Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» звернулось до Бориславського міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних позивач посилається на те, що 17 січня 2019 року між Акціонерним товариством «ЮНЕКС БАНК», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ОМЕГА ФІНАНС» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0.021.27.0119.ФО_К. Відповідно до умов кредитного договору № 0.021.27.0119.ФО_К від 17.01.2019 р. відповідачу було надано кредит у сумі 29 990 гривень терміном користування до 17 січня 2022 року. Відповідно до п. 1.5. кредитного договору № 0.021.27.0119.ФО_К від 17.01.2019 р. за користування кредитом Позичальник сплачує: 1.5.1. проценти за користування кредитом щомісячно, із розрахунку фіксованої процентної ставки 12,00% процентів річних; 1.5.2. комісію за надання кредиту одноразово, не пізніше дня отримання надання кредиту, в розмірі 0,0 % від суми кредиту, зазначеної в п.1.1. цього Договору; 1.5.3. комісію за обслуговування кредиту щомісячно, в розмірі 3,49 % від суми кредиту, зазначеної в п. 1.1 цього Договору, яка включається до складу щомісячних ануїтетних платежів. Пунктом 2.3. кредитного договору № 0.021.27.0119.ФО_К від 17.01.2019 р. визначено, що погашення кредиту, комісії за обслуговування кредиту та нарахованих процентів здійснюється Позичальником щомісячно в період з 01 до 10 (включно) число кожного місяця протягом строку дії цього Договору, починаючи з місяця, наступного за місяцем підписання цього Договору, в сумі 2 043 грн. 65 коп. Якщо 10-те число припадає на неробочий день, погашення платежу здійснюється Позичальником в останній робочий день перед таким неробочим днем. Погашення останнього платежу здійснюється не пізніше останнього дня строку кредиту, визначеного в п. 1.1 цього Договору. Відповідно до Графіку погашення кредит надавався строком з 17.01.2019 р. по 14.01.2022 року. За цей період Позичальник, крім тіла кредиту 29 990 грн. 00 коп. мав ще також сплатити, проценти за користування кредитом у сумі 5 730 грн. 99 коп. та комісії за обслуговування кредиту у сумі 37 769 грн. 40 коп. Всього сума платежів за кредитом протягом дії Договору мала скласти 73 400 грн. 39 коп. 31 березня 2021 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» та ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» укладено договір факторингу №31/03-2021. Факт набуття прав вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» щодо відповідача підтверджується витягом з Реєстру прав вимоги, що є додатком № 1 до договору факторингу № 31/03-2021 від 31 березня 2021 року. Станом на 31.03.2021 р. відповідно до Реєстру прав вимог сума заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 0.021.27.0119.ФО_К від 17.01.2019 р. перед новим кредитором ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» складає 44 869 грн. 26 коп., з яких: 9 256 грн. 85 коп. заборгованість по тілу кредиту (прострочена на день подання позовної заяви); 13 275 грн. 80 коп. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 97 грн. 30 коп. - проценти кредитом (прострочені на день подання позовної заяви); 3 649 грн. 39 коп. прострочені проценти кредитом 1 046 грн. 65 коп. - комісія за обслуговування кредиту (прострочена на день подання позовної заяви);- 16 746 грн. 40 коп. прострочена комісія за обслуговування кредиту;- 796 грн. 87 коп. штрафи, пені. Також позивач просить стягнути з відповідача 2422,20 грн сплаченого судового збору та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 6 000,00 гривень Ухвалою від 22 травня 2025 року відкрито провадження у справі, сторони повідомлено, що розгляд даної цивільної справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) учасників справи. Представник позивача в прохальній частині позовної заяви просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання не з`явився, про час, місце та дату проведення судових засідань повідомлявся належним чином, а також через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. На підставі зазначеного, суд відповідно до ст.280, 281\~ЦПК України ухвалив, без постановлення окремого документу, провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку із неявкою всіх учасників справи, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, дійшов наступного висновку. Згідно статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно частини першої та другої статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами п`ятою сьомою статті 81 цього Кодексу передбачено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 17 січня 2019 року між АТ «ЮНЕКС БАНК» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 0.021.27.0119.ФО_К, за яким відповідач отримав у кредитора грошові кошти в розмірі 29 990,00 грн., тобто до 17.01.2022 року, зі сплатою 12% річних за користування цим кредитом та зі сплатою 3.49% комісії за обслуговування кредиту щомісячно, які відповідач зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування цією позикою. Також, як убачається із матеріалів справи, що 31 березня 2021 року права вимоги за вищевказаним кредитним договором відступлені первісним кредитором АТ «ЮНЕКС БАНК» на користь позивача ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» згідно Договору факторингу №31/03-2021 від 31.03.2021, за яким складено Реєстр боржників від 31.03.2021 року, в силу якого позивач набув права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , заборгованість якої за вказаним договором становить загальну суму в розмірі 67564,86 грн. Із наявної у матеріалах справи Виписки по особовому рахунку за період з 17.01.2019 по 31.03.2021, що заборгованість за кредитним договором № 0.021.27.0119.ФО_К від 17 січня 2019 року відповідачем не погашена та становить загальну суму в розмірі 44 869 грн. 26 коп. (сорок чотири тисячі вісімсот шістдесят дев`ять гривень 26 копійок), з яких: 9 256 грн. 85 коп. заборгованість по тілу кредиту (прострочена на день подання позовної заяви); 13 275 грн. 80 коп. прострочена заборгованість по тілу кредиту; 97 грн. 30 коп. - проценти кредитом (прострочені на день подання позовної заяви); 3 649 грн. 39 коп. прострочені проценти кредитом; 1 046 грн. 65 коп. - комісія за обслуговування кредиту (прострочена на день подання позовної заяви); 16 746 грн. 40 коп. прострочена комісія за обслуговування кредиту; 796 грн. 87 коп. штрафи, пені. Статтею 11\~ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Нормою статті 526\~ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1049, ст. 1054 Цивільного кодексу України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити процентиу строки та на умовах, встановлених договором. В силу приписів статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статей 629, 525, 612, 611\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 512\~ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). Згідно частини першої статті 513 ЦК України\~правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України). При цьому, відповідачем [PERSON] не надано до суду доказів, які би спростовували надані розрахунки його заборгованості перед позивачем ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС», як новим кредитором у грошових зобов`язаннях відповідача, якою також не доведено належними та допустимими доказами відсутність спірної заборгованості перед позивачем, як новим кредитором чи первісним кредитором АТ «ЮНЕКС БАНК». Отже, суд приходить до переконання про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» у повному обсязі. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» (нового кредитора у грошових зобов`язаннях відповідача [PERSON] ) є обґрунтованими та підлягають до задоволення, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за Кредитним договором № 0.021.27.0119.ФО_К від 17.01.2019 року та Договору факторингу №31/03-2021 від 31.03.2021 року, - загальну суму заборгованості в розмірі 44 869 грн. 26 коп. Крім того, відповідно до статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Представником позивача в позовній заяві заявлено вимоги про стягнення із відповідача витрат зі сплати судового збору в сумі 2422,40 грн., а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн. Так, приписами частини першої статті 141\~ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при поданні цього позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн., а тому враховуючи повне задоволення цього позову, такий збір слід стягнути із відповідача на користь позивача. Крім того, суд вважає, що до часткового задоволення підлягають заявлені представником позивача до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн., виходячи із таких мотивів. Зокрема, частиною другою статті 137\~ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно частини третьої статті 137\~ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмету доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року в справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Як убачається із матеріалів справи, що 03.02.2025 року між позивачем ТОВ «ФК «ОМЕГА ФІНАНС» та Адвокатським об`єднанням «Немесіда» укладено Договір про надання правової допомоги, а згідно Акту наданих послуг за цим Договором, згідно якого АБ «Немесіда» надало послуги позивачу щодо: вивчення матеріалів кредитної справи [PERSON] та проведення правового аналізу з визначенням правової позиції по справі (кількістю 2 год., загальною вартістю 2400 грн.), складення позовної заяви, підготовки доказів та аналізу судової практики по даній категорії справ (кількістю 3 год., загальною вартістю 3600 грн.), де вартість 1 години роботи складає 1200 грн., що загалом становить 6 000 грн. Однак, суд констатує, що розмір витрат на правничу допомогу повинен бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт чи наданих послуг; витраченим адвокатом часом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони чи публічним інтересом до справи. Натомість, аналізуючи розмір гонорару адвоката на дотримання вимог співмірності, суд, з урахуванням складності справи, ціни позову, обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що адвокатом фактично було надано правову допомогу шляхом складення позовної заяви та формуванням додатків до неї, відтак заявлений до відшкодування представником позивача розмір гонорару в сумі 6 000 грн. є, на думку суду, неспівмірним зі складністю справи, а заявлений розмір витрат виглядає необґрунтованим та завищеним, оскільки справа належить до категорії нескладних справ, розгляд якої проводився в спрощеному провадженні без участі представника позивача, спір пов`язаний зі стягненням заборгованості за порушення грошового зобов`язання; матеріали справи не містять значної кількості документів для дослідження, на збирання яких адвокат витратив би значний час, а вирішення спірних правовідносин має сталу судову практику та релевантне законодавство. Крім того, відповідно до Додаткової постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2020 року в справі №201/14495/16-ц фактично констатовано право суду самостійно зменшувати розмір відшкодування витрат на правову допомогу. Зокрема, розподіляючи витрати особи на професійну правничу допомогу, Верховний Суд дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. При цьому, колегія суддів самостійно визначила їх розмір, що підлягає відшкодуванню, виходячи з критерію їх розумної необхідності. Зокрема, ураховуючи характер виконаної адвокатом роботи (аналіз касаційної скарги, складання та оформлення відзиву на касаційну скаргу, аналіз судової практики), принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи (підготовка відзиву), критерію необхідності подання відзивів на касаційну скаргу та значимості таких дій у справі, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для зменшення їх розміру та стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000 грн, а на користь третьої особи - 1500 грн. Відтак, аналізуючи вищенаведені фактичні обставини справи, релевантне законодавство та судову практику його застосування, із огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд приходить до переконання про часткове стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.

Outcome: approved