Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

31.07.2025 до Софіївського районного суду за підсудністю із Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області надійшла вищевказана цивільна справа на підставі ухвали судді від 04.06.2025, згідно вимог якого просив суд стягнути із відповідача [PERSON] кредитну заборгованість за кредитним договором № 10003105645 від 05.02.2021 у сумі 26614,2 грн , судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 9\~000 грн. В обґрунтування позову представник позивача зазначив, що 05.02.2021 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та відповідачем укладено кредитний договір № 10003105645, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 8000,00 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується одержати та повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, на умовах встановлених цим договором. 05.09.2022 між ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 556/ФК-22, відповідно до якого ТОВ «Інвест Фінанс» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, в тому числі й до боржника [PERSON] , що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за основними договорами. Відповідно до договору факторингу сума боргу перед новим кредитором є обґрунтованою та документально підтвердженою та становить 26614,2 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту становить 8000 грн; заборгованість за відсотками становить 18614,2 грн. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 26614,2 грн., витрати по сплаті судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9\~000 грн. Ухвалою суду від 01.08.2025 прийнято до свого провадження та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема оголошенням про виклик розміщений на офіційному сайті Судова Влада, у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подавав. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди представника позивача, вирішено розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст. 280,281 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.02.2021 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та [PERSON] був укладений договір № 10003105645 про надання споживчого кредиту. Відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 8000,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, строком на 21 день від дати отримання кредиту позичальником, зі сплатою відсотків за користування кредитом: знижена процентна ставка в розмірі 1,14% від суми кредиту за кожен день користування кредитом (річна процентна ставка становить 416,1%), застовується на період строку надання кредиту (починаючи з першого дня перерахування суми кредиту та закінчення строку кредиту), якщо в цей строк позичальник здійснить повне погашення заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох робочих днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процентна ставка в розмірі 2,14% від суми кредиту за кожен день користування, застосовується у межах строку надання кредиту, якщо позичальник не виконав умови цього договору для застосування зниженої процентної ставки (а.с. 20-22). Зазначений договір був підписаний електронним підписом. За додатковою угодою про зміну умов договору № 10003105645 від 05.02.2021, згідно яких сторони дійшли згоди про зміну п. 1.2, 1.3 Договору (а.с. 28). ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ФІНАНС» свої зобов`язання виконало, надавши відповідачу кошти в розмірі 8000,00 грн, що підтверджено інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» про проведення успішної транзакції за № 31253-25432-49113 від 05.02.2021 на номер картки [NUMBER] (а.с. 30). Додатком №1 до договору про надання споживчого кредиту №10003105645 від 05.02.2021, сторони погодили графік платежів за договором про споживчий кредит в розмірі 9915,2 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 1915,2 грн. 05.09.2021 між ТОВ «ФК «Інвест Фінанс» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» укладено договір факторингу № 556/ФК-22 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Відповідно до витягу з Додатку до вищевказаного договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача у сумі 26 614,2 грн. з яких: 8 000,00 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 18 614,2 грн. - заборгованість за відсотками (а.с. 13). Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за кредитним договором № 10003105645 в розмірі 26614,2 грн.. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. За змістом ст.525,526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1\~статті 1054 Цивільного кодексу України\~визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.207 ЦК України\~правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до п.2 ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію»\~якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. (ч.2 ст.639 ЦК України). Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі\~Цивільного кодексу України, може мати електронну форму (Постанова першої судової палати Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 16.12.2020 р. у справі №561/77/19). Аналізуючи порядок укладення договорів у цій справі суд враховує, що договір був підписаний відповідачем аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і літер, або тільки цифр, або тільки літер, яку заявник отримує за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Договір про споживчий кредит підписаний відповідачем за допомогою одноразового пароля-ідентифікатора, тобто укладення між сторонами спірного правочину підтверджено належними та допустимими доказами. Висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові у справі №524/5556/19 від 12.01.2021. Відповідно до п. 1 ч. 1ст.\~512\~ЦК\~України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України). Аналізуючи перелічені вище докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що допущені відповідачем порушення умов за кредитним договором № 10003105645 від 05.02.2021, є істотними, у зв`язку із чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за вказаним вище договором в розмірі 26614,2 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст.133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст.137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 2 ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги представник позивача надав копію договору про надання правової допомоги № 42649746 від 01.01.2025, копію додаткової угоди №42649746 від 01.01.2025 до договору №42649746 про надання правової допомоги від 01.01.2025, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Білецьким М. Е., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, згідно з якими вартість послуг з надання правничої допомоги становить 9000,00 грн. Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, доходить висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною, що не потребує значних зусиль адвоката, з урахуванням того, що вказана справа розглядається без участі представника позивача та відповідача. За таких обставин, суд вважає, що позивачем витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 9000 грн. є завищеними, належним чином не обґрунтованими, не підтвердженими належними та допустимими доказами та становлять надмірний тягар для відповідача, що суперечить принципу розподілу судових витрат. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з [PERSON] на корить ТОВ «Діджи Фінанс» понесені витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи у розмірі 3000 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України\~суд також стягує з відповідача на користь позивача витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Outcome: partial