Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 08\~серпня 2024\~року до\~Жовтневого районного\~суду міста\~Дніпропетровська надійшла\~позовна заява\~Приватного акціонерного\~товариства «Страхова\~компанія «ЕТАЛОН»\~до [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~договором доручення\~на представництво\~(т.1\~а.с.4-9).,\~у якій,\~урахуванням заяви\~про зменшення\~позовних вимог\~(т.2\~а.с.1-2),\~просили стягнути з нього на свою користь заборгованість по Договору доручення № 2930200 від 01.08.2023 500 879,62 гривень, з яких: 416 274,35 грн.- основна заборгованість; 10 961,59 грн. - три відсотки річних; 26 878,09 грн. - інфляційні збитки; 46 765,59 грн. пеня, а також судові витрати у сумі 17 603,50 грн., з яких: 7 603,50 судовий збір за подання позовної заяви; 10 000,00 - витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 01.08.2023 між ним, як Довірителем та [PERSON] , як Повіреним було укладено Договір доручення на представництво страховика щодо укладання договорів страхування №2930200. Однак Повірений не перерахував страхові платежі на користь Довірителя за укладеними ним договорами, які згідно до умов додаткової угрди№1 ЕД (електронний договір In Core) до Договору доручення на представництво страховика щодо укладання договорів страхування №2930200 від 01.08.2023 укладались ним в електронній формі. Загальна сума отриманих Відповідачем від Страхувальників страхових платежів за укладеними договорами ОСЦПВВНТЗ за період дії Договору доручення становить 416 274.35 грн. В той же час, в порушення умов п. 3.2.9. згідно з п. 6.1. Розділу 6 Договору доручення Відповідачем не перераховано на рахунок Довірителя, отриманих від страхувальників страхових платежів (за вирахуванням комісійної винагороди Повіреного) по укладеним договорам ОСЦПВВНТЗ. Таким чином, основний розмір заборгованості Відповідача перед Позивачем за укладеними договорами ОСЦПВВНТЗ за період дії Договору доручення становить - 416 274,35 грн. При цьому перші договори ОСЦПВВНТЗ було укладено 13.11.2023. Отже, Відповідач мав перерахувати Позивачу страхові платежі звітній період до 21.11.2023, що зроблено не було. З огляду на це, 21.11.2023 у Відповідача виникло прострочення зобов`язання. За визначений Позивачем період прострочення зобов`язань Відповідач зобов`язаний сплатити Позивачу 3% річних, інфляційні збитки та пеню. Крім того, на виконання вимог п.9 ч.3 ст. 175 ЦПК України позивач повідомив, що попередній (орієнтовний ) розрахунок суми судових витрат, які Позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи складає 17 603.50 грн. з яких: 7603,50 грн - судовий збір за подання позовної заяви; 10 000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу. Стислий виклад позиції відповідача. 30 вересня 2024 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги не визнав, пославшись на те, що зі змісту пункту 2.1. Договору вбачається, що Повірений (Відповідач) приймає на себе зобов`язання страхового посередника, який за дорученням Довірителя (Позивача) виконує частину його страхової діяльності, зокрема приймання страхових платежів від Страхувальників за окремою додатковою угодою до цього договору, в порядку передбаченому чинним законодавством України, з подальшим перерахуванням отриманих коштів Страховику у строки, передбачені чинним законодавством України та цим Договором. Аналогічні положення викладено в пункті 4.1. розділу 4 Договору. Разом з тим, позивачем не додано до позовної заяви окремої додаткової угоди до Договору, яким делеговано відповідачу право отримання від Страхувальників страхових платежів, а тому вказана обставина є не підтвердженою. Цитуючи положення пункту 2.1. Договору в обґрунтування позовних вимог, позивач свідомо спотворює його текст, та не зазначає про необхідність існування окремої додаткової угоди до Договору, якою має бути передбачене право приймання Повіреним (відповідачем) страхових платежів від Страхувальників. Відповідно до пункту 6.1. Договору Повірений, який отримав від страхувальників страхові платежі по укладених полісах ОСЦПВВНТЗ та договорах комплексного страхування подорожуючих, не пізніше двох робочих днів, після їх отримання, перераховує ці кошти на поточний рахунок Довірителя. Отже, виникнення обов`язку