Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Представник позивача адвокат Собина П.М. у травні 2025 року звернувся до суду в інтересах [PERSON] з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 18.11.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014200270000649 було внесено відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 176 щодо порушення авторських прав правовласників програмного забезпечення [PERSON] . 31.12.2014 [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України. 07.01.2015 до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361-1 КК України, а саме про виявлення факту вчинення [PERSON] розповсюдження та збуту шкідливих програмних засобів. 14.01.2025 до ЄРДР були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 361 КК України, а саме про факт втручання [PERSON] у роботу автоматизованої системи та нейтралізування її засобу інтелектуального захисту за допомогою використання шкідливого програмного забезпечення, що призвело до порушення порядку маршрутизації інформації в ній. 15.01.2015 [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 361-1 КК України. 30.01.2015 прокурором прокуратури Тростянецького району Сумської області був затверджений та направлений для розгляду до Тростянецького районного суду Сумської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 176, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 361-1 КК України. Тривалий розгляд кримінального провадження судом відкладався з різних причин, зокрема за клопотанням прокурора, клопотанням потерпілого, та у зв`язку з незабезпеченням прокурором явки свідків. Рішенням Європейського суду з прав людини від 27.06.2022 у справі Case of Pankratov and others v.Ukraine було постановлено, що скарги (Панкратов та 8 інших заяв, у тому числі заява [PERSON] № 25401/21 від 29.04.2021) свідчать про порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції у зв`язку з надмірною тривалістю кримінальних проваджень та відсутністю у національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту. Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 29.10.2021 кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014200270000649 відносно [PERSON] по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України було закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Ухвалою Сумського апеляційного суду від 22.07.2022 було скасовано ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 29.10.2022 щодо закриття кримінального провадження відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 176 КК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановлено нову ухвалу. Зокрема апеляційний суд постановив: кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 176 КК України закрити у зв`язку з відмовою представника потерпілого від обвинувачення; кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 361-1 КК України закрити у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення Представництво інтересів [PERSON] у кримінальному провадженні здійснювалося адвокатом Собиною П.М. відповідно до угоди про надання правових послуг адвоката від 07.01.2015. Умовами вказаної угоди передбачено, що оплата за надані послуги проводиться у розмірі згідно додатку до угоди. 04.06.2015 між сторонами було укладено додаток до зазначеної угоди щодо сплати суми гонорару за послуги адвоката Собини П.М. у розмірі 2500 доларів США, що має бути обраховано на курс гривні на час розрахунку. В разі винесення виправдувального вироку відносно [PERSON] або закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати, гонорар за надання правових послуг адвоката по кримінальному провадженню № 12014200270000649 від 17.11.2014 становить 7500 доларів США, що буде обраховано еквівалентом до гривні на дату проведення розрахунку. 21.03.2025 було складено акт приймання-передачі виконаних робіт згідно якого [PERSON] та Собина П.М. підтвердили виконання робіт адвокатом відповідно до угоди про надання правових послуг. До підписання сторонами акту виконаних робіт, адвокатом надано [PERSON] перелік виконаних робіт за 2015-2017 роки та перелік виконаних робіт за 2018-2022 роки, з якими [PERSON] ознайомився та здійснив власноручний підпис. Позивач сплатив вартість гонорару в розмірі 312525 грн, шляхом перерахування коштів з картки на картку, які були отримані адвокатом. По кримінальному провадженню було безліч судових засідань, що підтверджується матеріалами справи № 588/159/15-к та розмір сплаченого гонорару відповідає обсягу виконаної роботи. Отже, позивач, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 3акону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», має право на відшкодування суми, сплаченої ним захиснику у зв`язку з наданням правових послуг адвоката. У зв`язку з наведеним, представник позивача просить судстягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку на користь [PERSON] грошові кошти на відшкодування судових витрат сплачених ним у зв`язку з наданням правових послуг адвоката у кримінальній справі в сумі 312525 грн. Ухвалою суду від 23.05.2025 було відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого засідання. 30.05.2025 представником Сумської обласної прокуратури був поданий відзив на позов, у якому представник відповідача зазначив, що наведена у позові сума витрат для надання правової допомоги (312525 грн) є неспівмірною зі стягнутою судом сумою моральної шкоди (610120,96 грн), складністю кримінального провадження та вчинених адвокатом дій, спрямованих на надання відповідної правової допомоги. Долучена представником позивача угода про надання правничих послуг адвоката від 07.01.2015 та додаток до неї не містять обґрунтувань складності справи, у якій [PERSON] надавалася правова допомога, а також підтверджуючої інформації (доказів) кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, орієнтовний перелік правничих послуг та їх вартість та інші істотні обставини. Відсутній належним чином складений звіт про виконану по цій угоді роботу. Крім того, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у випадку укладення між ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху». Суд не зобов`язаний присуджувати сторін, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені ним витрати на професійну правничу допомогу. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обсягу та змісту наданих послуг, реальності, необхідності та розумності витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні. Не обґрунтовано та не доведено дотримання правових вимог щодо врахування фактично витраченого адвокатом часу при визначенні розмірів гонорару, зазначених в угоді про надання правничих послуг адвоката від 07.01.2015 та додатку до неї, укладеним між позивачем та Собиною П.М. , їх розумності та співмірності зі складністю справи. Тому представник відповідача заперечує проти задоволення позову. 12.06.2025 представницею Державної казначейської служби України був поданий відзив на позов, у якому представниця відповідача вказала, що ні Державна казначейська служба України, ні її працівники, не вчиняли по відношенню до позивача жодних протиправних дій, що могли б порушити його законні права та інтереси, а також призвести до звернення до суду за їх захистом. Надана позивачем до матеріалів справи угода про надання правничих послуг адвоката від 07.01.2015 не містить обґрунтувань складності справи у якій [PERSON] надавалась правова допомога, а також підтверджуваної інформації (доказів) кваліфікації і досвіду адвоката, фінансового стану клієнта, орієнтовний перелік правничих послуг і їх вартість та інші істотні обставини. Позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обсягу та змісту наданих послуг, реальності, необхідності та розумності витрат на правову допомогу у кримінальному провадженні. Не обґрунтовано та не доведено дотримання вимог щодо фактично витраченого адвокатом часу при визначенні розміру гонорару, зазначеного в угоді про надання правничих послуг адвоката, його розумності та співмірності зі складністю справи. Тому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав повністю обґрунтувавши обставинами викладеними у позовній заяві, просив задовольнити вимоги. Представники відповідачів у судовому засіданні проти позову заперечили пославшись на обставини викладені у відзивах на позов. Заслухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані із відшкодуванням шкоди, позов частково обґрунтований і підлягає частковому задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що 17.11.2014 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12014200270000649 було внесено відомості про кримінальне правопорушення в якому [PERSON] 31.12.2014 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України (а.с. 21-23). 30.01.2015 прокурором прокуратури Тростянецького району Сумської області був затверджений та направлений на розгляд до Тростянецького районного суду Сумської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 12014200270000649 від 17.11.2014 по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 176, ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 361-1 КК України (а.с. 23-25). В подальшому прокурором було змінено обвинувачення у кримінальному провадженні відносно [PERSON] та фактично виключено з обвинувачення кваліфікацію дій за ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 361-1 КК України. Згідно зміненого обвинувального акту, який був затверджений 05.08.2021 керівником Охтирської окружної прокуратури, [PERSON] обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України (а.с. 25-28). Судовий розгляд даного кримінального провадження Тростянецьким районним судом Сумської області було завершено постановленням ухвали 29.10.2021, якою кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України було закрито у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України (а.с. 29-31). Ухвалою Сумського апеляційного суду від 25.07.2022 було частково задоволено апеляційну скаргу захисника обвинуваченого та скасовано ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 29.10.2021 у кримінальному провадженні відносно [PERSON] по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та постановлено нову ухвалу, якою кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 176 КК України закрито у зв`язку з відмовою представника ДП «Єврософтпром» від обвинувачення. Також кримінальне провадження відносно [PERSON] за ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 361-1 КК України закрито на підставі п. 2 ч. 2 ст. 284 КПК України у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення (а.с. 32-34). Ухвалою Верховного Суду від 31.10.2022 було відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою прокурора на вищезазначену ухвалу Сумського апеляційного суду від 25.07.2022 із тих підстав, що зміна прокурором обвинувального акту шляхом виключення з обсягу обвинувачення твердження про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 1 ст. 361-1 КК України фактично свідчить про відмову останнього від підтримання обвинувачення в цій частині (а.с. 35). Відповідно до хронологічної довідки по кримінальному провадженню, складеної секретарем судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду, досудове слідство та судовий розгляд кримінального провадження № 12014200270000649 тривав з 17.11.2014. Судові засідання неодноразово відкладалися з різних причин, зокрема і через неявку обвинуваченого та його захисника (а.с. 9-12). Рішенням Європейського суду з прав людини від 27.10.2022 Case of Pankratov and others v.Ukraine (Панкратов та 8 інших заяв, у тому числі заява [PERSON] № 25401/21 від 29.04.2021) констатовано порушення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції у зв`язку з надмірною тривалістю кримінальних проваджень та відсутністю у національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту (а.