Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Керівник Олександрійської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави, звернувся в суд з позовною заявою до Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області та [PERSON] , в якій просив: - визнати недійсними пункти 10-12 рішення Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 11.02.2025 №1403 «Про затвердження проектів та надання в оренду земельних ділянок для городництва» в частині надання [PERSON] в оренду для городництва строком на 7 років трьох земельних ділянок: площею 0,6 га з кадастровим номером 3520355400:53:000:0020; площею 0,6 га з кадастровим номером 3520355400:53:000:0021; площею 0,6 га з кадастровим номером 3520355400:53:000:0022; - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,6 га з кадастровим номером 3520355400:53:000:0020, який укладено 20.02.2025 року між Новопразькою селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області та [PERSON] , припинити речове право право оренди [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,6 га з кадастровим номером 3520355400:53:000:0020 ( номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 59430255); - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,6 га з кадастровим номером 3520355400:53:000:0021, який укладено 20.02.2025 року між Новопразькою селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області та [PERSON] , припинити речове право право оренди [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,6 га з кадастровим номером 3520355400:53:000:0021 (номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 59429539); - визнати недійсним договір оренди земельної ділянки загальною площею 0,6 га з кадастровим номером 3520355400:53:000:0022 який укладено 20.02.2025 року між Новопразькою селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області та [PERSON] , припинити речове право право оренди [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 0,6 га з кадастровим номером 3520355400:53:000:0022 ( номер запису про інше речове право в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 59428946). В обґрунтування позовних вимог зазначав, що пунктами 9 12 рішення Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 11.02.2025 року №1403 «Про затвердження проектів та надання в оренду земельних ділянок для городництва» надано [PERSON] в оренду для городництва строком на 7 років 4 земельні ділянки, за адресою: [ADDRESS] , кожна площею по 0,6 га, з кадастровими номерами 3520355400:53:000:0019, 3520355400:53:000:0020, 3520355400:53:000:0021, 3520355400:53:000:0022. Вказані земельні ділянки утворюють єдиний масив земель сільськогосподарського призначення загальною площею 2,4 га, який у свою чергу є частиною масиву земель сільськогосподарського призначення загальною площею 6,6019 га, оскільки зазначені земельні ділянки були сформовані шляхом поділу земельної ділянки площею 6,6019 га з кадастровим номером 3520355400:53:000:0011, відповідно до рішення Новопразької селищної ради від 12.04.2024 №1093 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної форми власності». В подальшому, 20.02.2025 року між Новопразькою селищною радою та [PERSON] укладено 4 договори оренди вищевказаних земельних ділянок, за якими їх передано в оренду для городництва строком на 7 років. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вищевказаних земельних ділянок зареєстровано право комунальної власності Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області та відповідні речові права оренди за [PERSON] . Однак, прийняте селищною радою рішення в частині передачі в оренду [PERSON] трьох земельних ділянок є незаконним, що тягне за собою недійсність укладених договорів оренди. Так, відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 36 ЗК України громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва. Між тим, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-ІХ (чинний з 27.05.2021) частину 1 статті 36 Земельного кодексу України доповнено абз. 2 такого змісту: «Площа земельної ділянки, що надається громадянину в оренду для городництва, не може перевищувати 0,6 гектара». В той же час, [PERSON] було надано 4 земельні ділянки, кожна з яких за своєю площею не перевищує 0,6 га. Тобто, орган місцевого самоврядування формально дотримався вимог ст. 36 ЗК України в частині максимального розміру земельної ділянки, що передається громадянину в оренду для городництва. За даних обставин вбачається умисел органу місцевого самоврядування на обхід положень земельного законодавства, яке обмежує максимальний розмір земельної ділянки, що передається в оренду громадянину для городництва. Враховуючи