відповідача з перерахування страхових платежів позивачу безпосередньо пов`язане з фактом отримання відповідачем таких страхових платежів від страхувальників. Разом з тим, до позовної заяви позивачем не додано жодного доказу на підтвердження факту отримання відповідачем будь-яких страхових платежів від страхувальників, а тому дана обставина є не доведеною, що в свою чергу спростовує твердження позивача про загальну суму отриманих відповідачем від Страхувальників страхових платежів за укладеними договорами ОСЦПВВНТЗ за період дії Договору в розмірі 416274,35 грн. Єдиним доказом, яким позивач обґрунтовує розмір суми дебіторської заборгованості відповідача зі сплати страхових платежів отриманих від страхувальників, є бухгалтерська довідка про суму не оплачених страхових платіж по договорах страхування станом на 30.06.2024. Позивач вважає, що зазначеною бухгалтерською довідкою підтверджується факт укладання відповідачем від імені позивача 573 договорів страхування (в електронній формі), за якими позивачем не отримано страхових премій на загальну суму 416274,35 грн. Однак, вказана бухгалтерська довідка не відповідає вимогам належності, достовірності, достатності та допустимості, що ставляться до доказів положеннями статей 77-80 ЦПК України. Позивачем не додано до позовної заяви жодного укладеного відповідачем договору страхування з переліку, зазначеного в бухгалтерській довідці, а тому суд позбавлений можливості встановити взагалі факт укладання як окремо кожного так і загалом в кількості 573 договорів. Бухгалтерська довідка не містить жодних відомостей про факт отримання відповідачем будь-яких сум страхових платежів від страхувальників, за вказаними в бухгалтерській довідці 573 договорами страхування. Єдиним та належним доказом факту сплати страхувальниками та отримання страхових платежів відповідачем від страхувальників, відповідно до пункту 3.2.6. Договору є відповідні платіжні документи (квитанція, платіжне доручення), яких позивачем до позовної заяви не долучено. «Бухгалтерська довідка» не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком сум обліку дебіторської заборгованості, який повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (позивача). Також, він є внутрішнім документом позивача та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити викладені в ній відомості, а також, за відсутності належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов Договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем (т.1 а.с.91-93). Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі, позиції інших учасників справи. 08 серпня 2024 року протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючою у справі визначена суддя Ткаченко Н.В. (т.1 а.с.1-2). 21 серпня 2024 року ухвалою судді Ткаченко Н.В. було відкрито провадження у даній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі (т.1 а.с.68). 30 вересня 2024 року відповідач подав відзив на позов, в якому, серед іншого, просив витребувати докази у позивача (т.1 а.с.91-93). 09 жовтня 2024 року позивач надіслав до суду відповідь на відзив, у якому не погодився із доводами відповідача та навів свої міркування щодо предмету спору (т.1 а.с.98-103). 23 жовтня 2024 року відповідач надіслав до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких не погодився із доводами позивача, наведеними у цьому документі (т.1 а.с.107-113). 28 жовтня 2024 року та 19 листопада 2024 року позивач надіслав до суду додаткові пояснення, у яких висловив незгоду із доводами, викладеними у запереченнях на відповідь на відзив, та навів свої міркування з цього приводу (т.1 а.с.121-128, 149-151). 19 листопада 2024 року до суду надійшла заява про зменшення розміру позовних вимог (т.2 а.с.1-2). 28 листопада 2024 року до суду надійшли додаткові пояснення у справі від відповідача, у яких він наполягав на відмові у задоволенні позову та просив розгляд справи провести у його відсутність (т.2 а.с.4-7). 09 грудня 2024 року у відповідність до Розпорядження керівника апарату суду №19 проведено повторний розподіл справи між суддями у зв`язку із звільненням у відставку судді [PERSON] , протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим у справі визначено суддю Федоріщева С.С. (т.2 а.