Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

1. Описова частина. Короткий зміст позовних вимог. [PERSON] (далі - «Заявник»), в інтересах якої діє представник, звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - [INFO] (далі - «Заінтересована особа»). В обґрунтування заявлених вимог Заявник посилається на такі обставини. [PERSON] , [INFO] утримувалася загиблим військовослужбовцем [PERSON] . Заявниця зазначає, що між її батьками, [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) був укладений шлюб 31.08.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , про що зроблено запис за № 891. У шлюбі мати Заявниці змінила прізвище на [PERSON] . Від цього шлюбу народилася донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (виданим повторно) серії [NUMBER] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 243. 17.01.2002 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , про що складено актовий запис за № 70. Згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, [PERSON] виплачував аліменти на утримання спільної доньки на користь [PERSON] до настання повноліття [PERSON] . 22.11.2017 року [PERSON] звернулася з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання до Білоцерківського міськрайонного суду, та мотивувала дане звернення тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду з [PERSON] було стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання спільної дочки [PERSON] , до повноліття дитини, в зв`язку з повноліттям та вступом до Українсько-польського вищого навчального закладу «Центрально-Європейський університет» на денне відділення з терміном навчання з 01.09.2017 року до червня 2021 року, що підтверджується договором № 175 від 30.08.2017, на момент звернення [PERSON] не працювала, була не одружена та проживала разом із матір`ю. 02.02.2018 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області постановив ухвалу прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі №357/15734/17. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 13.03.2018 року позовну заяву подану [PERSON] вирішено задовольнити та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, починаючи з 03.02.2018 року до 01.06.2021 року, але не більше як досягнення Заявницею 23 років. На підставі цього рішення 13.04.2018 року видано виконавчий лист. Згідно з довідкою для відправлення виконавчого листа від 21.03.2018 р. №04/1059, бухгалтерія ПрАТ «РОСАВА» проводила відрахування із заробітної плати [PERSON] на аліменти з 20.11.2003 року по 03.02.2018 року. Заявниця стверджує, що її батько сплачував аліменти на утримання та після досягнення нею 23 річного віку продовжував утримувати, тому, що мав можливість надавати грошову допомогу повнолітній дитині, що було основним джерелом її доходу, що підтверджується інформацією про окремі операції по картці/рахунку за період 01.03.2022 року - 01.12.2023 року з АТКБ «ПРИВАТБАНК» від 27.08.2024 року №RPTKQ0B97FRFQPIO. Також зазначає, що [PERSON] пішов до лав Збройних Сил України задля захисту Батьківщини, та був гранатометником взводу [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , та під час виконання обов`язків військової служби [INFO] загинув в ході бойових дій, що підтверджується довідкою про причину смерті № 10-12/2629-с/23 та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , про що складений актовий запис за №2192. 10.06.2024 Заявницею подано заяву про виплату пенсії або грошової допомоги до Головного управління Пенсійного Фонду України через відділення АТ КБ «ПРИВАТБАНК». 25.06.2024 року скеровано адвокатський запит з вих. № 107/24 до Сухопутного війська Збройних Сил України задля отримання документів з військової частини [NUMBER] [PERSON] . В порядку ст. 24 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в інтересах Клієнтки представником Заявниці на підставі договору про надання правової допомоги скеровано адвокатський запит від 16.07.24 року з вих. № 127/24 та повторний адвокатський запит 31.07.2024 рокуз вих. № 156/24 до [INFO] задля отримання інформації про оформлення документів членами сім`ї для отримання одноразової грошової допомоги. 06.08.2024 року [INFO] надано відповідь на запит, в якій вказано, що подані до [INFO] заяви щодо виплат грошової допомоги відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2024 року № 168 дружини (в т.ч. на спільну неповнолітню доньку) та матері загиблого військовослужбовця [PERSON] офіційно направлені встановленим порядком для подальшого розгляду та прийняття відповідного рішення до [INFO] та додано копії документів. 