Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

У червні 2024 року Позивач АТ «Універсал Банк» звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначено, що у жовтні 2017 року АТ "Універсал Банк" запустило новий проект monobank, в межах якого відкриваються поточні рахунки клієнтам (фізичним особам), спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. Після перевірки кредитної історії на платіжних картках monobank за заявою клієнтів встановлюється кредитний ліміт. Особливістю проекту monobank є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Попередня ідентифікація відбувається за допомогою завантаження копії паспорта та РНОКПП в мобільний додаток, а видача платіжної картки після верифікації фізичної особи здійснюється або у точці видачі, або спеціалістом банку, що виїжджає за адресою, зазначеною клієнтом. Разом із встановленням на платіжній картці кредитного ліміту надається послуга - переведення витрати у розстрочку. За рахунок здійснення зазначеної операції стає доступним попередньо використаний кредитний ліміт. 02.10.2018 відповідач [PERSON] звернувся до Позивача з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг, на підставі якого отримав ліміт використання кредиту у розмірі 100 000,00 грн, що зазначено в Довідці про розмір встановленого Кредитного ліміту. Після підписання Заяви Відповідач взяв на себе зобов`язання оплачувати послуги Банку, що виникають у результаті використання платіжних карток, згідно Тарифів. Однак, не дивлячись на взяті зобов`язання, Відповідач не дотрималась даних умов, а саме: не здійснює повернення кредиту у терміни та на умовах, визначених Умовами та Правилами, а також Тарифами. У зв`язку з порушенням Відповідачем умов договору, Позивач просить суд стягнути з нього на користь банку загальну заборгованість за Договором про надання банківських послуг "Monobank" в сумі 189 341,89 гривень, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у вказаній сумі. 17.06.2024 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді О.М. Букіній. 20.06.2024 року до суду надійшла інформація про зареєстроване місце проживання Відповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 21.06.2024 року у справі було відкрито провадження в цивільній справ та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 21.06.2024, також Відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. 17.03.2025 від відповідача надійшла заява в якій вона визнає факт отримання кредитних коштів від Позивача, проте зазначає, що відсоткова ставка за договором становила 3% річних як у межах строку користування, так і у разі прострочення, тому нарахування 37% є безпідставним і недоведеним. Також Відповідач вважає незаконним нарахування складних відсотків, які не передбачені умовами договору. Крім того вказує, що сукупна сума нарахованої неустойки перевищує межі, встановлені ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування». Відповідач сплачувала кошти за кредитом (зокрема 23.06.2022, 26.07.2022, 29.09.2022, 30.09.2022, 31.10.2022) та просить суд витребувати відповідні розрахункові документи. 20.06.2025 від відповідача надійшла заява в якій вона просить суд врахувати, що з 20.05.2022 року її чоловік проходить військову службу, що підтверджується військовим квитком та довідкою військової частини. Станом на 21.05.2022 заборгованість Відповідача перед Позивачем становила 159 413,30 грн, після чого, відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», нарахування процентів і штрафних санкцій є забороненим. Отже, нарахування Позивачем процентів і неустойки після зазначеної дати є незаконним. Відповідач визнає лише платежі з поповнення рахунку (на суму 32 140 грн) та щомісячні платежі за товари у розстрочку (на суму 7 723,52 грн). Натомість не визнає списання Позивачем відсотків (12 операцій на 54 345,07 грн) і судових витрат (3 028 грн), здійснених без правових підстав. З урахуванням зазначеного, фактична заборгованість Відповідача станом на 29.05.2024 становить 134 996,82 грн, яку вона визнає перед Позивачем.. У судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та дату повідомлявся належним чином. У своїй позовній заяві просить проводити розгляд справи за відсутністю представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час та дату судового розгляду повідомлений належним чином. Про причини неявки суд до відома не поставив. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість проведення судового засідання за відсутністю учасників судового розгляду, оскільки неявка сторін не перешкоджає розгляду поданої позовної заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, врахувавши подані докази, приходить до наступного висновку. Установлено, що 02 жовтня 2018 року між [PERSON] та АТ «Універсал Банк» укладено кредитний договір шляхом підписання Анкети-заяви до договору про надання банківських послуг (monobank), відповідно до умов якого АТ «Універсал Банк» відкрив поточний рахунок у гривні на її ім`я із встановленням кредитного ліміту на суму, вказану у додатку, відповідно до умов договору та наведених нижче умов. Проставлянням власноруч свого підпису під цією Анкетою-заявою Відповідач: - погодився із тим, що ця анкета-заява разом з умовами і правилами обслуговування в AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» у разі надання банківських послуг щодо продуктів (MONOBANK | Universal Bank), таблицею обчислення вартості кредиту і паспортом споживчого кредиту, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/terms, тарифами, що розміщені за посиланням www.monobank.ua/rates, складають Договір про надання банківських послуг (Договір); - виходячи з того, що ця Анкета-заява також є заявою на відкриття рахунку, просить відкрити поточний рахунок в AT «УНІВЕРСАЛ БАНК» у гривні на ім`я Відповідача; - просила встановити кредитний ліміт на суму, зазначену у мобільному додатку; - просила вважати його власноручний підпис або його аналоги (у т. ч. удосконалений електронний підпис - далі УЕП) обов`язковим під час здійснення операцій за всіма рахунками, що відкриті або будуть відкриті ним в Банку; із цією метою