с. 36). Відповідно до положень статті 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди і відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства прокуратури або суду, встановлюється законом. На день розгляду справи єдиним таким законом є Закон «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», сфера дії якого поширюється, в тому числі, й на осіб, стосовно яких постановлено виправдувальний вирок, закрите кримінальне провадження у зв`язку з відмовою від підтримання державного обвинувачення. Статтею 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі Закон № 266/94-ВР) встановлено, що відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону № 266/94-ВР право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадку закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутності у діянні складу кримінального правопорушення або невстановлення достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпання можливостей їх отримати. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 3 Закону № 266/94-ВР у наведених у статті 1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються), зокрема, суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону № 266/94-ВР відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Отже, внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, що підтверджується закриттям кримінального провадження у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення, а також у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, позивач має право на відшкодування коштів сплачених у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги, і право на таке відшкодування виникає в силу прямої вказівки закону. Такі висновки суду узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними у постанові від 31.08.2022 по справі №306/701/20, зокрема Верховний Суд вказав, що крім такої реабілітуючої підстави як закриття кримінального провадження у зв`язку з відмовою прокурора від державного обвинувачення, так як не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпано можливості їх отримати, за двома іншими епізодами потерпілі відмовилися від обвинувачення й кримінальне провадження щодо обвинуваченого закрито. У цьому випадку таке кримінальне провадження переходить у форму приватного обвинувачення (судові рішення Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду у справах № № 487/1817/18, 712/1710/19). При цьому при відмові потерпілого від обвинувачення та закриття кримінального провадження не потрібно встановлювати ні сам факт кримінального правопорушення, ні винуватість чи невинуватість особи, так як означає, що не було самого злочину. Відмова потерпілого від обвинувачення є альтернативною формою вирішення кримінально-правових конфліктів. У зв`язку з викладеним Верховний Суд виходить із того, що обвинувачений реабілітований повністю. Таким чином, позивач має право на відшкодування завданої йому моральної шкоди за рахунок держави. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16.11.2000 № 13-рп/2000 та від 30.09.2009 № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційним Судом України від 30.09.2009 № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною з змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Положеннями КПК України визначено, що юридична допомога в кримінальному провадженні (кримінальній справі) включає дії адвоката як на стадії досудового розслідування, так і судового провадження. У постановах Верховного Суду від 08 червня 2022 року у справі № 750/958/20 (провадження № 61-12600св21) та від 02 листопада 2023 року у справі № 127/9332/22 (провадження № 61-5746св23) вказано, що передбачені статтею 137 ЦПК України підстави зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути застосовані у разі вирішення питання про відшкодування (повернення) на підставі пункту 4 статті 3 Закону № 266/94-ВР суми, сплаченої громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Отже, визначені наведеним Законом суми, сплачені громадянином у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги під час досудового розслідування та судового розгляду кримінальної справи, не є тотожними витратам на правничу допомогу, передбаченим статтею 137 ЦПК України, тому у зазначеному випадку застосуванню підлягає спеціальна норма закону. Пунктом 10 Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду», затвердженого спільним наказом Міністерства юстиції України, Генеральної прокуратури України, Міністерства фінансів України від 4 березня 1996 року №6/5/3/41 передбачено, що громадянинові підлягають також поверненню суми, сплачені ним у зв`язку з наданням юридичної допомоги. До цих сум відносяться суми, сплачені ним адвокатському об`єднанню (адвокату) за участь адвоката у справі, написання касаційної і наглядної скарги, а також внесені ним в рахунок оплати витрат адвоката у зв`язку з поїздками у справі до касаційної та наглядної інстанції. Згідно пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Відповідно до положень ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, оплата послуг адвоката здійснюється на підставі угоди між останнім та громадянином, а гонорар адвоката може визначатися або у фіксованому розмірі або ж у вигляді погодинної оплати. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). На підтвердження понесених витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), акти виконаних робіт, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення (інструкція) з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо). Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Подібний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 201/4534/20 та від 01 травня 2024 року у справі № 461/2033/23. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: 1) надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; 2) складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; 3) захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; 4) надання правничої допомоги свідку у кримінальному провадженні; 5) представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; 6) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами; 7) представництво інтересів фізичних і юридичних осіб, держави, органів державної влади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо інше не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; 8) надання правничої допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань; 9) захист прав, свобод і законних інтересів викривача у зв`язку з повідомленням ним інформації про корупційне або пов`язане з корупцією правопорушення. На підтвердження заявлених вимог стороною позивача були надані такі докази: - угода про надання правових послуг адвоката, укладена 07.01.2015 між [PERSON] та адвокатом Собиною П.М., відповідно до якої останній прийняв на себе зобов`язання на представництво інтересів [PERSON] у кримінальному провадженні № 12014200270000649 від 17.11.2014 на усіх стадіях провадження. Оплата за надані послуги проводиться у розмірі згідно додатку до угоди (а.с. 13); - додаток до угоди про надання правових послуг адвоката, укладений 04.06.2015 між [PERSON] та адвокатом Собиною П.М., відповідно до якого гонорар адвоката Собини П.М. за надання правових послуг по кримінальному провадженню № 12014200270000649 від 17.11.2014 становить 2500 доларів США, що буде обраховано на курс гривні на час розрахунку. В разі винесення виправдувального вироку відносно [PERSON] або закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливості їх отримати, гонорар за надання правових послуг адвоката по кримінальному провадженню № 12014200270000649 від 17.11.2014 становить 7500 доларів США, що буде обраховано еквівалентом до гривні на стан проведення розрахунку (а.с. 13); - акт приймання - передачі виконаних робіт від 21.03.2025 згідно якого [PERSON] прийняв роботу виконану адвокатом Собиною П.М. відповідно до умов про надання правових послуг адвоката від 07.01.2015 та додатку від 04.06.2015. Вартість гонорару по даній угоді на час підписання акту становить 7500 доларів США (а.с. 14); - платіжну інструкцію №@2PL705025 про сплату [PERSON] на рахунок адвоката Собини П.М. коштів у розмірі 312525 грн, як гонорару згідно угоди про надання правових послуг адвоката від 07.01.2015 (а.с. 14); - перелік виконаних робіт за 2015-2017 роки та перелік виконаних робі за 2018-2022 роки, з якими [PERSON] ознайомився 20.03.2025 та вказав, що згоден (а.с. 15-18). Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на оплату юридичної допомоги адвоката Собини П.М. у кримінальному провадженні №12014200270000649та їх розмір в сумі 312525 грн. Разом з тим, суд вважає, що заявлений позивачем розмір витрат на оплату юридичної допомоги адвоката є завищеним зважаючи на таке. Відповідно до умов угоди про надання правових послуг адвоката від 07.01.2015 та додатку до цієї угоди від 04.06.2015 між [PERSON] та адвокатом Собиною П.М., було погоджено сплату гонорару за надання послуг з представництва інтересів у кримінальному провадженні, а також за позитивне для клієнта рішення, тобто «гонорару успіху». Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду викладених у постанові від 16.11.2022 по справі №922/1964/21, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У постанові від 12.05.2020 по справі №904/4507/18 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що в рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19.10.2000 у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) Європейський суд з прав людини вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з "гонораром успіху". ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§55). Велика Палата Верховного Суду зауважила, що з урахуванням практики ЄСПЛ не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату "гонорару успіху", у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. У пункті 268 рішення від 23.01.2014 у справі "East / West Alliance Limited" проти України" за заявою №19336/04 ЄСПЛ також нагадав, що згідно з практикою Суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Отже суд вважає, що погоджений між [PERSON] та адвокатом Собиною П.М. "гонорар успіху" є домовленістю клієнта і адвоката, а тому не підтверджує безумовно обсяг наданих послуг і виконаних робіт, як і не може свідчити про критерій реальності адвокатських витрат, щодо встановлення їхньої дійсності та необхідності саме в розмірі гонорару успіху. Враховуючи установлені судом обставини, а також вимоги вищевикладеного чинного законодавства та судової практики суд вважає обґрунтованими витрати позивача на оплату юридичної допомоги в розмірі 150000 грн. Саме такий розмір витрат позивача на оплату юридичної допомоги, на думку суду, що не призведе до надмірного збагачення позивача та буде обґрунтованим з точки зору реальності та розумності. Відтак позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Також суд вважає необхідним зазначити, що сформульована представником позивача позовна вимога містить зайве посилання на стягнення коштів шляхом списання з Єдиного казначейського рахунку. Відповідно до висновків Верховного Суду викладених у постанові від 18.11.2020 по справі № 554/5980/18 кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України. У таких справах резолютивна частина судового рішення не повинна містити відомостей про суб`єкта його виконання, номери та види рахунків, з яких буде здійснено стягнення коштів. Отже, в резолютивній частині рішення необхідно зазначити лише те, що кошти стягуються з Державного бюджету України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати по оплаті судового збору слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial