Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ\~«Брайт-К» (далі ТОВ «ФК «Брайт-К») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18.03.2021 між АТ «Креді Агріколь Банк» (первісний кредитор) та відповідачем було укладено кредитний договір про надання банківських послуг №732662/4093058, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу фінансовий кредит у сумі 17400,00 грн. строком на 36 місяців, процентна ставка 34% річних, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. Первісний кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача 17770,98 грн. заборгованості за кредитним договором, яка складається з: - заборгованості за тілом кредиту в сумі 11019,40 грн., - заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 6751,58 грн., а також понесені судові витрати. Ухвалою судді від 08.08.2025 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) осіб, які беруть участь у справі. Відповідач належним чином повідомлявся про розгляд справи, ухвалу про відкриття провадження йому було направлено за зареєстрованим місцем його проживання. Відзив на позов не надходив. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 17.11.2021 між АТ «КредіАгріколь Банк» та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг №732662/4093058, згідно з умовами якого, а також відповідно до заяви про надання банківських послуг «Кредитна картка», кредитор надав відповідачу кредит у розмірі 17400,00 грн. строком на 36 місяців з 17.11.2021, процентна ставка 34% річних, зі сплатою процентів щомісячно, відповідачка зобов`язалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у терміни, встановлені договором, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі, на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Первісний кредитор свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу грошові кошти в сумі 17400 грн., відповідач, у свою чергу, умови Кредитного договору належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 20.12.2024 складає 15731,17 грн., з яких: -11019,40 грн. прострочена заборгованість; -30,71 грн. нараховані відсотки; -4681,06 грн. прострочені відсотки, про що також надано виписку по рахунку клієнта (а.с.13-18). 18.12.2024 між АТ «Креді Агріколь Банк» та ТОВ «ФК «Брайт-К» був укладений Договір відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 5-2024, зокрема за кредитним договором №732662/4093058 від 17.11.2021 на суму 15731,17 грн., що підтверджується Реєстром прав вимоги №1 від 20.12.2024 (а.с.27-30,35-39). Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем заборгованість відповідача станом на 03.06.2025 за договором №732662/4093058 від 18.03.2021 за період з 20.12.2024 по 03.07.2025 становить: - 11019,40 грн. фактична заборгованість за кредитом; - 2039,81 грн. нараховано процентів (після відступлення права вимоги) (а.с.13 на звороті). Таким чином загальний розмір заборгованості за вище вказаним кредитним договором, яку позивач просить стягнути з відповідача становить 17770,98 грн., з яких: -11019,40 грн. прострочена заборгованість; -30,71 грн. нараховані відсотки; -4681,06 грн. прострочені відсотки, -2039,81 грн. нараховано процентів (після відступлення права вимоги). За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторін. Згідно ст.ст.1054, 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі, за яким за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію). Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», моментом підписання електронного правочину є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові Верховного Суду від 09.09.2020 у справі № 732/670/19. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною першою статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно із ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1ст. 519 ЦК України). Таким чином, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. В справах про визнання недійсними договорів про відступлення права вимоги судам необхідно з`ясовувати обсяг та зміст прав, які переходять до нового кредитора та чи існують ці права на момент переходу. Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 752/8842/14-ц. Також судом встановлено, що 18.12.2024 між АТ «Креді Агріколь Банк», як клієнтом, та ТзОВ «ФК «Брайт-К», як фактором було укладено договір факторингу №5-2024, згідно з умовами якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, клієнт відступає фактору, а фактор набуває належне клієнтові право вимоги до боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку до Договору. З реєстру прав вимог № 1 від 20.12.2024 вбачається, що АТ «Креді Агріколь Банк» передало ТзОВ «ФК «Брайт-К» вимоги до [PERSON] за договором №732662/4093058 від 17.11.2021 на суму 15731,17 грн (а.с.39 на звороті). Водночас суд звертає увагу, що позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 17770,98 грн, однак така сума заборгованості за кредитним договором не відповідає умовам цього договору. Так, згідно заяви про надання банківської послуги «Кредитна картка» від 17.11.2021 визначено, що строк дії договору 36 місяців. Таким чином строк дії договору становить до 17.11.2024. П.п. 3.3 Договору про надання банківських послуг №73266/4093058 від 18.03.2021 передбачено, що у разі, якщо строк надання замовлених клієнтом банківських послуг закінчився і клієнт не замовляє банківські послуги протягом 1 календарного року, договір вважається розірваним автоматично. Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору. Банк здійснює надання банківських послуг за плату, що має сплачуватись клієнтом банку та на умовах договору згідно зі тарифами банку. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача станом на 20.12.2024 (до укладення договору про відступлення права вимоги №5-2024 від 18.12.2024) становить 15731,17 грн., з яких: -11019,40 грн. прострочена заборгованість; -30,71 грн. нараховані відсотки; -4681,06 грн. прострочені відсотки, про що також надано виписку по рахунку клієнта (а.с.13). Разом з тим, судом встановлено, що в подальшому ТОВ «ФК «Брайт-К» продовжило нарахування відсотків після закінчення дії кредитного договору заяви про надання банківських послуг (17.11.2024), який укладений між первісним кредитодавцем та позичальником (а.с.13 на звороті), що є безпідставним. Тому вимога про стягнення з відповідача 2039,81 грн. нарахованих процентів (після відступлення права вимоги) не підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 12 ч. 3, 4, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказів, які б спростовували висновки суду про чинність договору, отримання коштів, відповідачем не надано. За вказаних обставин суд приходить до обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та підтверджені належними та допустимим доказами, а тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість 15731,17 грн, яка складається з: - 11019,40 грн. - заборгованість за тілом кредиту; - 4711,77 грн. - заборгованість за відсотками. Що стосується судових витрат, то суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що під час розгляду справи в суді позивачем понесені витрати у вигляді судового збору за подання позову до суду в сумі 2422,40 грн. (а.с.1), оскільки вимоги позивача задоволено частково, тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати пропорційно задоволеним вимогам, а саме у розмірі 2144,31 грн. (88,52% від задоволених вимог).

Outcome: partial