Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

21 жовтня 2024 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття; допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Свій позов мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2015. На підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року шлюб розірваний. Від цього шлюбу є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу їхня спільна дитина проживає з нею та знаходяться на її утриманні. Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання дитини, однак суми, які він перераховує, не є фіксованими, а сплачуються ним в тому розмірі, в якому вважає за доцільне сам відповідач. Варто зазначити, що угода про сплату аліментів між нею та відповідачем не укладалась. Тому, з метою захисту права дитини на належне утримання з боку батька, який проживає окремо, вона звернулася суду з заявою про стягнення аліментів. Відповідач [PERSON] працює поліцейським СРПП відділення поліції № 1 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області та має регулярний дохід. Стягнення по виконавчим документам з нього не проводяться. Інших осіб на утриманні немає, а тому, він спроможний сплачувати належні аліменти на дитину. Ухвалою суду від 25.10.2024 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Від відповідача [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина задовольнити частково та стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 3600 грн., починаючи з 21 жовтня 2024 року і до його повноліття. В обґрунтування посилався на наступне. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 20.05.2024, справа № 643/5046/24, шлюб між ним та [PERSON] розірвано, однак, шлюбно-сімейні відносини між ними припинено в 2022 році. Позивач вказує на те, що син проживає разом із [PERSON] та перебуває на її утриманні, проте не надає жодних належних та допустимих доказів обґрунтованості заявлених позовних вимог. Так, позивач не надала суду доказів того, що їхній спільний син проживає у даний час разом із нею, не надавши при цьому довідку з місця їх спільного проживання. Відповідно до даних АТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] не працює та немає доходів. Як передбачає діюче законодавство обов`язок утримання неповнолітньої дитини покладається на обох батьків дитини. Ним до суду надано виписки АТ КБ «ПриватБанк» про те, що починаючи з січня 2022 року, з моменту окремого проживання з [PERSON] , він постійно перераховує на карту банку [PERSON] матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в середньому 5000 грн. на місяць, а в деякі місяці ним перераховувались кошти двічі та тричі на місяць. Вказана обставина підтверджує, що ним регулярно надається матеріальна допомога синові. Крім того, слід зауважити, що дитина кожні вихідні проводить з ним, він окремо дає особисто синові кошти на кишенькові витрати, сума яких не менше, ніж 1000 грн. Також, він часто забирає дитину на відпочинок, купує йому окремо одяг, іграшки та все необхідне за потребою. Тому, посилання позивачки [PERSON] є необґрунтованими. Крім того, його мати [PERSON] , [INFO] , мала свій бізнес на ТЦ «Барабашово», однак, в 2009 році припинила свою діяльність, як особа-підприємець за станом здоров`я. Його мати мешкає в квартирі, яку орендує, орендну плату за її житло також сплачує він, тим самим його мати також знаходиться на повному його утриманні, у зв`язку з тим, що не має власного житла та заробітку. Таким чином, при ухвалені судового рішення просив суд врахувати наступні обставини: враховувати вище вказані обставини, сума аліментів до сплати не повинна погіршувати його становище. Він усвідомлює необхідність здійснення утримання сина та прожитковий мінімум на дитину щомісячно, який згідно з діючим законодавством станом на 01 січня 2024 року мінімальний гарантований розмір аліментів становить:\~для дітей від 6 до 18 років 1 598 грн (прожитковий мінімум 3 196 грн), об`єктивно можливою сумою аліментів до сплати є 3600 гривень щомісячно. Від представника позивача [PERSON] адвоката Одинцової В.І. до суду надійшла відповідь на відзив, в якій просила позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину задовольнити у повному обсязі, посилаючись на наступне. Позивач не погоджується із твердженнями відповідача, викладеними у відзиві, вважає їх необґрунтованими. Вказаний відзив направлений на ухилення відповідача від обов`язків на утримання дитини з огляду на таке. Відповідач зазначає, що позивачем не було надано суду доказів спільного проживання [PERSON] та її сина - [PERSON] . В свою чергу, позивачем до позовної заяви було долучено Витяг з реєстру територіальної громади, відповідно до якого [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , що збігається з зареєстрованим місцем проживання позивача, інформація про яке також міститься у Витязі, долученому позивачем до позовної заяви. Факт спільного проживання також підтверджується Довідкою про склад сім`ї, виданою за запитом судді Московського районного суду міста Харкова Харченко А.М., яка міститься у матеріалах справи. Натомість, як вбачається з інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова, відомості про зареєстроване місце проживання відповідача взагалі відсутні. Відповідно до частини першої статті 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Однак, з матеріалів справи не вбачається, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід. Крім того, зважаючи на те, що відповідач є поліцейським СРПП відділення поліції №1 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області, а отже проходить службу на території Харківської області, останньому, відповідно до положень постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 нараховується додаткова винагорода в розмірі 30000 тис. грн., що має важливе значення для визначення матеріального становища платника аліментів. Зважаючи на те, що [PERSON] офіційно працевлаштований та має регулярний, не мінливий дохід у вигляді заробітної плати, відсутні підстави для застосування положень статті 184 Сімейного кодексу України. Відповідач, зазначаючи, про повне утримання своєї матері [PERSON] , не надав доказів, якими підтверджується факт реальності вказаних у відзиві витрат, а також не надав доказів на підтвердження непрацездатності, відсутності заробітку та житла у його матері. В свою чергу, позивачу достеменно відомо, що мати відповідача - [PERSON] продовжує здійснювати діяльність з продажу товарів та з цією метою орендує майданчик на ТЦ «Барабашово» (сектор В 10-0044). Відсутність у матері відповідача офіційних доходів не свідчить про відсутність у останньої будь-якого заробітку, що, в свою чергу, зумовлювало б необхідність в утриманні відповідачем. Таким чином, відповідач вводить в оману суд з метою ухилення від законодавчо встановленого обов`язку щодо утримання батьками своєї дитини. Отже, вказані твердження відповідача є необґрунтованими, не доведеними жодним належним та допустимим доказом, а тому не мають братися судом до уваги при винесенні рішення. До того ж, відповідач у своєму відзиві стверджує, що стабільно перераховує матеріальну допомогу на утримання сина в середньому 5000 грн. на місяць, іноді двічі та тричі на місяць. Зазначене свідчить про матеріальну спроможність відповідача сплачувати аліменти у встановлений законодавством спосіб та розмірі, а саме в частці 1/4 від доходу останнього. Таким чином, батько дитини за своїм матеріальним становищем та станом здоров`я здатний і зобов`язаний надавати утримання дитині, необхідне для забезпечення її розвитку. Відповідачем не надано жодних відомостей щодо незадовільного стану його здоров`я, наявності хронічних захворювань, інвалідності тощо. Відомості про наявність у відповідача інших утриманців не підтверджені, в свою чергу підтверджений факт наявності регулярного офіційного доходу та спроможності останнього сплачувати аліменти у встановлений законодавством спосіб, а саме в частці 1/4 від доходу [PERSON] . Отже, не заслуговують на увагу вимоги відповідача щодо часткового задоволення позовних вимог шляхом стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 3600 грн. з підстави погіршення матеріального становища останнього. Щодо тверджень відповідача про відсутність у [PERSON] доходів, позивач зазначає, що відсутність офіційного доходу у батьків не позбавляє їх від обов`язку утримувати неповнолітню дитину. В свою чергу, позивач працює та отримує стабільний дохід, а тому здатна утримувати себе та свою дитину. Оскільки підтверджено, що спільний син проживає разом з матір`ю, саме позивач забезпечує побутові, освітні та медичні потреби [PERSON] , а отже об`єктивно несе більші витрати на утримання дитини. Крім того, звертають увагу суду, що відповідач, застосовуючи психологічний тиск, погрожуючи відібранням дитини, а також використовуючи своє службове становище та зв`язки, змусив позивача, підписати договір від 18.04.2024 року про зміну лізингоодержувача в Публічному договорі про надання фінансового лізингу № АРНА000000000121795 від 12.01.2021 року. За вказаним договором, позивач втратила всі права за договором фінансового лізингу, предметом якого був транспортний засіб марки Mazda моделі 3, та за який позивач більше трьох років вносила лізингові платежі. Новим лізингоодержувачем за вказаним договором стала тітка відповідача [PERSON] . Вказаний транспортний засіб після підписання договору від 18.04.2024 року позивачем було передано відповідачу. Крім того, відповідач обіцяв повернути чистину сплачених за договором лізингу коштів після подальшого продажу транспортного засобу, чого зроблено не було та чим останній ввів в оману позивача. Таким чином, з 18.04.2024 позивач була позбавлена усіх прав на вказаний транспортний засіб, лізингові платежі за який складали 4260 грн. щомісячно та що, в свою чергу, призводило до великого фінансового навантаження на позивача. Жодних відшкодувань за сплачені позивачем протягом дії первісного договору лізингові платежі, від відповідача чи його тітки остання не отримала. Отже, дії відповідача призвели до погіршення матеріального становища позивача, на що просили суд звернути увагу. Щодо направлення копії відповіді на відзив відповідачу, зазначли, що позивачу невідоме місце проживання останнього. Як вбачається з інформаційної довідки з Реєстру територіальної громади міста Харкова, відомості про зареєстроване місце проживання відповідача відсутні. Відповідач у своєму відзиві вказав місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Проте, за вказаною адресою Відповідач не зареєстрований та не проживає. Від відповідача [PERSON] до суду надійшли заперечення, в яких він просив позов [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, задовольнити частково, стягнути з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/6 частини від всіх доходів, починаючи з 21 жовтня 2024 року і до його повноліття, посилаючись на наступне. позивач упевнено зазначає те, що інших осіб на його утриманні немає, однак, він і раніше зазначає, що його мати [PERSON] , [INFO] , мешкає в квартирі, яку орендує, орендну плату за її житло сплачую він, тим самим його мати також знаходиться на повному його утриманні у зв`язку з тим, що не має власного житла та заробітку, не працює за станом свого здоров`я. Крім того, 08.02.2025 між ним та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб у Четвертому відділі державної РАЦС у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 57. Від попереднього шлюбу його дружина [PERSON] має неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з ними та також знаходиться на їхньому утриманні. Батько дитини мешкає в іншому місті, матеріально не утримує доньку відповідно до нотаріальної заяви, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Межевою І.М., реєстровий № 283. Ним раніше були надані виписки банку про перерахування коштів на ім`я [PERSON] на утримання сина, відповідно до яких в середньому на місяць виходить 10000 грн., тому посилання позивачки, що суми перерахувань не є фіксованими є необґрунтованими, вказані суми він перераховує на утримання сина не за власним бажанням, а відповідно його матеріальних можливостей та враховуючи всі інші витрати на мати та нову сім`ю. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03 жовтня 2015. На підставі рішення Московського районного суду м. Харкова від 20 травня 2024 року шлюб розірваний. Від цього шлюбу є малолітній син [PERSON] , [INFO] . Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинені. Дитина сторін залишається проживати з позивачем, знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини надає у розмірі, який визначає самостійно. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] офіційно працює та має регулярний дохід. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ч.\~3\~ст.\~181\~Сімейного кодексу\~України,\~за рішенням\~суду кошти\~на утримання\~дитини (аліменти)\~присуджуються у\~частці від\~доходу її\~матері,\~батька або\~у твердій\~грошовій сумі\~за вибором\~того з\~батьків або\~інших законних\~представників дитини,\~разом з\~яким проживає\~дитина. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Частиною першою ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі викладеного, суд вважає можливим заяву [PERSON] задовольнити та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 21 жовтня 2024 року. Згідно з п.1) ч. 1\~ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд стягує з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 1 211, 20 грн.

Outcome: approved