12.08.2024 року скеровано адвокатський запит з вих. № 174/24 до [INFO] задля отримання інформації про надходження до [INFO] з військової частини [NUMBER] документів та надання належним чином завірені копії даний документів. 19.08.2024 року отримали лист № С31896 з відповіддю на адвокатський запит з додатками завірених копій документів від [INFO] . Посилаючись на приписи ст. ст.256, 257 ЦПК України, ч. 2 ст. 3 СК України, ч. 2 ст. 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Заявниця просила суд встановити факт, що [PERSON] , [INFO] являється утриманцем загиблого військовослужбовця [PERSON] , для отримання [PERSON] компенсації від держави сім`ям загиблих військових (одноразової грошової допомоги) та інших виплат, передбачених чинним законодавством України. Рух справи. Позиції сторін. 09.04.2025 року ухвалою суду прийнято заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с. 71). 23.07.2025 року до канцелярії суду за допомогою системи «Електронний суд» від представника Заявника надійшла заява про долучення до справи третьої особи, у якій останній просив суд залучити до участі в справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, дружину загиблого - [PERSON] та його матір - [PERSON] . Зазначив, до [INFO] подано заяви щодо виплат одноразової грошової допомоги (ОГД) відповідно до Постанови КМУ від 28.02.2024 №168, а саме: дружини (в т.ч. на спільну неповнолітню доньку) та матері загиблого військовослужбовця [PERSON] . З урахуванням цієї обставини, таке залучення необхідно для уникнути можливих спорів у майбутньому щодо прав на отримання допомоги (а.с. 92-94). 24.07.2025 року до канцелярії суду засобами поштового зв`язку від [PERSON] надійшла заява, в якій вона зазначила, що є матір`ю загиблого військовослужбовця [PERSON] . Повідомила, що їй відомо про звернення доньки її сина, [PERSON] , до суду з вищезазначеною заявою, та що вона не має будь-яких заперечень щодо встановлення юридичного факту перебування [PERSON] на утриманні її сина. [PERSON] зазначила, що її згода на встановлення цього факту спрямована на забезпечення законних прав доньки загиблого та уникнення затягування судового процесу, а також просила суд розглядати справу без її участі у зв`язку з віддаленістю місця її проживання та іншими особистими обставинами (а.с. 115-116). 30.07.2025 року ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання, [PERSON] та [PERSON] залучено до участі у справі у якості заінтересованих осіб (а.с. 108). 18.08.2025 року до канцелярії суду засобами поштового зв`язку заінтересованою особою - [PERSON] подано заяву в якій повторно підтвердила свою позицію та повідомила, що їй достеменно відомо про мету звернення Заявника до суду, і що встановлення факту утримання [PERSON] загиблим батьком є необхідним кроком для реалізації її законного права на отримання частки одноразової грошової допомоги, що надається державою сім`ям загиблих військовослужбовців згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 та статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Заінтересована особа знову зазначила, що не має жодних заперечень щодо встановлення указаного юридичного факту (а.с. 118-119). У судове засідання Заявник/її представник не з`явилися, до канцелярії суду представником Заявника подано заяву про розгляд даної справи без участі сторони Заявника, вимоги заяви про встановлення факту, що має юридичне значення підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. У судове засідання заінтересована особа [PERSON] не з`явилася, до канцелярії суду подала заяву про розгляд справи без її участі (а.с. 118-119). У судове засідання заінтересована особа [PERSON] та представник заінтересованої особи [INFO] не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 73, 79, 86, 91, 125, 127, 129). Про причини неявки до суду не повідомили, заперечень, пояснень, жодних заяв чи клопотань від них на адресу суду не надходило. У зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч.5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. 2. Мотивувальна частина. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Заявник є донькою [PERSON] , [INFO] . Даний факт підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №243 (а.с. 16). Шлюб між її батьками, [PERSON] та [PERSON] ( [INFO] ), був укладений 31.08.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , актовий запис №891 (а.с. 15). Шлюб було розірвано 17.01.2002 року, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №70 (а.с. 17). Після розірвання шлюбу, згідно з рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, [PERSON] виплачував аліменти на утримання своєї доньки [PERSON] до її повноліття. Після досягнення Заявницею повноліття, у зв`язку з її навчанням на денному відділенні в Українсько-польському вищому навчальному закладі «Центрально-Європейський університет», що підтверджується договором №175 від 30.08.2017 року (а.