Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Короткий зміст позовним вимог У листопаді 2024 року представник позивача ТОВ «Споживчий кредит» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №22.01.2024-100001035 від 22.01.2024 року, яка виникла станом на 28.11.2024 року в розмірі 18300,00 грн., яка складається зі заборгованості за тілом кредиту -10000,00 грн., заборгованості за відсотками 8300,00 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 22.01.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний кредитний договір №22.01.2024-100001035, за умовами якого, відповідач отримав кредитні кошти в сумі 10000,00 грн. шляхом переказу на платіжну карту, зі строком дії 42 днів до 03.03.2024 року зі сплатою 2,5% від суми кредиту за кожний день користування. В порушення умов кредитного договору відповідач належним чином не виконав своїх зобов`язань, у зв`язку з чим утворилась заборгованість 18300,00грн., яку позивач просить стягнути на свою користь із судовими витратами. Рух справи Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17.12.2024 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду на 04 березня 2025 року. Сповіщені належним чином про час та дату розгляду справи, сторони не з`явились до зали суду, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Від представника відповідача 17.06.2025 року надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого представник відповідача зазначив, що відповідачем не визнається факт укладання кредитного договору та отримання зазначеної суми кредиту, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів перерахування грошових коштів. Також представник зазначив, що відповідач не погоджується\~із визначеним розміром відсотків, що підлягають стягненню з нього, наполягає на наявних підставах для звільнення відповідача від їх сплати, оскільки останній є діючим військовослужбовцем з 20.01.2025 року по теперішній час є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] та виконує завдання територіальної оборони України. Посилаючись на вимоги п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», просить суд звільнити його від сплати процентів за користування кредитом. Представником позивача було подано відповідь на відзив, за змістом якої зазначив про належний долучений доказ перерахування позивачем відповідачу грошових коштів у розмірі 10000,00 грн. квитанцію №2417653030 від 22.01.2024р. Вказані грошові кошти було перераховано на картковий рахунок відповідача за допомогою інтернет еквайрингу Liqpay, що є допустимим доказом. Також, за письмовою заявою представника позивача від 08.08.2025р. були зменшені позовні вимоги до [PERSON] та склали 10000,00 грн., тобто до розміру тіла кредиту. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку, що зменшені позовні вимоги ТОВ «Споживчий Центр» підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Фактичні обставини справи Судом встановлено, що 22.01.2024 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи укладено електронний кредитний договір №22.01.2024-100001035, за умовами якого, відповідач отримав кредитні кошти в сумі 10000,00 грн. шляхом переказу на платіжну карту, зі строком дії 42 днів до 03.03.2024 року зі сплатою 2,5% від суми кредиту за кожний день користування. Зазначений кредитний договір укладено в інформаційно-телекомунікацйній системі відповідно до\~Закону України «Про електронну комерцію»\~та Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Споживчий Центр», затверджених та розміщених на їх сайті. ТОВ «Споживчий Кредит», свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 10000,00 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну карту відповідача за допомогою інтернет еквайрингу Liqpay, що підтверджується належним та допустимим доказом квитанцією №2417653030 від 22.01.2024р. Відповідач погашення оплати за Кредитним договором не здійснював, в результаті чого утворилась заборгованість станом на станом на 28.11.2024 року в розмірі заборгованості за тілом кредиту та витрат по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. Між сторонами виник спір стосовно належного виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті рішення Відповідно до частини першої\~статті 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі\~статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно положень\~статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним\~статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до положень\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 1-1 ч. 1\~ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором. Як встановлено судом, з дослідженого кредитного договору, його підписання відповідачем відбулось електронним підписом з одноразовим ідентифікатором та є безумовною згодою відповдача з умовами кредитного договору, правилами надання грошових коштів на умовах фінансового кредиту, з якими позичальник ознайомився перед підписанням кредитного договору та отримання кредитних коштів. Зразок кредитного договору, Правила надання коштів, затверджені наказом директора та розміщені на сайті позивача. Кредитний договір позичальником підписаний шляхом введення електронного підпису з одноразовим ідентифікатором в електронному кабінеті. \~\~\~\~Суд вважає слушними доводи представника відповідача, що при розрахунку заборгованості за кредитом, позивачем не враховано ряд правових норм. Зокрема,\~Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей»\~визначено основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей та встановлено єдину систему їх соціального та правового захисту. У статті 1, 2 даного Закону закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в\~Конституції України\~та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. В частині 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей»\~визначено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Таким чином, станом на час вирішення справи судом, відповідач є таким, що на нього поширюються пільги, передбачені пунктом 15\~статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовці та членів їх сімей». З огляду на це до відповідача не може бути застосовано штрафних санкцій та пені за невиконання зобов`язань за користування кредитом, а також наявні підстави для звільнення від обов`язку щодо сплати процентів за користування кредитом саме з цих підстав, суд вважає зменшені позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення, оскільки не містять вимог про стягнення процентів. Щодо стягнення судових витрат Відповідно до\~ст. 133 ПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Враховуючи повне задоволення позовних вимог позивача, на його користь суд стягує 2422,40 грн.

Outcome: approved