Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

13 березня 2025 року представник позивача адвокат Царик Р.М. звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстрований 03 грудня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №802. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що позивач [PERSON] знаходиться у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 03 грудня 2022 року. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, в зв`язку з чим втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають окремо, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сім`ї неможливе. Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі з підстав викладених у позові, просили їх задовольнити. [PERSON] просила після розірвання шлюбу повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення. Вислухавши пояснення позивача та її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, суд встановив наступне. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 03 грудня 2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), сторони уклали шлюб 03 грудня 2022 року, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №802. Під час державної реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Сторони від шлюбу спільних дітей не мають. Шлюбні стосунки між сторонами не склались та вони фактично припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільного господарства не ведуть, спільного бюджету не мають. Про спір між сторонами щодо розподілу спільного майна не заявлено. Відповідно до статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Статтею 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У своїй позовній заяві, поданій до суду, та під час розгляду справи позивач просила розірвати шлюб, відповідач в свою чергу, у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім`ю, у зв`язку з чим позов [PERSON] є таким, що підлягає задоволенню. Крім цього, статтею 113 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв`язку з чим, суд вважає можливим задовольнити клопотання позивача та після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1211,20 грн.

Outcome: approved