с.10-13). 10 грудня 2024 року ухвалою судді Федоріщева С.С. справу прийнято до свого провадження (т.1 а.с.14). 11 лютого 2025 року ухвалою суду задоволено заяву відповідача про витребування доказів, подану цього ж дня (т.2 а.с.16, 23-24). 17 березня 2025 року, на виконання ухвали про витребування доказів, позивач надав до суду докази (т.2 а.с.27-104). 18 березня 2025 року позивач подав до суду заяву про залишення позову без розгляду на підставі частини 10 статті 84 ЦПК України у зв`язку з тим, що позивачем не надано усі витребувані судом докази, що представник відповідача вважає явним ухиленням від виконання відповідної ухвали суду (т.2 а.с.107). 18\~березня 2025\~року судом\~постановлено ухвалу\~про відмову\~в задоволенні заяви про залишення позову без розгляду (т.2 а.с.113-116). В судове засідання сторони не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність за наявними доказами. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України ухвалити у справі рішення в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК. Фактичні обставини встановлені судом. 01.08.2023 між позивачем як Довірителем, та відповідачем, як Повіреним укладено Договір доручення на представництво страховика щодо укладання договорів страхування №2930200 від 01.08.2023. За умовами пункту 2.1. частини 2 договору Доручення Довіритель доручив, а Повірений прийняв на себе зобов`язання страхового посередника, за дорученням Довірителя виконувати частину його страхової діяльності, а саме: - \~ \~ \~ \~Укладання полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі за текстом - «полісів ОСЦПВВНТЗ») та договорів комплексного страхування подорожуючих; - \~ \~ \~ \~Сприяння Довірителю в укладанні договорів страхування за видами визначеному у Додатку №5 до цього Договору; - \~ \~ \~ \~Ідентифікація та верифікація Страхувальників (представників Страхувальника); - \~ \~ \~ \~Пошук потенційних Страхувальників га встановлення з ними відносин; - \~ \~ \~ \~Пропонування Страхувальникам страхових послуг Страховика; - \~ \~ \~ \~Консультування потенційних Страхувальників щодо умов послуг; - Проведення переговорів з потенційними Страхувальниками на предмет укладання договорів страхування; - \~ \~ \~ \~Приймання страхових платежів від Страхувальників в порядку, передбаченому чинним законодавством України, подальшим перерахуванням отриманих коштів Страховику у строки, передбачені чинним законодавством України та цим Договором. За умовами пункту 7.1 розділу 7 Договору доручення цей Договір набирає чинності з моменту ного підписання і діє один рік. Порядок розрахунків між Повіреним та Довірителем передбачено частиною 6 Договору доручення, зокрема: 6.1. Повірений, який отримав від страхувальника страхові платежі по укладених полісах ОСЦПВВНТЗ та договорах комплексного страхування подорожуючих, не пізніше двох робочих днів після їх отримання, перераховує ці кошти на поточний рахунок Довірителя (згідно п.2. Положення про порядок провадження діяльності страховими представниками, затвердженого Постановою КМ України від 18.12.1996 № 1523). 6.2. Винагорода Повіреного розраховується щомісячно у відсотках від суми надходження страхових платежів за звітний місяць на поточний рахунок Довірителя за укладеними Повіреним полісами ОСЦПВВНТЗ, договорами комплексного страхування подорожуючих та договорами страхування, укладеними Довірителем за сприяння Повіреного. 6.3. Довіритель перераховує винагороду на поточний рахунок Повіреного, зазначений в розділі II Договору, протягом 15 (п`ятнадцяти) робочих днів з моменту підписання Акту приймання-передачі наданих послуг. 6.4. У випадку дострокового припинення полісу ОСЦПВВНТЗ, договору комплексного страхування подорожуючих, укладеного Повіреним, або договору страхування, укладеного Довірителем за сприяння Повіреного, термін дії якого не почався, останній зобов`язаний повернути отриману ним суму винагороди на поточний рахунок Довірителя протягом 5 (п`яти) днів. 6.5. У випадку дострокового припинення полісу ОСЦПВВНТЗ, договору комплексного страхування подорожуючих, укладеного Повіреним, або договору страхування, укладеного Довірителем за сприяння Повіреного, термін дії якого почався, останній зобов`язаний повернути' і частину отриманої ним суми винагороди пропорційно повернутій частці страхового платежу на поточний рахунок Довірителя протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання відповідного повідомлення до Довірителя. 