Відповідач засвідчив генерацію ключової пари з особистим ключем і відповідним йому відкритим ключем, який буде використовуватися у мобільному додатку для засвідчення її дій; - визнала, що УЕП є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях; підтвердила, що всі наступні правочини (у т. ч. підписання договорів, угод, листів, повідомлень) можуть вчинятися ним з використанням простого електронного підпису або УЕП; - надала право та доручила Банку здійснювати договірне списання коштів з усіх її рахунків, відкритих у Банку, без додаткових його розпоряджень, для погашення будь-яких інших грошових зобов`язань перед Банком, що випливають з умов Договору та/або будь-якого іншого договору, що укладений або буде укладений у майбутньому між ним та Банком. До Анкети-заяви банк додав витяг з Умов і правил обслуговування фізичних осіб, затверджених рішенням Правління ПАТ «Універсал Банк», а також додатки із визначенням тарифів та основних умов кредитування. Згідно з даними розрахунку за договором №б/н від 02 жовтня 2018 року, укладеного між Універсал Банк та клієнтом [PERSON] , станом на 09 травня 2024 року заборгованість клієнта становить: загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 189 341,89 грн; загальний залишок заборгованості за відсотками - 0,00 грн; заборгованість за пенею - 0,00 грн; судовий збір - 0,00 грн; всього 189 341,89 грн. Статтями 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11, частини 2 статті 509 ЦК України підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір (оферту), відповіді про прийняття цієї пропозиції (акцепту), яка має бути повною і безумовною (статті 640-642 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Положеннями статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню (постанова Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №191/5077/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010). На підтвердження факту укладення кредитного договору Позивачем надано суду Анкету-заяву до договору про надання банківських послуг від 02 жовтня 2018 року, яка містить власноручні підписи представника банку та позичальника [PERSON] із світлокопіями її паспорту та РНОКПП, а також печатку Monobank ПАТ «Універсал Банк», що свідчить про дотримання сторонами письмової форми кредитного договору. Згідно з частиною 2 статті 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, він вважається укладеним в письмовій формі. Організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні регламентовані Законом України «Про електронну комерцію», який визначає порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, а також права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно зі статтею третьою цього Закону електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частин 3-6, 8 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Суд бере до уваги той факт, що форма та порядок укладання договору між сторонами відбулась саме у змішаній формі - підписання позичальником заяви-анкети до договору про надання банківських послуг «monobank» шляхом засвідчення генерацією ключової пари з особистим ключем та відповідним йому відкритим ключем, який в подальшому також буде використовуватися для накладеного удосконаленого електронного підпису у мобільному додатку з метою засвідчення його дій згідно з договором. Зазначені дії свідчать про укладання електронного договору у спрощеній формі (не у вигляді окремого документу). Із викладеного Позивачем алгоритму укладення кредитного договору встановлено, що без ознайомлення з Умовами обслуговування рахунків особи в АТ «Універсал Банк» та Тарифами за карткою Monobank подальше укладення електронного договору кредиту на сайті (Додатку) є неможливим. Отже, заповненням Анкети-заяви Відповідач підтвердила прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчила, що вона повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 02 листопада 2021 року у справі №243/6552/20, від 16 грудня 2020 року у справі №561/77/19, від 12 червня 2021 року у справі №524/5556/19 та від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20. Суд при цьому бере до уваги вимоги процесуального закону, який покладає тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах №910/18036/17 від 02 жовтня 2018 року, №917/1307/18 від 23 жовтня 2019 року. У цій справі Позивач належними доказами підтвердив факт укладення договору між сторонами з урахуванням особливостей проєкту monobank, зокрема через погодження банком заявки відповідача на отримання кредиту. Водночас Відповідач у своїх поясненнях не заперечувала, що між нею та Позивачем було укладено договір і що останній надав їй грошові кошти шляхом встановлення кредитного ліміту. Проте, Відповідач у своїх запереченнях не визнала всю суму боргу, зазначену Позивачем, вказавши, що відсоткова ставка за договором становила 3% річних, а нарахування 37% і складних відсотків є безпідставним. Також не визнала нараховані після 21.05.2022 проценти та штрафні санкції, посилаючись на дію ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», посилаючись на те, що на неї як члена сім`ї військовослужбовця розповсюджується дія даного Закону, а розмір заборгованісті, яку вважає обгрунтованою становить 134 996,82 грн. Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей», який відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. У статті 1,2 даного Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців і членів їх сімей» закріплені гарантії соціального і правового захисту військовослужбовців та членів їх сімей, за якими військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації. У свою чергу, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції від 01.08.2021 року, що діяла на момент укладення кредитних договорів, - військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави. Частиною 13 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» особам, які мають право на пільги, гарантії та компенсації, передбачені цим Законом, видаються посвідчення. Форма та порядок видачі посвідчень встановлюються Кабінетом Міністрів України. Дана пільга поширюється та діє для військовослужбовців з початку (18.03.2014) і до закінчення особливого періоду, для резервістів та військовозобов`язаних - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду. Банки під час дії особливого періоду не мають право нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Для реалізації вказаного права на пільгу, необхідно письмово повідомити банк про проходження військової служби та надати підтверджуючі документи (копію військового квитка з відповідною службовою відміткою, копію довідки про призов військовозобов`язаного на військову службу, копію витягу з наказу або довідки про зарахування до списків військової частини). Національний Банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року №18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року №322/2/7142. Вищевказаний пункт Закону є самостійною нормою і будь-якого посилання про можливість застосування вказаного пункту лише при наявності у військовослужбовця відповідного статусу (учасника бойових дій) закон не передбачає. Крім цього, дія зазначеної норми поширюється на всіх військовослужбовців без виключення. Вказані висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 522/12270/15-ц та від 11 грудня 2019 року у справі № 521/7927/16-ц. Крім цього, згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та Закону України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні 24 лютого 2022 року введено воєнний стан, який продовжує діяти по теперішній час. Вирішуючи питання щодо меж дії особливого періоду в розумінні Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 серпня 2020 року у справі № 813/402/17 (провадження № 11-609апп19) дійшла висновку про те, що за змістом наведених вище визначень, навіть за невведення у країні воєнного стану, особливий період, початок якого пов`язаний з моментом оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової чи прихованої), хоч і охоплює час мобілізації, однак не може вважатися закінченим лише зі спливом строку, протягом якого підлягали виконанню визначені у відповідному рішенні про мобілізацію заходи. З матеріалів справи вбачається, що чоловік відповідача - [PERSON] з 20.05.2022 є військовослужбовцем, який відповідно до довідки №519/214 від 01 жовтня 2022 року проходить військову службу за призовом громадян відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» у військовій частині [NUMBER] . Ця довідка дає право працівникам, призваним на військову службу під час мобілізації, у воєнний період та їх роботодавцям на гарантії, пільги та привілеї, визначені чинним законодавством. Таким чином, на відповідача, як на члена сім`ї військовослужбовця, який проходить військову службу в особливий період, поширюються пільги, передбачені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме - звільнена від нарахування і сплати процентів за споживчим кредитом та неустойки, а кредитні установи (АТ «Універсал Банк») під час дії особливого періоду не має права нараховувати відсотки, а у випадку нарахування - зобов`язані їх списати. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 14.05.2021 у справі №502/1438/18. За наявності позову про стягнення боргу за кредитним договором суди повинні самостійно здійснювати перерахунок кредитної заборгованості з огляду на поширення на позичальника пільг, передбачених пунктом 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (зменшити визначений банком обсяг заборгованості за тілом кредиту на суми зарахованих платежів на погашення штрафних санкцій, пені та процентів за користування кредитом).». Даний висновок щодо застосування відповідних норм права висловлено, у постанові Верховного Суду від 18 січня 2023 року по справі № 642/548/21. З огляду на викладене та враховуючи вимоги чинного законодавства, позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків за договором б/н від 02.10.2018 у розмірі 29 928,59 грн нараховані з 21.05.2022 задоволенню не підлягають, оскільки відповідач, як член сім`ї військовослужбовця, згідно з п.15 ст.14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Крім того, посилаючись на власні розрахунки та надані аргументи, Відповідач визнає за собою заборгованість перед позивачем у розмірі 134 996,82 грн, яка складалася із суми боргу станом на 21.05.2022 року у розмірі 159 413,30 грн та зменшеної на внесені відповідачем кошти за період користування кредитом у розмірі 32140, 00 грн,які позивачем були нараховані в супереч вимог Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Таким чином, розмір заборгованості відповідача перед позивачем станом на 09.05.2024 мав становить 159 413, 30 грн, а не 189 341, 89 грн. Разом з цим, за період з 21.05.2022 по 29.05.2024 відповідачем на погашення кредитної заборгованості за спірним кредитом сплачено 32140, 00 грн, що підтверджується наданою відповідачем випискою по руху коштів та особового рахунку. Вказаний розмір заборгованості,як і сплачені відповідачем кошти, позивачем не спростовано, а тому суд вважає їх за необхідне врахувати в розмір загальної заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Разом з тим, слід зазначити, що однією з засад судочинства є, зокрема, визначена ст. 12 ЦПК України змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного, а також приймаючи до уваги положень ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість у розмірі 134 996,82 грн ( 159413,30 грн -32140,00 грн.= 134 996,82 грн. За таких обставин, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню частково. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн. Проте, як свідчать матеріали справи, позивачем під час розгляду справи у суді, тоюто 29.05.2024 з рахунку відповідача до ухвалення рішення у даній справі позивачем було списано судовий збір у розмірі 3028,00 грн, що підтверджується скріншотом з додатку Монобанк та не спростовано позивачем. За вказаних обставин, встановлено, що сума судового збору у розмірі 3028,00 грн була сплачена відповідачем на користь позивача у повному обсязі, а тому суд не знаходить правових підстав для повторного стягнення таких витрат за результатами розгляду даної справи.

Outcome: partial