вищевикладене, Новопразька селищна рада мала право передати в оренду [PERSON] лише одну земельну ділянку площею 0,6 га (3520355400:53:000:0019), а відтак рішення про передачу трьох наступних в переліку земельних ділянок, а так само договори оренди щодо них, підлягають визнанню судом недійсними. Відповідачі, належним чином повідомлені про час дату та місце розгляду справи (10 год 00 хв 12.09.2025 року), в судове засідання не з`явилися (а. с. 57 61). Представник Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області подав заяву про розгляд справи у його відсутність та прийняття рішення на розсуд суду в межах чинного законодавства України (а. с. 62 63). Відповідач [PERSON] причини неявки не повідомила, з заявою до суду про неможливість розгляду справи у її відсутність не зверталась, відзив на позов не подала. Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. ст. 223 та 240 ЦПК України, судом не встановлено. В судовому засіданні 12.09.2025 року прокурор позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити. Додатково пояснив, що земельна ділянка з кадастровим номером 3520355400:53:000:0011 площею 6,6019 га для ведення городництва за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Новопразької селищної ради від 12.04.2024 року №1093 була поділена на 11 земельних ділянок по 0,6 га та 1 земельну ділянку площею 0,0019 га. Ці 11 земельних ділянок було надано в оренду для городництва громадянам, зокрема, земельні ділянки з кадастровими номерами 3520355400:53:000:0019, 3520355400:53:000:0020, 3520355400:53:000:0021, 3520355400:53:000:0022 одержала в оренду відповідач [PERSON] та останні утворили собою єдиний масив, що в свою чергу є порушенням абз. 2 ч. 1 ст. 36 ЗК України, оскільки Законом обмежено площу земельної ділянки, що надається в оренду та повинна становити не більше 0,6 га. Просив визнати недійсними пункти 10 12 рішення Новопразької селищної ради №1403 від 11.02.2025 року, та як наслідок визнати недійсними договори оренди про передачу [PERSON] в оренду земельних ділянок з кадастровими номерами 3520355400:53:000:0020, 3520355400:53:000:0021, 3520355400:53:000:0022 і припинити речове право на ці земельні ділянки. 12.09.2025 року після судових дебатів суд, відповідно до ч. 1 ст. 244 ЦПК України перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклавши ухвалення та проголошення судового рішення на 22.09.2025 року о 14 год 45 хв. Заслухавши вступне слово прокурора, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів у справі встановив наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносини. Згідно з ч. 1 ст.\~2\~ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Обґрунтовуючи порушення інтересів держави та підстави представництва, при зверненні за позовом в інтересах держави про визнання недійсними рішень органу місцевого самоврядування, визнання недійсними договорів оренди землі, скасування державної реєстрації та припинення речового права на земельну ділянку, позивач посилався на те, що прокурор у даному випадку є єдиним суб`єктом, який наділений повноваженнями щодо захисту інтересів у правовідносинах, пов`язаних з протиправним розпорядженням земельними ділянками, належними територіальній громаді. Згідно з п. 3 ст.\~131-1\~Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Аналіз положень ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу. При цьому прокурор не може вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати належного суб`єкта владних повноважень, який може і бажає захищати інтереси держави. Обґрунтування прокурором наявності підстав для представництва інтересів держави є мотивованим, зважаючи на відсутність повноважень у Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та її територіальних підрозділів щодо звернення до суду з позовом цієї категорії, а також на те, що Новопразька селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області є відповідачем у справі. Звертаючись до суду із вказаним позовом й оскаржуючи, в тому числі і рішення Новопразької селищної ради, на підставі яких [PERSON] набула в оренду спірні земельні ділянки, прокурор самостійно обґрунтував необхідність захисту інтересів держави щодо цих земельних ділянок та згідно зі статтею 56\~ЦПК України набув статусу позивача. Вказане узгоджується з висновком, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №469/1044/17 (провадження№14-317цс19), та у постановах Верховного Суду від 26 травня 2021 року в справі №330/1621/16-ц (провадження №61-13633св20) та від 09 лютого 2023 року у справі №483/2263/19 (провадження № 61-13973св21). Відповідно до ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Згідно з ч. 1 ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (ч. 2 ст. 19 Конституції України). Частиною 1 статті 6 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада села, селища, міста. Місцеві ради здійснюють права суб`єкта комунальної власності від імені та в інтересах територіальних громад (ч. 5 ст. 16 Закону). Судом встановлено, що рішенням від 12.04.2024 року №1093 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки комунальної власності» Новопразька селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 6,6019 га, з кадастровим номером 3520355400:53:000:0011 для ведення городництва, за адресою: [ADDRESS] . Крім того, рішенням було вирішено зареєструвати право комунальної власності на зазначену земельну ділянку та надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо поділу земельної ділянки на 11 земельних ділянок площею 0,6 га кожна та одну 0,0019 га (а. с. 11). Пунктами 9 12 рішення Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 11.02.2025 №1403 «Про затвердження проекту із землеустрою та надання в оренду земельних ділянок для городництва» затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок для городництва в оренду [PERSON] , а саме: земельних ділянок з кадастровими номерами 3520355400:53:000:0019, 3520355400:53:000:0020, 3520355400:53:000:0021, 3520355400:53:000:0022, терміном на 7 (сім) років, кожна загальною площею 0,6000 га з них: сільськогосподарських земель 0,6000 га, сільськогосподарських угідь 0,6000 га, ріллі 0,6000 га, за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення комунальної власності не наданих у власність або постійне користування в межах села Лозуватка за адресою: [ADDRESS] . Встановлено річний розмір орендної плати на рівні 12% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а. с. 12 17). Із зазначених рішень вбачається, що вказані земельні ділянки утворюють єдиний масив земель сільськогосподарського призначення загальною площею 2,4 га, який у свою чергу є частиною масиву земель сільськогосподарського призначення загальною площею 6,6019 га, оскільки зазначені земельні ділянки були сформовані шляхом поділу земельної ділянки площею 6,6019 га з кадастровим номером 3520355400:53:000:0011. В подальшому, 20.02.2025 року між Новопразькою селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області та [PERSON] укладено чотири договори оренди землі, предметом яких є земельні ділянки для городництва з кадастровими номерами: 3520355400:53:000:0019, загальною площею 0,6000 га; 3520355400:53:000:0020, загальною площею 0,6000 га; 3520355400:53:000:0021, загальною площею 0,6000 га; 3520355400:53:000:0022, загальною площею 0,6000 га, які знаходяться в межах [ADDRESS] , строком на 7 років з моменту державної реєстрації права оренди та зареєстровані відповідні речові права оренди земельних ділянок за [PERSON] (а. с. 18 33). Статтею 3 ЗК України встановлено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, вказаним Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Частиною 1 ст. 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Статтею 25 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання. Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин здійснюється виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Згідно з ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин, згідно із пунктами «а», «в» частини першої статті 12 ЗК України, належить розпорядження землями комунальної власності територіальних громад; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. Отже, до повноважень відповідача належить розпорядження землями комунальної власності, у тому числі передача таких земельних ділянок у власність або користування у порядку, передбачених ст. ст. 118, 123 ЗК України. Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування врегульований статтею 123 ЗК України, якою передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків встановлених частинами 2, 3 ст. 134 цього кодексу. В той же час, не підлягають продажу, передачі в користування на конкурентних засадах (на земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності у разі передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва (ч. 2 ст. 134 ЗК України). За приписами ст. 36 ЗК України громадянам або їх об`єднанням із земель державної або комунальної власності можуть надаватися в оренду земельні ділянки для городництва. Площа земельної\~ділянки,\~що надається\~громадянину в\~оренду для\~городництва,\~не може\~перевищувати 0,6\~гектара. На земельних ділянках, наданих для городництва, закладання багаторічних плодових насаджень, а також спорудження капітальних будівель і споруд не допускається. На земельних ділянках, наданих для городництва, можуть бути зведені тимчасові споруди для зберігання інвентарю та захисту від непогоди. Після закінчення строку оренди зазначеної земельної ділянки побудовані тимчасові споруди підлягають знесенню власниками цих споруд за їх рахунок. Чинне законодавство України не містить визначення поняття городництво, в той же час, землі для городництва входять в категорію земель для сільськогосподарського використання та за типом сільськогосподарських угідь є ріллею. Системний аналіз зазначених норм земельного законодавства дає підстави зробити висновок, що громадяни мають право на отримання в оренду земельних ділянок для городництва, однак орган місцевого самоврядування має повноваження щодо передачі одному громадянину в оренду поза конкурсом земельної ділянки для городництва, площа якої не перевищує 0,6 га. Тобто, один громадянин за вищезазначеною процедурою має право отримати в оренду й декілька земельних ділянок для городництва, але при цьому їх загальна площа не повинна перевищувати 0,6 га. Всупереч вищезазначеним вимогам законодавства [PERSON] було передано 4 земельні ділянки, кожна з яких за своєю площею не перевищує 0,6 гектарів та як зазначено вище, земельні ділянки, передані в оренду [PERSON] , утворюють єдиний масив земель сільськогосподарського призначення загальною площею 2,4 га, який у свою чергу є частиною масиву земель сільськогосподарського призначення загальною площею 6,6019 га, оскільки зазначені земельні ділянки були сформовані шляхом поділу земельної ділянки площею 6,6019 га з кадастровим номером 3520355400:53:000:0011 У постанові від 22.04.2015 у справі №6-65цс15 Верховний Суд України зазначив, що оспорювані розпорядження, якими місцевою державною адміністрацією вилучено земельні ділянки лісогосподарського призначення з власності держави, видано в один день, ними вилучено землі лісового фонду загальною площею 10,7091 га, які складають єдиний масив та використовувалися для ведення лісового господарства, а тому єдиний масив земель одного виду цільового призначення при прийнятті рішення щодо розпорядження такими землями має розглядатися як одна земельна ділянка. Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 07.09.2016 у справі № 6-1030цс16, від 20.03.2013 у справі № 6-13цс13, а також постановах Верховного Суду від 17.10.2019 у справі №\~359/2012/15-ц, від 04.12.2019 у справі №\~370/1173/14-ц. Враховуючи вищевикладене, Новопразька селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області в порушення положень абз. 2 ч. 1 ст. 36 ЗК України фактично надала в оренду [PERSON] земельні ділянки для огородництва загальною площею 2,4 га, що перевищує 0,6 га. Відповідно до ч. 10 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку. Отже, Новопразька селищна рада Олександрійського району Кіровоградської області мала право передати в оренду [PERSON] лише одну земельну ділянку площею 0,6 га (3520355400:53:000:0019), а тому рішення про передачу трьох наступних в переліку земельних ділянок (3520355400:53:000:0020, 3520355400:53:000:0021, 3520355400:53:000:0022) не відповідає приписам вищезазначених норм чинного законодавства України та відповідно є незаконним. Частинами 1 3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до\~ч.\~ч.\~1,\~3\~ст.\~215\~ЦК України\~підставою недійсності\~правочину є\~недодержання в\~момент вчинення\~правочину стороною\~(сторонами)\~вимог,\~які встановлені\~частинами 1-3,\~5\~та 6\~ст.\~203\~цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті\~203 цього\~Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦПК України). За приписами ч. 1 ст 216 та ч. 1 ст. 236 ЦПК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Згідно з ч. ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (ст. 126 ЗК України). Частиною 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. Відповідно до п. п. «в», «г», «д» ч. 2 ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; застосування інших, передбачених законом, способів. З урахування викладеного, суд приходить до висновку, що пункти 10 12 рішення Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 11.02.2025 №1403 «Про затвердження проекту із землеустрою та надання в оренду земельних ділянок для городництва» щодо надання [PERSON] земельних ділянок в оренду для городництва є незаконними, а відтак підлягають визнанню недійсними, у зв`язку з чим відповідні договори оренди, укладені на виконання зазначених пунктів оскаржуваного рішення, також підлягають визнанню недійсними з припиненням речового права. Отже, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь прокуратури підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в рівних частках по 6\~056,00 грн.

Outcome: approved