Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Адвокат Мельник О.О. в інтересах позивачки звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями в порядку спадкування за набувальною давністю, посилаючись на те, що власником будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , являвся [PERSON] з 2002 року. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] , з 06 червня 2007 року по теперішній час позивач, [PERSON] , [INFO] , проживає в житловому будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальна площа якого становить 45 кв. м., що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов проживання виданого Новоархангельською селищною радою від 08 квітня 2024 року № 420. Згідно з виписки погосподарської книги від 16 серпня 2023 року № 664, виданою Новоархангельською селищною радою, будинок розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,15 га, яка знаходиться у користуванні гр. [PERSON] . Номер об`єкта по господарського обліку: 01-0114-1. Позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє цим цілим нерухомим майном та використовує його для власних потреб з 2007 року по сьогоднішній час. Вартість об`єкта нерухомого майна станом на 14 лютого 2024 року становить 135000 грн., що підтверджується висновком про вартість об`єкту нерухомого майна. Представник позивачки просить суд визнати за позивачкою право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , враховуючи те, що позивачка понад 10 років продовжує відкрито, безперервно користуватися даним житловим будинком/а.с.1-3/. Позивача та її представник в судовому засіданні позов підтримали повністю та просили його задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знайома з позивачкою з 2010 року, вони працюють разом на одному місці роботи. Позивачка проживає в будинку [ADDRESS] сама, інколи до неї приїздить дочка, інші люди там не проживають. Жодних перешкод у проживанні в даному будинку їй ніхто не чинить. Позивачка проживає там від моменту їхнього знайомства безперервно, нікуди не виїздила протягом даного часу. Про те, чи позивачка має документи на даний будинок, їй нічого не відомо. Відомо, що позивачка самостійно сплачує за електроенергію. Також зазначила, що знає про те, що попередній власник вказаного будинку помер, про спадкоємців нічого не знає. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що знайомий з позивачкою з 2008 року, оскільки остання проживає поряд з ним, у будинку [ADDRESS] . Відповідачі також йому знайомі, тому як також проживають по сусідству. З 2008 року позивачка проживає у вищевказаному будинку, нікуди не виїздила, веде домашнє господарство на вказаному домоволодінні, сплачує рахунки за електроенергію. Про те, щоб хтось чинив перешкоди позивачці у проживанні чи володінні вказаним будинком йому нічого не відомо. Заслухавши представника позивачки, свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку. Ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У відповідності до частин 1 та 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Крім того, ч. 1 ст. 30 ЦПК України визначено, що позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою. Ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вказує на те, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] народилася [INFO] в с. Миропіль Маловисківського району Кіровоградської області світлокопія паспорта громадянина України серії [NUMBER] /а.с.5/. Матеріали справи містять світлокопію договору купівлі-продажу жилого будинку, відповідно до якого 03.04.2002 року [PERSON] купив у [PERSON] жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] , договір посвідчено державним нотаріусом Новоархангельської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 424 /а.с.8/. Відповідно до світлокопії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] у м. Умань Черкаської області /а.с.9/. 08 квітня 2024 року комісією в складі старости Вільченка О.М., діловода [PERSON] Торговицького старостинського округу Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області було зроблено обстеження матеріально-побутових умов проживання гр. [PERSON] [INFO] уродженки с. Миропіль Маловисківського району Кіровоградської області, де виявили наступне: гр. [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає з 06 червня 2007 року по теперішній час по [ADDRESS] . Домоволодіння має чотири житлових кімнати та веранду /а.с.10/. Згідно виписки з погосподарської книги, виданої Торговицьким старостинським округом Новоархангельської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області за №664 від 16.08.2023 року [PERSON] , 1985 року народження, дійсно являлася власником будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Номер об`єкта по господарського обліку: 01-0114-1. Загальна площа будинку - 45,00 м2, житлова площа - 29,98 м2. Рік побудови - 1960 р. Будинок розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею - 0,15 га., яка знаходиться у користуванні гр. [PERSON] /а.с.11/. Вартість будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] 135000 грн. про що свідчить світлокопія висновку про вартість об`єкту нерухомого майна /а.с.12/. За клопотанням сторони позивача, ухвалою Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 15 січня 2025 року задоволено клопотання про витребування доказів, а саме копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . При дослідженні копії вищевказаної спадкової справи, судом встановлено, що після смерті [PERSON] до державного нотаріуса Новоархангельської державної нотаріальної контори Голованівського району Кіровоградської області із заявами про прийняття спадщини звернулась дружина померлого [PERSON] в своїх інтересах та інтересах доньки [PERSON] /а.с.24,25/. Вирішуючи даний позов, суд застосовує наступні норми цивільного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у\~ст. 317 ЦК України. Набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти. Згідно зі\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Моментом виникнення майнових прав, а саме суб`єктивних прав учасників правовідносин, пов`язаних із володінням, користуванням і розпорядженням майном, є момент набуття права власності. При вирішенні питання щодо правомірності набуття права власності суд повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб, позивач набув чи має намір набути право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному законом. За твердженням представника позивачки будинок за адресою [ADDRESS] використовується позивачкою (вона проживає в ньому) після смерті [PERSON] з 06.06.2007 року, хоча останній помер [INFO] /а.с. 2,9/. Матеріали цивільної справи не містять відомостей про наявність родинних стосунків між позивачкою та померлим [PERSON] . Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності за набувальною\~давністю\~на підставі ст. 344\~ЦК України,\~представник позивачки стверджувала, що позивачка має право на визнання за нею права власності за набувальною\~давністю\~на вищезазначений будинок. Згідно із\~ст. 328 ЦК України\~набувальна\~давність\~є однією із підстав набуття права власності. Відповідно до\~частин 1\~та 4 ст. 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна\~давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною\~давністю\~на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Правовий інститут набувальної\~давності\~опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною\~давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною\~давністю\~виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація). Аналізуючи поняття добросовісності заволодіння майном як підстави для набуття права власності за набувальною\~давністю\~відповідно до\~ст. 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Відтак, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною\~давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною\~давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Відповідна особа має добросовісно заволодіти саме чужим майном, тобто об`єкт давнісного володіння повинен мати власника або бути річчю безхазяйною (яка не має власника або власник якої невідомий). Нерухоме майно може стати предметом набуття за набувальною\~давністю\~якщо воно має такий правовий режим, тобто є об`єктом нерухомості, який прийнято в експлуатацію. Відкритість володіння майном означає, що володілець володіє річчю відкрито, без таємниць, не вчиняє дій, спрямованих на приховування від третіх осіб самого факту давнісного володіння. При цьому володілець не зобов`язаний спеціально повідомляти інших осіб про своє володіння. Володілець має поводитися з відповідним майном так само, як поводився б з ним власник. Давнісне володіння є безперервним, якщо воно не втрачалося володільцем протягом усього строку, визначеного законом для набуття права власності на майно за набувальною\~давністю. При цьому втрата не зі своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної\~давності\~в разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування (абз. 2 ч. 3 ст. 344 ЦК України); не переривається\~набувальна\~давність, якщо особа, яка заявляє про давність\~володіння, є правонаступником іншого володільця, адже в такому випадку ця особа може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм\~спадкоємцем\~(правонаступником) вона є (ч. 2 ст. 344 ЦК України). Також не перериває набувальної\~давності\~здійснення володільцем фактичного розпорядження майном у вигляді передання його в тимчасове користування іншій особі. Давнісне володіння має бути безперервним протягом певного строку, тобто бути тривалим. Тривалість володіння передбачає, що має спливти визначений у\~ЦК України\~строк, що різниться залежно від речі (нерухомої чи рухомої), яка перебуває у володінні певної особи. Для нерухомого майна такий строк складає десять років. Також для набуття права власності на майно за набувальною\~давністю\~закон не повинен обмежувати чи забороняти таке набуття. При цьому право власності за набувальною\~давністю\~на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається виключно за рішенням суду. Отже, набуття відповідною особою права власності за набувальною\~давністю\~можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Відсутність добросовісності в позивача під час заволодіння ним спірним майном звільняє від потреби аналізувати інші умови набуття права власності за набувальною\~давністю, передбачені\~ст. 344 ЦК України. Подібні правові висновки зазначені у\~постанові Великої Палати Верховного Суду постанові від 14 травня 2019 року у справі N 910/17274/17,\~провадження N 12-291гс18, а також у постанові Верховного Суду від 10 січня 2023 року у справі N 462/1720/21 (провадження N 61-7977св22). Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність усіх зазначених вище обставин, передбачених\~ст. 344 ЦК України, необхідних для набуття позивачкою права власності за набувальною\~давністю. Так [INFO] після смерті [PERSON] відкрилася спадщина. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка знала про смерть [PERSON] , а тому повинна була знати, що інші особи (спадкоємці) можуть претендувати на нерухоме майно, і тому вона не може набути право власності на зазначене домоволодіння за набувальною давністю. Окрім того, представник позивачки ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не навела обставин, яким чином позивачка потрапила до домоволодіння на яке вона претендує, а саме самостійно, з дозволу власника, наявності певних домовленостей, наявності угод (договору оренди, договору купівлі-продажу вчинені в усному або письмовому порядку) тобто, як вона заволоділа зазначеним вище нерухомим майном. Також суду не надано доказів на підтвердження факту користування нерухомим майном позивачкою (проведення ремонтних робіт, оплати за комунальні послуги, договорів про надання комунальних-послуг складених з відповідною організацією та позивачкою). Таким чином, на погляд суду, позивачка не є добросовісним набувачем будинку, право власності на який просить визнати за набувальною\~давністю, а сам по собі факт користування позивачкою цим майном не є підставою для виникнення у неї права власності за набувальною\~давністю. З огляду на вмотивоване, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні цивільного позову в повному обсязі. Судові витрати по справі суд відносить за рахунок позивачки. На підставі\~ викладеного та \~

Outcome: dismissed