Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

В провадженні Славутського міськрайонного суду Хмельницької області перебуває цивільна справа № 682/1381/25 за позовом [PERSON] , в інтересах якої діє представник, адвокат Маринюк С.О., до [PERSON] , про відшкодування шкоди. В обґрунтування поданого позову вказано, що 05 квітня 2025 року [PERSON] , починаючи з 16 год. 07 хв., здійснив розрахунок банківською карткою, належною [PERSON] , чим здійснив дрібну крадіжку грошових коштів на загальну суму 2455 грн. 55 коп. Постановою від 21 квітня 2025 року у справі № 682/1024/25 Славутський міськрайонний суд притягнув відповідача за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 51 КУпАП за дрібне викрадення чужого майна, тому йому призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн., майнову шкоду відповідачем не відшкодовано. За таких обставин позивач та його представник звернулись до суду та просили: стягнути з [PERSON] на користь позивача 2455 грн., а також судові витрати, які складаються з судового збору 968 грн. 96 коп. та витрат на правову допомогу 2500 грн. Ухвалою суду від 28.05.2025 у даній справі відкрито провадження та призначено судове засідання на 04.07.2025. 04.07.2025 розгляд справи було відкладено на 12.09.2025 у зв`язку із неявкою відповідача до суду. 12.09.2025 учасники справи до суду не з`явились. Представник позивача, адвокат Маринюк С.О., подав до суду заяву про розгляд справи за його із позивачем відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, до суду не з`явився, будь-яких заяв, клопотань або відзиву на позов до суду не подавав, у зв`язку із чим протокольною ухвалою суду від 12.09.2025 було постановлено проводити заочний розгляд даної справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої зазначеної статті). Частиною 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. У ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини якщо інше не встановлено законом. Преюдиціальність це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта. Вказаний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року в справі №753/11000/14-ц. Судом встановлено, що згідно постанови Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 21.04.2025 у справі № 682/1024/25, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 51 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 грн. З постанови слідує, що [PERSON] 05.04.2025 починаючи з 16 год. 07 хв., здійснив розрахунок банківською карткою, належною [PERSON] , чим здійснив дрібну крадіжку грошових коштів на загальну суму 2455 грн. 55 коп. (а.с. 9-12). Таким чином, враховуючи вищевикладене, а також той факт, що позивачем до суду надано належні та допустимі докази, які є беззаперечно підтверджують спричинення їй матеріальної шкоди, винна особи, яка повинна відповідати та компенсувати шкоду встановлена, а тому суд вважає, що пред`явленні позовні вимоги щодо стягнення невідшкодованої матеріальної шкоди в сумі 2455 грн. грн. є доведеними та обґрунтованими. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, судом враховується наступне. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до правової позиції, викладеної зокрема у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19) витрати на професійну правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Стороною позивача до матеріалів справи додано: ордер на надання правової допомоги [PERSON] , виданий адвокатом Маринюком С,О. (а.с. 5), договір про надання правової допомоги від 23.05.2024, укладений між [PERSON] та адвокатом Маринюком С.О., додаткова угода № 1 від 24.05.2025 до договору про надання правової допомоги від 23.05.2024 (а.с. 15), квитанція до прибуткового касового ордера від 24.05.2025 (а.с. 16). Із вказаних документів слідує, що адвокатом Маринюком С.О. надано [PERSON] правову допомогу у даній справі на суму 2500 грн. Суд звертає увагу на те, що, згідно практики ЄСПЛ, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення ЄСПЛ від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited проти України», заява №19336/04). Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (рішення ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії», заява № 58442/00). Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що з урахуванням складності судової справи, оцінюючи співмірність витрат зі складністю цієї справи та ціною позову, обсяг послуг, які були надані адвокатом з урахуванням предмету позову, враховуючи відсутність заяви про зменшення витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає за доцільне стягнути із відповідача на користь позивача 2500 грн. на правову допомогу. Також, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у сумі 968,96 грн.

Outcome: approved