Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

25 липня 2025 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовною заявою, предметом якої є розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 29 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . 06 серпня 2025 року судом відкрито провадження у справі та ухвалено розглядати її в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачкою надано заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач до судового засідання надав заяву про визнання позову. Дослідивши позовну заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 січня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції м. Києва, про що складено актовий запис № 99 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Статтею 51\~Конституції України гарантовано, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ч. 1 ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом частин третьої та четвертої статті 56\~СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України (надалі СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до вимог ст. 110 цього Кодексу, якою закріплено право одного з подружжя на подання позову про розірвання шлюбу. За змістом ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи той факт, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та порушувало б принцип добровільності шлюбу, визначений ст. 24 СК України. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, суд за клопотанням позивачки залишає їй прізвище « [PERSON] ». Позивачкою сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом 1 211 грн 20 коп., що підтверджується відповідною квитанцією. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом ч. 1 статті 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням викладеного, а також того, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, відповідач визнав позов та подав до початку розгляду справи до суду відповідну заяву, суд дійшов висновку про стягнення з нього на користь позивачки 50 % судового збору, а решта підлягає поверненню позивачці з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved