциплінарного стягнення у вигляді догани, на переконання суду, є доведеним факт заподіяння позивачу відповідачами моральної шкоди, яка полягала в його душевних стражданнях. Вказане беззаперечно\~вплинуло на\~моральний стан\~позивача,\~стосунки з\~оточуючими,\~спричиняючи йому\~душевні страждання\~та психологічний\~дискомфорт. Враховуючи наведене, характер, тривалість та обсяг спричинених моральних страждань внаслідок незаконного притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд вважає справедливим та достатнім стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн, у зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні суду і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив у законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. Враховуючи викладене вище, беручи до уваги те, що надані представником відповідачів письмові докази стосуються підстав притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності та його звільнення, суд до уваги їх не приймає, оскільки протиправність дій відповідачів з приводу накладення дисциплінарного стягнення на [PERSON] вже встановлена постановою Дніпровського апеляційного суду від 10.06.2025, яка набрала законної сили. Крім того, суд не приймає доводи представника відповідачів про неналежність відповідача 2 - Вільногірського міського голови Василенка В.П., так як протилежне встановлено в постанові Дніпровського апеляційного суду від 10.06.2025, якою скасовано ухвалу Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 03.03.2025 про закриття провадження в частині вимог до Вільногірського міського голови Василенка В.П. про визнання незаконним та скасування розпорядження про накладення дисциплінарного стягнення та задоволено саме позовні вимог\~ [PERSON] \~до \~Вільногірської міської\~ради Дніпропетровської\~області, Вільногірського міського голови Василенка Володимира Павловича. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1\~211,20\~грн також підлягають стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача. На підставі ст.ст.15, 16, 23, 201, 1167 ЦК України та

Outcome: partial