Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» (далі - ТОВ «ФК «Еліт») звернулось до Ямпільського районного суду Сумської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 18.03.2020 АТ «Альфа-Банк» та відповідач уклали договір про надання кредиту №501247392, відповідно до умов якого АТ «Альфа-банк» надав позичальнику кредит у сумі 30000 грн. строком на 48 місяців на споживчі потребі з процентною ставкою 45%. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором АТ «Альфа-Банк» виконав своєчасно і у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Станом на 20.09.2021 за кредитним договором загальна сума заборгованості становить 50315,65 грн. 20.09.2021 між ТОВ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу, на підставі якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 18.03.2020, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 50315,65 грн., судовий збір та витрати на правничу допомогу у розмірі 9200 грн. 02.04.2025 постановлено ухвалу про передачу цивільної справи за підсудністю. 16.04.2025 постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористалася. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б). Зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. 18.03.2020 АТ «Альфа-Банк» та відповідач, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), уклали угоду про надання кредиту №501247392. Сума кредиту 30000 грн., строк кредиту 48 місяців, процентна ставка 45% річних, фіксована. Дата повернення кредиту - 18.03.2024. АТ «Альфа-Банк» прийняв пропозицію відповідача на укладення угоди про надання кредиту, тобто відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, погодився з усіма умовами, що діяли на час його підписання. Факт виконання банком зобов`язань за договором підтверджено випискою по особовому рахунку з 18.03.2020 по 20.09.2021, яка свідчить про рух коштів за рахунком, що є належним доказом в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». 20.09.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» укладено договір факторингу №3, на підставі якого відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором до відповідача, а ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло статусу кредитора за кредитним договором від 18.03.2020, укладеним між АТ «Альфа-Банк» та відповідачем у розмірі 50315,65 грн., з яких 30000 грн. - заборгованість по тілу кредиту та 20315,65 грн. - заборгованість по процентам. Згідно розрахунку заборгованості станом на 20.09.2021 заборгованість відповідача перед позивачем становить 50315,65 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 641 ЦК України, пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК України). Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризик настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі №209/3046/20 зазначено, що виписка по картковому рахунку, що міститься в матеріалах справи, є належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами. Судом встановлено, що 18.03.2020 між відповідачем та АТ "Альфа-Банк" був укладений кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 30000 грн. та зобов`язався його повернути банку в строки та на умовах, визначених договором. АТ "Альфа-Банк" відповідно до договору факторингу від 20.09.2021 передало ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» право вимоги до відповідача за кредитним договором в сумі 50315,65 грн. Відповідач не виконав свої зобов`язання за кредитним договором від 18.03.2020, внаслідок чого станом на 20.09.2021 за ним утворилась заборгованість у розмірі 50315,65 грн., з яких 30000 грн. - заборгованість по тілу кредиту та 20315,65 грн. - заборгованість по процентам. Станом на день подачі позову до суду відповідачем борг за кредитним договором не повернуто, таким чином позивач обґрунтовано вимагає стягнення з відповідача на свою користь кредитної заборгованості. Будь-яких доказів спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, який узгоджується із випискою по особовому рахунку, відповідач суду не надала, як і не надала доказів щодо належного виконання нею умов договору. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є обґрунтованим, а відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 18.03.2020 у розмірі 50315,65 грн. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 3028 грн. та витрати на правничу (правову) допомогу у розмірі 9200 грн. у зв`язку з документальним підтвердженням їх понесення. Загалом сума судових витрат, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 12228 грн. (9200 грн. + 3 028 грн.= 12228 грн.).

Outcome: approved