Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

І. Зміст позовних вимог. У серпні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно у порядку спадкування. Позовна заява мотивована тим, що станом на 15 квітня 1991 року житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] мав статус колгоспного двору, головою якого була [PERSON] , а членом двору [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець другої черги за законом після померлої [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Позігун А.М. із заявами про прийняття спадщини за законом та про видачу свідоцтва про право на спадщину, проте у видачі такого свідоцтва на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , йому було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього. Позивач зазначає, що він позбавлений можливості в іншому, аніж в судовому порядку, зареєструвати свою частку, належну йому як члену колишнього колгоспного двору, в нерухомому майні та оформити спадщину на частку у спірному будинку після померлої [INFO] рідної сестри [PERSON] . ІІ. Позиції учасників судового провадження. Позивач та його представник, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Представник відповідача Березнянської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. За таких обставин, суд дійшов висновку, що справу можливо розглянути без учасників справи за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що представник відповідача надав письмову заяву про визнання позову, суд відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. ІV. Фактичні обставини встановлені судом. Судом встановлено, що відповідно до виписки з погосподарської книги, згідно з погосподарським обліком у книзі №1 А за 1991-1995 роки, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , зареєстрований в сільській раді під №59, станом на 15 квітня 1991 року мав статус колгоспного двору, головою якого була - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована з 27 березня 1981 року до 23 січня 2021 року, членом двору [PERSON] , [INFO] , зареєстрований з 17 серпня 1983 року по даний час (а.с.12). Таким чином, житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] належав на праві власності в рівних частках [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частці кожному. [INFO] в с. Гусавка Чернігівського району Чернігівської області померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі і на 1/2 частку у житловому будинку з надвірними будівлями, розташованому по [ADDRESS] . Рішенням Менського районного суду Чернігівської області від 03 лютого 2022 року встановлено факт, що [PERSON] , яка померла [INFO] в с. Гусавка Чернігівського району Чернігівської області була рідною сестрою [PERSON] , [INFO] (а.с.9, 10). Отже, [PERSON] є спадкоємцем другої черги за законом після померлої [PERSON] .. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №7/2021, [PERSON] , як спадкоємець за законом другої черги, звернувся до приватного нотаріуса Чернігівського районного нотаріального округу Позігун А.М. із заявами про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] та про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 13 вересня 2022 року приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Позігун А.М. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеною приватним нотаріусом Чернігівського районного нотаріального округу Чернігівської області Бєгаєвою О.О. 25 липня 2025 року за №69/02-31, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок. Таким чином,\~позивач [PERSON] \~позбавлений можливості\~в установленому\~законом порядку\~зареєструвати належну\~йому,\~як члену\~колишнього колгоспного\~двору,\~1/2\~частку у\~житловому будинку\~ [ADDRESS] , окрім того, ще й оформити спадщину на 1/2 частку у спірному будинку після померлої [INFO] рідної сестри [PERSON] . Згідно з інформаційною довідкою №165, наданою ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» 28 травня 2025 року, станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстровано. З технічного паспорту на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] вбачається, що дана садиба складається з житлового будинку А-1, прибудови а-1, погреба в-1 (збудовані в 1970 році), погреба д-1 (збудований в 1980 році), сараю Б-1 (збудований в 1971 році), гаражу Б1-1 (збудований в 1983 році), навісу Б2-1 (збудований в 1985 році), пригребиці В-1 (збудована в 1979 році), пригребиці Д-1 (збудована в 1983 році), навісу Г-1 (збудований в 1985 році), ґанку а1-1 (збудований в 1983 році). Відповідно до звіту про оцінку майна, проведеного ФОП [PERSON] 30 липня 2025 року, ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , складає 48383 грн. V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до статей 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до вимог ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.05.1995 р. № 15 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (з наступними змінами) роз`яснив, що до правовідносин, що виникли до 15 квітня 1991 року, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, що було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, які регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (п. 6). Так, відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст. 123 даного кодексу визначено, що розмір часток члена колгоспного двору встановлюється виходячи із рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до положень Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968 року) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім`я по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15 квітня 1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Таким чином, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] , належало у рівних частках [PERSON] та [PERSON] , тобто по 1/2 частці кожному. Частиною 1 статті 31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об`єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об`єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об`єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об`єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. У зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує речове право на земельну ділянку під житловим будинком [ADDRESS] та/або рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або у власність, позивач [PERSON] позбавлений можливості провести державну реєстрацію права власності на частку у вказаному нерухомому майні. Відповідно до положень статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи, що право на частку у спірному будинку за позивачем та спадкодавцем [PERSON] підтверджено належними доказами, спірний будинок з господарськими будівлями є об`єктом права власності. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви [PERSON] у повному обсязі та визнання за ним права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований по [ADDRESS] .

Outcome: approved