с. 19), рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 357/15734/17 від 13.03.2018 року з батька було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку. Виплата аліментів здійснювалася, починаючи з 03.02.2018 року до 01.06.2021 року, але не довше, ніж до досягнення Заявницею 23 років (а.с. 23-24). На підставі цього рішення 13.04.2018 року було видано виконавчий лист, а довідка для відправлення виконавчого листа від 21.03.2018 року №04/159 підтверджує, що бухгалтерія ПрАТ «РОСАВА» проводила відрахування із заробітної плати [PERSON] на аліменти (а.с. 25, 26). Після досягнення 23-річного віку [PERSON] не працювала та проживала разом з матір`ю. Її батько, [PERSON] , продовжував надавати їй фінансову допомогу, яка була основним джерелом її доходу. Цей факт підтверджується інформацією про рух коштів на її банківському рахунку з АТКБ «ПРИВАТБАНК» за період з 01.03.2022 року по 01.12.2023 року № RPTKQ0B97FRFQPIO, наданою згідно з адвокатським запитом з вих. №174/24 від 12.08.2024 року (а.с. 27). [PERSON] , будучи гранатометником взводу [NUMBER] механізованого батальйону військової частини [NUMBER] , загинув [INFO] під час виконання обов`язків військової служби в ході бойових дій. Його смерть підтверджується довідкою про причину смерті №10-12/2629-с/23 та свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , про що складений актовий запис за №2192 (а.с. 28, 29). Норми процесуального і матеріального права, якими керується суд. Реалізація принципу змагальності сторін у процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Згідно з ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України). За правилами ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. У свою чергу, ст. 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. А ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналіз норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів (Постанова Верховного Суду від 08 серпня 2019 року у справі №450/1686/17). Відповідно до частин третьої-четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц. У той же час, Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно з пунктом 6 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Тлумачення як статті 3 ЦК України загалом, так і пункту 6 статті 3 ЦК України, свідчить, що загальні засади (принципи) цивільного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, в першу чергу, акти цивільного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії та повинні враховуватися, зокрема, при тлумаченні норм, що містяться в актах цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Статтею 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема, про перебування фізичної особи на утриманні. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання пенсії або інших виплат, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. Відповідно до ч. 2 ст. 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих військовослужбовців, які були на їх утриманні. Діти, які навчаються, вважаються такими, що перебували на утриманні, якщо вони не мали самостійних джерел існування. Згідно з ч. 1 ст. 30 СК України, діти, які є повнолітніми та продовжують навчання, мають право на утримання від своїх батьків, якщо вони не мають самостійних доходів. Висновки суду. Судом встановлено, що після досягнення Заявником 23-річного віку вона не працювала та не мала самостійного доходу. Її батько, [PERSON] , продовжував надавати їй фінансову допомогу, яка була основним джерелом її існування. Це підтверджується інформацією про рух коштів на її банківському рахунку з АТКБ «ПРИВАТБАНК» за період з 01.03.2022 року по 01.12.2023року №RPTKQ0B97FRFQPIO. Мати загиблого [PERSON] - [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій повідомила про свою відсутність заперечень щодо задоволення заяви Заявника. Враховуючи вищевикладене, даючи оцінку зібраним доказам у справі, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки всі обставини, на які вона посилається, підтверджуються доданими до заяви доказами та письмовими заявами заінтересованих осіб. ІІІ. Судові витрати. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При зверненні до суду Заявником було сплачено судовий збір за розгляд заяви про встановлення факту, що має юридичне значення в розмірі 605,60 гривень. У даній справі судові витрати необхідно залишити за Заявником на підставі її заяви. IV. Резолютивна частина. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved