Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

позивачка [PERSON] 30.06.2025 звернулась в суд із позовом, в якому просить визнати відповідачок [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона та її чоловік зареєстровані та проживають у неприватизованій квартирі [ADDRESS] . У вказаній квартирі також зареєстровані відповідачки [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою №521/25 від 14.06.2025. Відповідачка [PERSON] не проживає за вказаною адресою з 2016 року, а відповідачка [PERSON] з 2023 року. Оскільки відповідачки не проживають більше шести місяців у зазначеній квартирі, добровільно знятись з реєстрації не бажають, відтак позивачка вимушена звернутись до суду із даним позовом про визнання вказаних осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою судді від 03.07.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачці строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі. Ухвалою судді від 11.07.2025 позов прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Від відповідачок [PERSON] та [PERSON] 11.09.2025 надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, в яких позовні вимоги визнали повністю. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у такому, просила позовні вимоги задовольнити. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, в квартирі [ADDRESS] , зареєстровано четверо осіб, а саме: [PERSON] , [INFO] основний квартиронаймач, [PERSON] , [INFO] чоловік, [PERSON] , [INFO] донька, [PERSON] , [INFO] донька, що підтверджується довідкою з місця проживання про склад сім`ї і прописки №521/25 від 14.06.2025. Згідно з актом встановлення факту не проживання від 14.06.2025, з 2016 року [PERSON] та [PERSON] - з 2023 року не проживають в квартирі [ADDRESS] , оскільки перебувають за кордоном. За змістом статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно із частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу України\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Стаття 71 Житлового кодексу України\~встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України,\~визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей 71,72 Житлового кодексу України дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин такого не проживання. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Процесуальний закон покладає обов`язок на позивача довести факт відсутності відповідача понад встановлені статтею 71 Житлового кодексу України\~строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року у справі № 490/12384/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі№ 760/13113/14-ц, від 26 лютого 2020 року у справі № 333/6160/17, від 18 березня 2020 року у справі № 182/6536/13-ц, від 22 грудня 2021 року у справі № 758/12823/17, від 19 січня 2022 року у справі №344/9319/19. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, встановлено, що відповідачки [PERSON] та [PERSON] не проживають у вказаній квартирі понад встановлений законом строк збереження права користування нею, поважних причин непроживання чи доказів щодо чинення їй перешкод у користуванні такою, суду не надано. Таким чином, позовні вимоги позивачки [PERSON] про визнання відповідачок [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, є підставними та обґрунтованими, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Згідно з ч.1\~ст.142 ЦПК України,\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається із квитанцій №LME5-K5QE-YE5E від 26.06.2025 та №3EE3-K9K9-DKDE від 08.07.2025 ТОВ «ФК «ЮАПЕЙ», позивачкою [PERSON] при поданні позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2\~422,40 грн. Враховуючи викладене, а також те, що розгляд даної справи по суті не здійснювався, що підтверджується її матеріалами, суд приходить до висновку, що позивачці слід повернути з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить 1\~211 грн 20 коп. Відповідно до\~ст.141 Цивільного процесуального кодексу України,\~на відповідачок слід покласти іншу частину сплачених позивачкою при подачі позову до суду документально підтверджених судових витрат, а саме по 605 грн 60 коп судового збору з кожної.

Outcome: approved