Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

12.09.2025 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту смерті, в порядку ст.317-1\~ЦПК України,\~посилаючись на\~те,\~що [INFO] , помер її чоловік [PERSON] , [INFO] . Причина смерті - дисциркуляторна енцефалопатія III, атеросклероз судин головного мозку,\~про що\~видано ДНР\~свідоцтво про\~смерть № [NUMBER] \~від 21.02.2019\~року. Однак, зареєструвати смерть останнього заявник у встановленому законом порядку не може, так як свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] від 28.01.2022 року видане так званим територіальним відділом РАЦС міста Луганськ Луганської області, не відповідає вимогам чинного законодавства України. У зв`язку із чим вона не має можливості зареєструвати смерть чоловіка та реалізувати спадкові права, тому просить суд встановити факт смерті [INFO] у м. Луганськ Луганської області Україна [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~РНОКПП [NUMBER] ,\~уродженця м.\~Луганськ,\~Луганської області,\~громадянина України,\~який помер [INFO] . Представник заявника [PERSON] , [PERSON] до початку проведення відкритого судового засідання надала суду заяву про розгляд справи без її участі, вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи - Київського відділу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~місті Полтаві\~Східного міжрегіонального\~управління Міністерства\~юстиції, в судове засідання не з`явився, заяв не надав. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» - для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається, в тому числі сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України « Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених\~Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч.1 абз. 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами померлого, їхніми представниками до суду за межами такої території України. Заявник [PERSON] є дружиною [PERSON] , що підтверджено копією Свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , виданого 27.08.2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції у Луганській області, про що зроблено актовий запис № 506. Згідно копії «Свидетельства о смерти, выданого Жовтневым отделом записи актов гражданского состояния Луганского городского управления юстиции Министерства юстиции луганской народной республики 28 января 2022 года, серия [NUMBER] » (російською мовою) вбачається, що «23.01.2022 года умер [PERSON] » (російською мовою). Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 56 від 24.01.2022 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] вдома, за адресою: [ADDRESS] , причина смерті - дисциркуляторна енцефалопатія III, атеросклероз судин головного мозку. Відповідно до Свідоцтва про поховання № 123 від 24.01.2022 року, виданої директором КП «Ритуальна служба м.Луганська», поховання померлого [PERSON] , здійснено в м.Луганськ на дільниці № 15 кладовища «Острая могила». Наведені документи відповідно до інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ щодо окремих питань застосування Закону України від 04.02.2016 року «Про внесення змін до ЦПК України щодо встановлення факту народження або смерті на тимчасово окупованій території» беруться до уваги під час розгляду даної справи, проте відповідно до ч. ч. 2, 3\~ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Отримати свідоцтво про смерть у відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнято відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до\~Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». За п.8 ч.1\~ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. За ч.2\~ст. 319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»\~державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Таким чином, медичні документи, що підтверджують факт смерті особи на тимчасово окупованій території м. Луганськ, луганської народної республіки, Російської Федерації, видані діючими сьогодні медичними закладами, за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації смерті особи в органах РАЦС Міністерства юстиції України. Не може вважатись легітимним на території України і свідоцтво про смерть особи, видане органом, який створено на цій території в порядку, не передбаченому законом України. Документи, які видані органом, що створений на тимчасово окупованій території у порядку, не передбаченому законами України, відповідно до частини 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» є недійсними і не створюють правових наслідків. Відповідно до ч.1\~ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України»\~громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з ч. ч. 1-2\~ст.4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~на тимчасово окупованій території на строк дії цього\~Закону\~поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до\~указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/22 від 24.02.2022, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та триває до цього часу. Згідно Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 30.11.2022 р. № 280 "Про внесення змін до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75" затверджено перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом 16 вересня 2022 року, до якого входить зокрема територія Луганського міської територіальної громади. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Також, виходячи з практики ЄСПЛ, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Таким чином, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про реєстрацію смерті особи, виданих органами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки можливість збору доказів реєстрації смерті особи на окупованій території може бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Отже, суд приходить до висновку, що заявниця не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть свого чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] в м. Луганськ, лнр, Російська Федерація, оскільки на вказаній території не здійснюють повноваження органи влади України як заклади охорони здоров`я або судово-медичні установи, які б мали можливість встановити факт смерті, так і органи реєстрації актів цивільного стану, які б мали можливість зареєструвати факт смерті та видати належне свідоцтво про смерть. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~передбачено, що у разі порушення положень цього\~Закону\~державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Оскільки заявниця позбавлена можливості в іншому, ніж у судовому порядку встановити факт смерті свого чоловіка на тимчасово окупованій території, а також надати для реєстрації смерті документи, передбачені законодавством України, при цьому встановлення факту смерті має для заявниці юридичне значення, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що факт смерті [PERSON] підтверджується наданими суду доказами, тому є правові підстави для задоволення заяви і для встановлення факту смерті. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved