Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

\~\~ \~ Представник позивача Кредитної спілки «Християнська Фортеця» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що між позивачем Кредитною спілкою «Християнська Фортеця» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 12909 від 17.01.2024 року, відповідно до договору відповідач отримав кредит у розмірі 30\~000,00 грн. на споживчі потреби на 24 календарних місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 58,8% річних. За умовами кредитного договору [PERSON] зобов`язався щомісячно сплачувати основний платіж та відсотки згідно графіка платежів зазначеного в Додатку №1 до кредитного договору № 12909 від 17.01.2024 р.. Також, 17.01.2024 р. між Кредитною спілкою «Християнська Фортеця» та відповідачем [PERSON] підписаний договір поруки № 12909/1П від 17.01.2024 року, за яким поручитель зобов`язалась нести відповідальність перед кредитором у повному обсязі витрат за кредитним договором № 12909 від 17.01.2024 р.. 17.01.2024 р. між Кредитною спілкою «Християнська Фортеця» та відповідачем [PERSON] підписаний договір поруки № 12909/1П від 17.01.2024 року, за яким поручитель зобов`язалась нести відповідальність перед кредитором у повному обсязі витрат за кредитним договором № 12909 від 17.01.2024 р.. Але відповідач несвоєчасно сплачував за користування кредитними коштами, у зв`язку з чим виникла заборгованість. За умовами Кредитного договору № 12909 від 17.01.2024 р. (п. 4.8) у випадку несвоєчасного повернення чергового платежу по кредиту боржник виплачує підвищений відсоток, що становить 290,6 % відсотків річних, та нараховується на залишкову суму отриманого кредиту, з першого дня несвоєчасного (прострочення) планового платежу. Станом на 01.04.2025 рік основна сума боргу складає 26\~624,55 грн.. Відсоток користування кредитними коштами, з урахуванням підвищеного відсотку за несвоєчасне повернення суми кредиту складає 88259,62 грн.. На підставі п.3 Договору Поруки № 12909/1П від 17.01.2024 року у випадку невиконання відповідачем 1 своїх зобов`язань за кредитним договором №12909 від 17.01.2024 року відповідач 1, відповідач 2 та відповідач 3 відповідають перед позивачем як солідарні боржники. Тому, позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість по кредитному договору № 12909 від 17.01.2024 р. в розмірі 114884,17 грн. який складається з основної суми боргу в розмірі 26624,55 грн., несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 88259,62 грн.; та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.. Ухвалою суду від 01 травня 2025 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. Сторони в судове засідання не викликались, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про відкриття провадження відповідачу був наданий строк в 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, відзиву на позовну заяву та роз`яснено право подати заяву із обґрунтованими запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Будь-яких заяв або клопотань від сторін до суду не надано, зокрема відзиву на позовну заяву або клопотання буд-якої зі сторін про розгляд справи з повідомленням сторін. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між позивачем Кредитною спілкою «Християнська Фортеця» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 12909 від 17.01.2024 року, відповідно до договору відповідач отримав кредит у розмір 30 000,00 грн.. Згідно п.п.3.1. кредит надається строком на 24 місяці від дати отримання позичальником кредиту. Відповідно до п.п.4.1. плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 58,8 % річних від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом та не може бути збільшена виключно за згодою сторін. Відповідно до видаткового касового ордеру від 17 січня 2024 року [PERSON] отримав суму кредиту у розмірі 30000,00 грн. за договором № 12909 від 17.01.2024 року. Також, 17 січня 2024 р. між Кредитною спілкою «Християнська Фортеця» та відповідачем [PERSON] підписаний\~договір поруки\~№ 12909\\1-П, за яким поручитель поручився перед кредитодавцем за виконання позичальником умов кредитного договору № 12909 від 17.01.2024 року. Також, 17 січня 2024 р. між Кредитною спілкою «Християнська Фортеця» та відповідачем [PERSON] підписаний\~договір поруки\~№ 12909\\1-П, за яким поручитель поручився перед кредитодавцем за виконання позичальником умов кредитного договору № 12909 від 17.01.2024 року. Відповідно до\~п.3\~договорів поруки\~№ 12909\\1-П від 17.01.2024 р. вбачається, що у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань за кредитним договором № 12909 від 17.01.2024 р. поручитель та позичальник відповідають перед кредитодавцем як солідарні боржники. [PERSON] не надав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості, в зв`язку з чим станом на 01.04.2025 р. утворилась заборгованість, яка складається з: основної суми боргу 26\~624,55 грн.; відсотків за користування кредитними коштами - 88259,62 грн.. Ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 16 ЦК України та предметом позову є заборгованість за кредитним договором. Відповідно до пункту 1 частини 2\~статті 11 ЦК України\~підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. За правилом частини першої\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.1 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України). Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до частини першої\~статті 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048\~цього Кодексу. За змістом статей 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом. У\~статті 610 ЦК України\~передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] вчасно не сплачував кошти за кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором і позивач нарахував відсотки за його користування згідно умов договору. Даний договір\~відповідачами в\~установленому порядку\~не оспорений,\~отже,\~зобов`язання,\~що виникли\~за таким\~договором підлягаютьвиконанню. Відповідачами не надано доказів на спростування заявленої позивачем суми заборгованості за Кредитним договором. Дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до статті 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. За таких обставин суд вважає необхідним стягнути з кожного відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1009,33 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: approved