6.6. Якщо повіреним систематично (понад два рази протягом дії цього договору) укладено поліси ОСЦПВВНТЗ, які не відповідають діючим умовам, тарифам та застереженням, передбаченими чинними внутрішніми документами Довірителя, та з перевищенням повноважень, комісійна винагорода по таким договорам не нараховується та не виплачується. 6.7. При припиненні дії цього Договору Сторони зобов`язані протягом 10 робочих днів скласти та підписати Акт приймання-передачі наданих послуг, провести звіряння взаємних розрахунків щодо сплати страхових платежів, винагороди Повіреного, сплати штрафних санкцій та відшкодування збитків. При цьому, Сторони зобов`язані здійснити кінцеві розрахунки протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту підписання Акту звіряння взаємних розрахунків. 6.8. Витрати, пов`язані з діяльністю Повіреного, ще не обумовлені цим Договором, останній докриває за власний рахунок. Перелік договорів, по яким Повірений не перерахував страхові платежі на користь Довірителя та розрахунок дебіторської заборгованості станом на 30.06.2024 відображений у бухгалтерській довідці ПрАТ «СК «ЕТАЛОН», яка додана до даного позову. Дані договори укладені в електронній формі згідно до умов додаткової угоди №1 ЕД (електронний договір In Core) до Договору доручення на представництво страховика щодо укладання договорів страхування №2930200 від 01.08.2023. Розрахунок з Позивачем за Договори страхування, які були укладені Відповідачем, передбачений частиною 6 Договору, яка містить посилання на п.2 Положення про порядок провадження діяльності страховими посередниками затвердженого Постановою КМУ «Про порядок провадження діяльності страховими посередниками» №1523 від 18.12.1996 (надалі за текстом - «Положення»), яке було чинне на момент укладання договорів страхування, зазначених у бухгалтерській довідці ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» від 30.06.2024 та на момент настання заборгованості за ними. Відповідно до Додатку №7 до Договору доручення [PERSON] надано доступ до Інформаційної системи та було присвоєно персональний код Повіреного №2930200, який використовується ним під час підписання договорів страхування. До даної Інформаційної системи Повірений може мати доступ виключно за використанням свого персонального коду. У випадку залучення до виконання умов договору третіх осіб, Повірений зобов`язаний за п.6 Додаткової угоди №1 подати на адресу Довірителя «Заявки на організацію доступу до системи InCore», проте відповідних заяв від Відповідача на адресу Позивача не надходило. Дану обставину Відповідач не спростовує. Функціональні можливості даної Інформаційної системи не передбачають створення з неї витягів, виписок, довідок тощо, тому інформація стосовно укладених договорів страхування, за якими Повірений не сплатив страхові платежі на рахунок Позивача, була викладена у Бухгалтерській довідці ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» від 30.06.2024 на підставі даних з Інформаційної системи. Доказів протилежного суду не надано. У наданих Відзиві та Заперечені Відповідача не заперечує факту підписання ним договорів страхування, які внесені у Бухгалтерську довідку. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного представником позивача, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Щодо належності як доказу Договору доручення. В даному випадку, за твердженням позивача, підставою для звернення до суду за стягненням заборгованості, яка утворилась внаслідок неналежного виконання Відповідачем умов Договору доручення, стало недотримання Відповідачем умов визначених у Договорі доручення. Відповідно до ч.1-2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Виходячи з обставин справи, можна дійти висновку, що підтвердженням вимог Позивача щодо стягнення заборгованості за Договором доручення є безпосередньо сам Договір доручення. Отже, наданий Позивачем Договір доручення містить інформацію щодо предмета доказування та є належним доказом у справі. Доходячи до такого висновку, суд бере до уваги той