Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

І. Стислий виклад позиції учасників. Адвокат Бойчук О.Я. звернулася у суд в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики у розмірі 200 000 грн., а також судових витрат у справі. В обґрунтування позовних вимог представник посилається на те, що 20.06.2023 позивачем передано [PERSON] грошові кошти у сумі 200 000 грн., що підтверджується письмовою розпискою. Передача коштів відбувалась у присутності двох свідків. Станом на день подання позовної заяви до суду грошові кошти позивачу не повернуті. У зв`язку із невиконанням грошового зобов`язання позивач змушений звернутися до суду із даним позовом. Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористався. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 18.12.2024 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін та встановлено учасникам строки для подачі заяв по суті. 21.02.2025 ухвалою суду відмовлено задоволенні клопотання представника позивача адвоката Бойчук Оксани Ярославівни про участь в судовому засіданні в режимі відео конференції. Відповідач ухвалу про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками отримав 13.03.2025, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відзиву на позовну заяву не подав. 25.02.2025 за клопотанням представника відповідача адвоката Гусарук М.І. розгляд справи було відкладено для ознайомлення з матеріалами справи та підготовки відзиву на позовну заяву. 08.09.2025 представник відповідача повторно подала заяву про відкладення розгляду справи, оскільки вона перебуває у відпустці. Суд звертає увагу, що розгляд справи вже було відкладено за клопотанням сторони відповідача для можливості подання відзиву на позовну заяву. При цьому, станом на 15.09.2025 відзив до суду не надходив, будь-яких заяв по суті позовних вимог також надано не було. Справа розглядається у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін, таким чином, участь сторін в судовому засіданні не передбачена. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. Судом встановлено, що 20.06.2023 [PERSON] одержав у борг від [PERSON] грошові кошти в сумі 200 000 грн., про що відповідачем власноруч підписана розписка від 20.06.2023. Грошові кошти передавалися у присутності двох свідків, анкетні дані та підписи яких також наявні у розписці від 20.06.2023 (а.с.9). Таким чином боргова розписка, написана [PERSON] відповідає вимогам закону і породжує правові наслідки, які наступають внаслідок невиконання договору позики та умов, визначених у змісті розписки. Вищезазначена розписка складена від 20.06.2023 повністю підтверджує як факт отримання відповідачем коштів за договором позики, так і його зобов`язання повернути ці кошти. [PERSON] було надіслано вимогу про повернення коштів за розпискою, однак така залишилася останнім без належного реагування (а.с.13, 15А, 15). IV. Норми права, які застосував суд. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до правової позиції Верховного СудуУкраїни у постанові від 11 листопада 2015 року № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16. Статтею 204 ЦК України визначено принцип презумпції правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підтвердження невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по поверненню суми позики позивач надав суду оригінал розписки відповідача від 20.06.2023. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 25.04.2012 року у справі № 6-24ц12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. V. Мотивована оцінка і висновки суду. Суд приходить до висновку, що позивач надав належні та допустимі докази існування між ним та [PERSON] зобов`язальних правовідносин. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача (кредитора) свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідачем жодних доказів на спростування доводів позивача, зазначених ним у позові або ж сплати останньому боргу за договором позики, до суду не подано, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості приймається судом як достовірний. Боргова розписка від 20.06.2023, складена у присутності двох свідків, підтверджує факт укладення договору позики між сторонами і отримання коштів [PERSON] , як наслідок виникнення у нього обов`язку в їх поверненні. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 2000 грн. (а.с.14).

Outcome: approved