Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] 14.05.2025 звернулася в Київський районний суд м. Полтави з позовом до відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення трьох відсотків річних, інфляційних втрат, пені, яку неодноразово уточнювала. Подана до суду 16.05.2025 позовна заява обґрунтована тим, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19.08.2024 у справі № 552/3308/24 позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, визнано транзакцію щодо переказу 05.04.2024 коштів з особистого рахунку [PERSON] на рахунок АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 1610 грн 40 коп нечинною, стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] кошти в сумі 1610 грн 40 коп, інфляційні втрати за квітень 2024 - \~ \~ \~ \~112 грн 73 коп та 3 % річних в сумі 6 грн 22 коп, а всього 1729 грн 35 коп. Вказувала, що фактично кошти повернуті АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] лише 06.05.2025, період порушення АТ КБ «Приватбанком» виконання грошового зобов`язання щодо повернення коштів в сумі 1610,4 грн. [PERSON] складає 13 місяців, а тому вважає, що відповідно до положень \~ \~ \~ \~ч. 2 ст. 625 ЦК України АТ КБ «Приватбанк» зобов`язаний сплатити їй інфляційні втрати за період з 01.05.2024 по 06.05.2025 в сумі 5 266,73 грн; 3 відсотки річних за період з 01.05.2024 по 06.05.2025 в сумі 49 грн. Вважає, що на час здійснення спірної транзакції щодо переказу 05.04.2024 коштів з рахунку [PERSON] на рахунок АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 1610 грн 40 коп. правовідносини регулювалися Законом України «Про платіжні послуги». Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» зобов`язаний сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за період з 5.04.2024 по 6.05.2025. В поданій до суду позовній заяві просила стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] за період з 01.05.2024 по 06.05.2025 \~ \~ \~ \~3 відсотки річних у сумі 49 грн, інфляційні втрати у сумі 5266,73 грн, за період з 5.04.2024 по 6.05.2025 та пеню в сумі 488,23 грн, всього стягнути 5804 грн. Згідно з ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 19.05.2025 позовна заява [PERSON] прийнята до розгляду та відкрито в справі спрощене позовне провадження. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. В судовому засіданні позивач повністю підтримала подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини. Представник відповідача щодо задоволення позовних вимог заперечувала. Суд, заслухавши позивача та представника відповідача, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19.08.2024 у справі № 552/3308/24, яке набрало законної сили 19.09.2024, позовні вимоги [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, визнано транзакцію щодо переказу 05.04.2024 коштів з особистого рахунку [PERSON] на рахунок АТ КБ «ПриватБанк» в сумі 1610 грн. 40 коп. нечинною, стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] кошти в сумі 1610 грн. 40 коп. та 118 грн. 95 коп, а всього 1 729 грн. 35 коп. Судом встановлено та не заперечується АТ КБ «Приватбанк», що судове рішення добровільно виконано не було, в справі № 552/3308/24 судом було видано виконавчий лист, який пред`явлено на примусове виконання до органів Державної виконавчої служби України. Дослідженими в справі доказами встановлено, що сума грошових коштів в розмірі 1729,35 грн на виконання судового рішення отримана позивачем [PERSON] 06.05.2025. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України), а тому її приписи поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Для покладення на відповідача обов`язку зі сплати 3 % річних обов`язковою умовою є визначення суми заборгованості, на яку їх нараховано. Базою нарахування 3% річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями. Оскільки судове рішення в справі № 552/3308/24 виконано 06.05.2025, коли позивач отримала на виконання судового рішення суму грошових коштів, періодом затримки є період з часу набрання рішенням законної сили, з 19.09.2024, до повного його виконання, тобто, 06.05.2025. Звертаючись до суду з позовом, позивач обраховує суму трьох відсотків річних та інфляційних втрат за період з квітня 2024, що є безпідставним, оскільки в даному випадку зобов`язання в порядку ст. 625 ЦК України виникли саме з невиконання судового рішення, яке набрало законної сили 19.09.2024. Суд приходить до висновку, що з відповідача АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] підлягає стягненню сума 3 відсотків річних в розмірі 30,41 грн, інфляційні втрати в розмірі 155,76, з таких розрахунків. Сума заборгованості складає 1610,40 грн, період затримки з 19.09.2024 по 06.05.2025, сукупний індекс інфляції за вказаний період складає 109,672, відповідно сума інфляційних втрат 155 грн 76 коп. Три відсотки річних за період прострочення з 19.09.2024 по 06.05.2025 від суми боргу 1610,40 грн складає 30,41 грн (період прострочення 230 днів). Щодо позовних вимог про стягнення пені в розмірі 488,23 грн, суд враховує таке. Закон України «Про платіжні послуги», яким обґрунтовує свої вимоги позивач [PERSON] , визначає поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлює виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначає загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлює права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначає загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури. Стаття 86 зазначеного Закону визначає відповідальність надавачів платіжних послуг під час виконання платіжних операцій. Оскільки в даній справі предметом розгляду є відповідальність за прострочення виконання підтвердженого судовим рішенням грошового зобов`язання, до правовідносин не підлягає застосуванню Закон України «Про платіжні послуги», а позовні вимоги [PERSON] в цій частині заявлені безпідставно та не підлягають задоволенню. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначено нормами ст. 141 ЦПК України. Позивач в даній справі судовий збір не сплачувала, є особою, яка звільнена від його сплати, тому відповідно до норм ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом.

Outcome: partial