факт, що Відповідач не заперечує укладання Договору доручення та в подальшому укладання договорів страхування на підставі Договору доручення. Щодо доводів відповідача про відсутність доказів підтвердження факту отримання ним страхових платежів від страхувальників. Як встановлено судом, відповідно до п.3.2.6. зазначеного Договору доручення, Повірений зобов`язується видати належним чином заповнені поліси ОСЦПВВНТЗ (відповідні примірники Страхувальників) на руки Страхувальникам/застрахованим особам включно після сплати Страхувальником відповідного страхового платежу в повному розмірі, але не пізніше наступного дня від дати його сплати. Сплата страхового платежу має бути підтверджена відповідними платіжними дорученнями (квитанція, платіжне доручення). Водночас, п.8.1.2. зазначеного Договору передбачено, що у випадку невнесення Повіреним або Страхувальником в порушення п.3.2.6 Договору, страхового платежу за виписаним полісом. у встановлені Договором строки, Повірений несе відповідальність у розмірі невнесеного страхового платежу. Отже, згідно з умов Договору докази отримання Відповідачем страхових платежів від страховиків мали бути отримані Відповідачем і зберігатися у нього, а не у позивача, як страховика, однак таких доказів відповідач суду не надав. Також суд звертає увагу на те, що всі договори страхування, які зазначені у бухгалтерській довідці ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» від 30.06.2024, укладені в електронній формі відповідно до умов п.5.2.8. Договору та Додаткової угоди №1 до Договору, а відомості про них містяться в інформаційній системі, яка використовується страховиком (позивач) та повіреним (відповідач) ід час дії укладеного між ними договору, у тому числі й для внесення відомостей стосовно укладених договорів страхування. Відомості, які вносилися Відповідачем, на виконання його обов`язків відповідно до п.3.2.8. згаданого Договору до зазначеної інформаційної системи Страховика повністю відповідають відомостям Єдиної централізованої бази Моторно-транспортного бюро України, створеної відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка розміщена на офіційному сайті і МТСБУ і є загальнодоступною, доказів протилежного суду не надано. Відповідно до ч.1 ст.100 ЦПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет). Відтак, бухгалтерська довідка про заборгованість, що надана позивачем, складена на підставі даних автоматизованої інформаційної системи, яка використовуємся Страховиком (позивач) та Страховими посередниками, які залучаються під час надання послуг страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від імені Страховика, у даному випадку, у тому числі й включно з Відповідачем. При цьому, суд не може взяти до уваги посилання сторони відповідача на те, що «бухгалтерська довідка» не є документом первинного бухгалтерського обліку, а є одностороннім арифметичним розрахунком сум обліку дебіторської заборгованості, який повністю залежить від волевиявлення дій однієї сторони (позивача), а також про те, що він є внутрішнім документом позивача та не містить відомостей, що дозволили б суду перевірити викладені в ній відомості, а також, за відсутності належних та допустимих доказів, зробити висновок, що ця заборгованість виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов Договору, та неможливо встановити, які саме умови спірного договору порушені відповідачем. Доводи сторони відповідача про те, що такі висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною у постанові від 03.07.2017 у справі №342/180/17 та позицією Верховного Суду у постанові від 13.05.2020 у справі №219/1704/17 помилкові, адже у наведених справах договірні правовідносини виникли між банками та фізичними особами споживачами банківських послуг, та у цих правовідносинах дійсно суди виснували, що позичальники не мають ніякої можливості впливати на формування «бухгалтерської довідки», яка формується з внутрішніх банківських ресурсів накопичення та обробки інформації. На відміну від цього, як вже згадано вище, правовідносини між сторонами у справі, що розглядається, в питанні формування інформаційного ресурсу про укладені відповідачем договори страхування, як Повіреним на виконання Договору доручення №2930200 від 01.08.2023 стосовно представництва Страховика (відповідача у даній справі) щодо укладання таких договорів страхування, відповідач приймає безпосередню участь у формуванні цього інформаційного ресурсу (інформаційної системі) через внесення до цієї бази даних відомостей про укладені ним договори страхування із використанням наданого йому персонального коду Повіреного №2930200 для доступу у цю систему. Отже, бухгалтерська довідка ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» від 30.06.2024, надана позивачем, підтверджує укладення Відповідачем договорів страхування, які у свою чергу розміщенні на офіційному сайті МТСБУ. Щодо доводів відповідача про невжиття заходів позивачем стосовно призупинення дії Договору та обмеження можливості Відповідача укладати від імені Позивача договори страхування в електронному вигляді. Суд бере до уваги той факт, що згідно з п.7.3. Договору, останній може бути розірваний у будь-який момент кожною зі Сторін із попереднім повідомленням другої Сторони за 30 календарних днів до запланованої дати припинення дії Договору. Відповідно до п.7.4. Договору Довіритель вправі відмовитись від Договору без дотримання строку, передбаченого п. 7.3. Договору в наступних випадках: 1. \~ \~ \~ \~у випадку укладання Повіреним договорів страхування після настання страхового випадку, у випадку фальсифікації договорів; 2. \~ \~ \~ \~у випадку, коли Повірений несвоєчасно перераховує страхові платежі, несвоєчасно здає звіти або порушує інші умови Договору; 3. \~ \~ \~ \~у випадку, коли протягом 6 місяців не укладено жодного договору страхування; 4. \~ \~ \~ \~у випадку систематичного надання страхувальних послуг неналежної якості, порушення Правил страхування, інструкцій, вказівок Довірителя; 5. \~ \~ \~ \~у випадку порушення Повіреним термінів, передбачених п. 3.2.8. Договору. Відповідно до ст.6, ч.1 ст.627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності га справедливості. Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Отже, випадки за яких Позивач має право відмовитись від Договору передбачені і визначені у п.7.4. Договору і їх застосування залежить від волевиявлення Позивача, а не від його обов`язку. При цьому суд звертає увагу на те, що відповідачем не надано жодних доказів на спростування наявності його заборгованості за Договором на представництво страховика щодо укладання договорів страхування №2930200 від 01.08.2023 перед позивачем. Щодо підтвердження факту отримання відповідачем страхових платежів від страхувальників. Відповідач зазначив, що оскільки договори страхування, за якими нараховується заборгованість, укладені у електронній формі, то це виключає обов`язок видавати Повіреним заповнені примірники договорів страхування, які були ним укладенні. Суд звертає увагу на те, що права та обов`язки Повіреного та Довірителя чітко прописані у Договорі доручення та не потребують окремого тлумачення третіми особами виходячи з їх особистих міркувань. З урахуванням вищевикладених обставин, електронна Бухгалтерська довідка виготовлена з використанням даних, які містяться у Інформаційній системі, з зазначенням договорів страхування, які укладені під особистим кодом Повіреного дає підстави стверджувати, що поліси ОСЦПВВНТЗ були укладені в електронній формі Відповідачем. Доказів протилежного суду не надано. Згідно з п.6.1 Договору доручення 6.1. повірений, який отримав від страхувальника страхові платежі по укладених полісах ОСЦПВВНТЗ та договорах комплексного страхування подорожуючих, не пізніше двох робочих днів після їх отримання, перераховує ці кошти на поточний рахунок Довірителя згідно п.2. Положення про порядок провадження діяльності страховими представниками, затвердженого Постановою КМ України від 18.12.1996 №1523, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин. Відповідно до п.8.1.2. Договору доручення, у випадку не внесення Повіреним або Страхувальником в порушення п.3.2.6 Договору, страхового платежу за виписаним полісом, у встановлені Договором строки, Повірений несе відповідальність у розмірі не внесеного страхового платежу Відповідно до п.3.2.6. Договору повірений зобов`язується видати належним чином заповнені поліси ОСЦПВВНТЗ (відповідні примірники Страхувальників) на руки Страхувальникам/застрахованим особам виключно після сплати Страхувальником відповідного страхового платежу в повному розмірі, але не пізніше наступного дня від дати його сплати. Сплата страхового платежу має бути підтверджена відповідними платіжними дорученнями (квитанція, платіжне доручення). У наведеному пункті Договору доручення чітко визначено обов`язок повіреного видати належним чином заповнені поліси ОСЦПВВНТЗ, незалежно від того, у якій формі вони були укладені. Так як примірник заповненого полісу надається Страхувальнику як в електронній формі, так і у фізичній. Такі істотні умови Договору доручення, як права і обов`язки сторін, були погоджені та підписані сторонами, у тому числі і Відповідачем. Отже, у разі належного виконання Відповідачем умов Договору доручення, зокрема і п.3.2.6., він має змогу підтвердити факту отримання Відповідачем страхових платежів від Страхувальників. Проте, якщо Відповідач не має доказів факту отримання страхових платежів від Страхувальників, то є підстави для застосування п.8.1.2. Договору доручення. Верховний Суд наголосив на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначив, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно він не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19). Крім того, суд враховує, що статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права. Відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Так, у рішенні 23.08.2016 у справі «Дж. К. та Інші проти Швеції» («J.K. AND OTHERS v. SWEDEN») ЄСПЛ наголошує, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом («beyond reasonable doubt»). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Щодо відсутності додатків до договору доручення у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору. Суд погоджується із доводами сторони позивача про те, що додатки до Договору доручення підлягають підписанню тільки у випадках виконання певних обов`язків сторін та факту виконаних послуг, відповідно до тексту Договору доручення. Так, у зв`язку з тим, що початок виконання Повіреним своїх обов`язків згідно до Договору доручення та Додаткової угоди №1 було можливе тільки після внесення відомостей про Відповідача до Інформаційної системи було складено та підписано Додаток №7 «Заявка на організацію доступу до системи InCore». Оскільки Повіреним Договір доручення виконувався неналежним чином, підписання інших Додатків до Договору доручення та Додаткової угоди про отримування страхових платежів було неможливим. Додатки до договору укладаються за умов виконання наступних пунктів Договору доручення. Додаток №1 про надання Довірителю звіту про укладені поліси ОСЦПВВНТЗ та договори комплексного страхування подорожуючих (п.3.2.10 Договору доручення). Додаток №2 Акт приймання-передачі наданих послуг (п.3.2.18 Договору доручення). Додаток №3 Акт приймання-передачі встановленої форми (п.3.2.13 Договору доручення). Додаток №4 Заява Повіреного до Довірителя про передачу бланків полісів ОСЦПВВНТЗ, інші документи та матеріальні цінності за Актом приймання-передачі у строки, додатково обумовлені Сторонами (п.3.1.6 Договору доручення). Додаток №5 Види договорів страхування з розподілом за програмами страхування та розмір винагороди Повіреного (п.5.1 Договору доручення). Додаток №6 Другий примірник всіх реалізованих договорів страхування відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг. (п.3.2.18 Договору доручення). Надаючи оцінку вищевикладеному, та аналізуючи встановлені обставини суд бере до уваги наступне. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про страхування», страхова діяльність в Україні провадиться з участю страхових посередників. Страховими посередниками можуть бути страхові брокери, страхові агенти. Згідно з ч.7 ст. 15 Закону України «Про страхування» страхові агенти - фізичні особи або юридичні особи) які діють від імені та за дорученням страховика і виконують частину його страхової діяльності, а саме: укладають договори страхування, одержують страхові платежі, виконують роботи, пов`язані із здійсненням страхових виплат та страхових відшкодувань. Страхові агенти є представниками страховика і діють в його інтересах за винагороду на підставі договору доручення із страховиком. Відповідно до ч.1 ст.1000 ЦК України, за договором доручення одна сторона (повірений) зобов`язується вчинити її імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки довірителя. Пунктом 3 частини першої статті 1006 ЦК України передбачено, що повірений зобов`язаний негайно передати довірителеві все одержане у зв`язку з виконанням доручення. Постановою Кабінету Міністрів України «Про порядок провадження діяльності страховими посередниками» №1523 від 18.12.1996 (що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), затверджено Положення про порядок провадження діяльності страховими посередниками (надалі за текстом - «Положення»), яке регулює порядок провадження діяльності страховими посередниками (страховими агентами і страховими брокерами) - суб`єктами підприємницької діяльності на ринку страхових послуг і спрямоване на посилення захисту майновий інтересів підприємств, установ, організацій та громадян під час отримання страхових послуг через страхових посередників. Дія цього Положення не поширюється на діяльність страхових посередників громадян, які перебувають із страховиком у трудових відносинах. Згідно з п.2 ч.2 Положення страховий агент, що отримує страхові платежі від страхувальників, обов`язаний перерахувати ці кошти на рахунок страховика протягом двох робочих днів після отримання відповідних страхових платежів, а також оформити договір страхування не пізніше одного робочого дня з моменту отримання страхового платежу. Порушенням зобов`язання, відповідно до ст.1006 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, суд доходить до висновку про те, що відповідачем були порушені умови Договору доручення в частині своєчасного перерахування отриманих на виконання Договору доручення страхових платежів від страхувальників, тому існує підстава для стягнення з Відповідача суми основного боргу на користь Позивача. Щодо вимог про стягнення та розрахунок трьох відсотків річних, інфляційних збитків та пені. Згідно з ч. 1-2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене законом\~право кредитора\~вимагати сплати\~боргу з\~урахуванням індексу\~інфляції і\~процентів річних\~є способами\~захисту його\~майнового права\~та інтересу,\~суть яких\~полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.01.2020 у справі № 924/532/19). В даному випадку, як зазначалось вище, згідно п.6.1. Розділу 6 Договору доручення Повірений, який отримав від страхувальників страхові платежі по укладених полісах ОСЦПВВНТЗ та договорах комплексного страхування подорожуючих, не пізніше двох робочих днів, після їх отримання, перераховує ці кошти на рахунок Довірителя. Також у пункті 8.1.7. розділу 8 Договору доручення передбачено, що за несвоєчасне перерахування Повіреним отриманих страхових платежів по укладених полісах ОСЦПВВНТЗ, договорах комплексного страхування подорожуючих йому нараховується пеня в розмірі 0,5% від суми не отриманого Довірителем страхового платежу за кожний день затримки понад 5 робочих днів, не більше подвійної облікової ставки НБУ. З бухгалтерської довідки ПрАТ «СК «ЕТАЛОН» про суму неоплачених страхових платежів по договорах ОСЦПВВНТЗ, укладених [PERSON] вбачається, що перші договори ОСЦПВВНТЗ було укладено 13.11.2023. Отже, відповідач мав перерахувати Позивачу страхові платежі у звітній період до 21.11.2023, що зроблено не було. З огляду на це, 21.11.2023 у. відповідача виникло прострочення зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.546 ЦК України зазначено, що виконання зобов`язання може забезпечуватись зокрема неустойкою. Стаття 549 ЦК України дає визначення поняття неустойки (штрафом, пенею) як грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. З огляду на викладене, та враховуючи задоволення позовної вимоги про стягнення основної суми боргу з відповідача, суд доходить до висновку й про наявність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення трьох відсотків річних, інфляційних збитки та пені. З урахуванням викладеного, позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» до [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, що складаються із сплати судового збору в розмірі 7 603,50 грн. та 10 000,00 грн. - витрати на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: approved