Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник, [PERSON] ) звернулася до Печерського районного суду м. Києва в порядку окремого провадження, заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - заінтересована особа, ГУ ПФУ в м. Києві) із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, належності їй трудової книжки серії [NUMBER] . В обґрунтування вимог заяви [PERSON] зазначає, що вона перебуває на обліку в ГУ ПФУ в м. Києві та при оформлення документів на отримання пенсії, ГУ ПФУ в м. Києві відмовилося зараховувати до страхового стажу періоди роботи згідно з трудовою книжкою серії [NUMBER] , на титульній сторінці якої зазначено її ім`я російською мовою « [PERSON] » (мовою оригіналу), тоді як в паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданому на її ім`я, вказано « [PERSON] » (мовою оригіналу). Зазначає, що різниця в написанні імені виникла внаслідок різного написання в офіційних документах варіантів особового імені, зокрема, під час отримання паспорта громадянина України, який видавався на заміну старого, виданого в СРСР, паспортний відділ написав її ім`я російською мовою відповідно до чинних на той час правил перекладу імен, написаних російською мовою на українську мову. Вказує, що реалізація права на призначення їй пенсії унеможливлюється через вказаний недолік у трудовій книжці. За таких обставин, заявник вимушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності їй трудової книжки серії [NUMBER] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2025 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.05.2025 року заяву [PERSON] було залишено без руху та надано заявнику строк для усунення недоліків заяви. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.06.2025 року продовжено строк залишення без руху заяви [PERSON] . 16.06.2025 року заявник усунула недоліки заяви. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.06.2025 року в порядку окремого провадження відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення, та судове засідання призначено на 05.08.2025 року. 30.06.2025 року з використанням підсистеми «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від заявника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій остання зазначила, що вимоги заяви підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.08.2025 року, у зв`язку із неявкою представника заінтересованої особи, відповідно до ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 11.09.2025 року. 14.08.2025 року з використанням підсистеми «Електронний суд» на адресу Печерського районного суду м. Києва від заявника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій остання зазначила, що вимоги заяви підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. В судове засідання 11.09.2025 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце цього засідання повідомлені належним чином, в тому числі, з використанням засобів мобільного зв`язку, електронною поштою та шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Заявник у заяві від 14.08.2025 року просила розглядати справу за її відсутності. Як визначено у ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Оскільки, згідно з п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі, зокрема, неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню, зважаючи на наступне. Суд встановив, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.12.1962 року - прізвище, ім`я та по батькові заявника було викладене як « [PERSON] » (мовою оригіналу) (а. с. 57). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 02 лютого 2022 року Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) прізвище, ім`я та по батькові заявника було викладене як « [PERSON] » (а. с. 59). 18.12.1981 року у зв`язку із укладенням шлюбу, заявник змінила прізвище на [PERSON] , ім`я та по батькові заявника у свідоцтві про шлюб було викладене як « [PERSON] » (мовою оригіналу), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.12.1981 року (а. с. 61). Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 21.11.1996 року Дарницьким РУ ГУ МВС України в м. Києві, прізвище, ім`я та по батькові заявника на другій сторінці викладене як « [PERSON] » (мовою оригіналу) (а. с. 50-55). Відповідно до довідки про присвоєння ідентифікаційного номера ДПА у Дарницькому районі м. Києва від 23.12.1977 року, [PERSON] присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] (а. с. 48). Проте, відповідно до трудової книжки серії [NUMBER] прізвище, ім`я та по батькові заявника викладене як « [PERSON] » (мовою оригіналу) (а. с. 67-75). Згідно ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як визначено у ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. При цьому, в порядку окремого провадження про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті, якщо установи, які видали, ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Так, встановлення факту належності [PERSON] трудової книжки серії [NUMBER] необхідне для розрахунку трудового стажу та визначення розміру пенсійного забезпечення. При цьому, оскільки трудова книжка заявника була заповнена ще 01.03.1985 року, то установа, яка видала цю трудову, не може виправити допущену в ній помилку. Суд вважає, що на особу не може перекладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в її трудовій книжці, оскільки працівник не може відповідати за правильність і повноту оформлення документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення заявника його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії за віком. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в її трудовій книжці. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи надані заявником копії документів, суд вважає, що вимоги заяви [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. При вирішенні питання розподілу між сторонами судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення в справах окремого провадження - судові витрати не відшкодовуються. Враховуючи викладене,

Outcome: approved