Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором №473352-КС-001 від 28.08.2023 року у розмірі 45 937 грн. 84 коп., яка складається з: 9447,47 - суми прострочених платежів по тілу кредиту; 36490,37 грн. - суми прострочених платежів по процентам. Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог 28.08.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено договір №473352-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». 28.08.2023 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договір №473352-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою. Зі своєї сторони товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» направлено [PERSON] через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-5169, на номер телефону [NUMBER] (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий Ббржником було введено/відправлено. Таким чином, 28.08.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір №473352-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 договору кредиту, товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.15288411 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2. кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3. кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] (котрий позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про видачу коштів (або платіжним дорученням). Також, 16.11.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до договору №473352-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п.2.7 договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії Договору: до 19.09.2024 р.». Також сторони домовились внести зміни в п.2.3 договору та викласти «Строк Кредиту» в новій редакції, а саме: «Строк Кредиту: 56 тижнів.» До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором №473352-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за договором №473352-КС-001 позичальника [PERSON] , чим порушив свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №473352-КС-001 позичальника [PERSON] , відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за договором №473352-КС-001 на загальну суму 9 180,61 грн.. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Зважаючи на ті обставини, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у останнього станом на 02.10.2024 року утворилась заборгованість за кредитним договором №473352-КС-001 від 28.08.2023 року у розмірі 45 937 грн. 84 коп., яка складається з: 9447,47 - суми прострочених платежів по тілу кредиту; 36490,37 грн. - суми прострочених платежів по процентам. Стислий виклад позиції відповідача Відповідач скористався своїм правом відповідно до ст.178 ЦПК України та на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у зв`язку з тим, що укладений на 24 тижні договір закінчувався та відповідач не встигав виплатити кредит у зв`язку з відсутністю коштів, позивач запропонував відповідачу укласти угоду та продлити строк дії договору. В результаті ознайомлення з наданим до позову розрахунком було встановлено, що при підписанні угоди позивач ввів в оману відповідача. Так, в угоді він вказав заборгованість кредиту в сумі 9447,47 грн., приховавши 1325,8 грн., які на час підписання угоди були вже повернуті відповідачем позивачу. Таким чином, в угоді повинна бути вказана заборгованість по кредиту 8674.2 грн. (10000 - 1325,8) замість 9447,47 грн.. В графіку платежів наведений порядок їх розподілу на «проценти за користування кредитом (1)» та «частковий платіж основної суми (2)». Платежі №1 та №2 в графіку платежів повинні бути розподілені позивачем на проценти, а платежі №3, №4, №5 та №6 в графіку платежів як на проценти так і на погашення кредиту, однак позивач порушив ці умови договору та не врахував їх як оплату кредиту. Відомості про погашення кредиту та їх розподіл позивач навів у розрахунку, який додав до відзиву. В ньому знаходиться графа «надходження протягом дня», графа «комісія» та графа «відсотки за користування». До сформованої нижче таблиці відповідач вніс взяті з розрахунку позивача відомості про порядкові номери платежів, дати платежів, їх суми, проценти та частковий платіж основної суми кредиту. З цієї таблиці вбачається, що: з платежу від 11 жовтня 1170,61 грн. позивач 564,48 грн. не врахував як оплату кредиту, що передбачено платежем №4 графіку платежів; з платежу від 15 листопада 2170 грн. позивач 761,32 грн. не врахував як оплату кредиту, що передбачено платежем №6 графіку платежів. Вказавши заборгованість за кредитом в розмірі 9447,47 грн. він приховав сплачені відповідачем 1325,8 грн. (564,48 + 761,32), які на час підписання угоди останній йому вже повернув, звідки в угоді підлягає застосуванню заборгованість в розмірі 8674,2 грн. (10000-1325,8) замість вказаної позивачем 9447,47 грн. Зменшення кредитного боргу тягне за собою значне зменшення ціни позову, що в свою чергу вказує на недоведення позивачем заявленої ціни позову в розмірі 45 937,84 грн.. 02.11.2023 року відповідач звертався до позивача із заявою, якою просив провести реструктуризацію заборгованості та зменшити суму боргу. На заяву останній отримав відповідь, що після внесення одного планового платежу реструктуризація буде проведена. 15.11.2023 року позивачем був внесений один плановий платіж в розмірі 2170,00 грн., однак відповідачу було відмовлено та в пункті 2 угоди вказано, що позивач списує частку заборгованості по процентах 0,00 грн. та по комісії 0,00 грн., тобто списано не було. Як вазує відповідач, це вказує на порушення права відповідача в реструктуризації боргу. На адресу НБУ відповідчаем була подана скарга на протиправні дії уповноваженої особи позивача. Останнім була прихована проведена відповідачем оплата кредиту в розмірі 1325,8 грн. На цю суму відповідач посилається в своїх письмових поясненнях від 10.02.2025 року, які знаходяться в матеріалах справи та містять таблицю з порядком розподілу платежів на «проценти за користування кредитом (1)» та «частковий платіж основної суми (2)». З цієї підстави в угоді підлягає застосуванню заборгованість в розмірі 8674,2 грн. (10000-1325,8) замість вказаної позивачем 9447,47 грн., що призвело до неправильного розрахунку позивачем суми боргу. Таким чином, як вказує відповідач, угода не містить усіх істотних умов для укладання договору, при її укладанні його двічі ввели в оману - змусили внести платіж, відмовили в реструктуризації та збільшили суму кредиту на 1325,8 грн.. Надісланою відповіддю від 14.03.2025 року НБУ підтвердив факт введення відповідача в оману та на аркуші 2 відповіді вказав (цитата): «... через помилку працівників була донесена некоректна інформація, а саме, працівниками товариства було повідомлено, що за фактом підписання Додаткової угоди сплачена сума 2170,00 грн. буде спрямована в рахунок погашення частин суми кредиту (тіла кредиту), у той час як за умовами реструктуризації ця сума була зарахована на оплату відсотків за кредитом» (кінець цитати). Таким чином, на думку відповідача, НБУ підтвердив факт введення позивачем відповідача в оману під час підписання угоди. Крім цього, як вказує відповідач, позивач не довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог, його вимоги не законні та не обґрунтовані, що вказує на наявність підстав у відмові йому повністю в позові про стягнення з кредиту в сумі 9 447,47 грн., процентів в сумі 36 490,37 грн., а всього 45 937,84 грн.. Рух справи у суді Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської обасті від 05.11.2024 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання та витребувані докази по справі. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі посилаючись на обставини, які зазначені в позові, просив задовольнити. В судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог посилаючись на обставини які зазначені у відзиві та просили відмовити в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 244 ЦПК України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення. У судовому засіданні 09.09.2025, суд повідомив учасників провадження, що переходить на стадію ухвалення судового рішення, яке буде проголошено 19.09.2025. Також суд керувався листом Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду від 29.01.2025 №231/0/208-25, згідно з п. 5 якого у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд ухвалює судове рішення (скорочене або/та повне), підписує його, але не проголошує. За таких умов відмінність між датою судового засідання, про час та місце якого учасники справи були належним чином повідомлені, та датою складання повного судового рішення не свідчить про порушення порядку повідомлення учасників про час та місце проведення судового засідання та не є підставою для скасування судового рішення. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вислухавши відповідача та його представника, з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, відзив, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку. Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування Відповідач [PERSON] через веб-сайт товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» https://bizpozyka.com/, шляхом введення логіну особистого кабінету та паролю особистого кабінету, ввійшов до особистого кабінету та з особистого кабінету через інформаційно-телекомунікаційну систему (ІТС) подав заявку на отримання кредиту, де відповідно вказує номер свого поточного (карткового) рахунку. Відповідно до п.п.3.1.1. Правил після отримання заявником від кредитодавця повідомлення про прийняте рішення щодо можливості надання кредиту в особистому кабінеті заявника розміщається оферта, яка є пропозицією в розумінні ч.4 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію». Після отримання оферти заявнику надсилається одноразовий ідентифікатор. У випадку відмови від укладення заявником договору чи не підписання його шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, оферта вважається не акцептованою заявником і втрачає силу (п.п.3.1.2, 3.1.3 Правил). 28.08.2023 року товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» направило пропозицію (оферту) укласти договір №473352-КС-001 про надання кредиту відповідачу [PERSON] .. Відповідь заявника/позичальника, якому адресована пропозиція укласти договір про надання кредиту, надається шляхом надсилання електронного повідомлення кредитодавцю. 28.08.2023 року [PERSON] прийняв (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №473352-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через телекомунікаційну систему одноразового ідентифікатора UA-5169, направленого на номер телефону [NUMBER] , який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті, котрий боржником було введено/відправлено. Згідно п.п.4.4.4. Правил, позичальник підтверджує, що вказаний ним з метою отримання кредиту, поточний (картковий) рахунок [NUMBER] належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу. Таким чином, 28.08.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено договір №473352-КС-001 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п.1 договору кредиту, товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 10 000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 1.15288411 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2 кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3 кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. Відповідно до п.5.1. Правил, які у відповідності до пункту 10 кредитного договору є його невід`ємною частиною, обчислення строку користування кредитом та нарахування процентів за користування кредитом за договором про надання кредиту здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом з урахуванням умов кредитного договору. Таким чином, проценти за користування кредитом щоденно нараховуються на неповернену суму кредиту, станом на початок доби, з першого дня перерахування суми кредиту позичальнику до закінчення терміну дії договору про надання кредиту (включно), тобто, протягом всього строку кредитування. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних праві обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч.1 ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч.1, 2 ст.6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Важливо, щоб електронний договір містив усі істотні умови для відповідного виду договору, необхідно розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. Згідно п.6, 12 ч.1 ст.3 Закону України "Про електронну комерцію": електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Отже, із змісту вищеведених положень Закону випливає, що електронний договір може бути підписаний стороною за допомогою одноразового ідентифікатора, отримання якого є неможливим без прийняття особою пропозиції укласти електронний договір (оферти). Враховуючи вищенаведені норми суд приходить до висновку, що без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, кредитний договір між сторонами по справі не був би укладений. За приписами ч.ч.1, 2 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). За змістом ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України). В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст.526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а в ч.1 ст.625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] , яку позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті. Крім того, 16.11.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до договору №473352-КС-001 про надання кредиту від 28.08.2023 року, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди сторони домовились внести зміни в п.2.7 договору та викласти «Термін дії Договору» в новій редакції, а саме: «Термін дії договору: до 19.09.2024 р.» Також сторони домовились внести зміни в п.2.3 договору та викласти «Строк Кредиту» в новій редакції, а саме: «Строк Кредиту: 56 тижнів.» Проте відповідач [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №473352-КС-001 про надання кредиту від 28.08.2023 року до теперішнього часу належним чином не виконав, а лише часткового сплатив грошові кошти на загальну суму 9 180,61 грн. Таким чином, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач [PERSON] вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог позивача за договором про надання кредиту. Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144цс18), в якій зазначено, що «не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами». Також в Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 року по справі №127/23910/14-ц зазначено, що «часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу». Відповідно до розрахунку станом на 02.10.2024 року заборгованість відповідача [PERSON] за договором №473352-КС-001 про надання кредиту від 28.08.2023 року становить 45 937,84 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9 447,47 грн; суми прострочених платежів по процентах - 36 490,37 грн; суми прострочених платежів за комісією - 0,00 грн. В свою чергу відповідач [PERSON] з сумою заборгованості у розмірі 45 937,84 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 9 447,47 грн; суми прострочених платежів по процентах - 36 490,37 грн не згоден у повному обсязі та зазначає, що відповідно до платежу від 11 жовтня на суму 1170,61 грн. позивач не врахував суму 564,48 грн, як оплату кредиту та платіж від 15 листопада на суму 2170 грн., позивач не врахував суму 761,32 грн, як оплату кредиту. Тобто, на думку відповідача, позивач приховав сплачені відповідачем 1325,8 грн. (564,48 + 761,32), які на час підписання угоди останній йому вже повернув, тому, як вказує відповідач, підлягає застосуванню заборгованість в розмірі 8674,2 грн. (10000-1325,8) замість вказаної позивачем 9447,47 грн. Зменшення кредитного боргу тягне за собою значне зменшення ціни позову, що в свою чергу вказує на недоведення позивачем заявленої ціни позову в розмірі 45 937,84 грн.. Проте суд з доводами відповідача не може погодитись з огляду на наступне. Питання щодо повернення кредиту, нарахування і сплати процентів за користування кредитом визначаються умовами кредитного договору. Відповідно до положень ст.ст.1046, 1054 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 року по справі № 300/438/18. Відповідно до укладеного 28.08.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» та відповідачем [PERSON] договору №473352-КС-001 про надання кредиту, з урахуванням укладеної 16.11.2023 року додаткової угоди №1 до вказаного договору, товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес позика» надало відповідачу [PERSON] кредит в загальному розмірі 10 000,00 грн., шляхом перерахування вказаної суми коштів на рахунок останнього, зі сплатою процентів за користування кредитом за фіксованою процентною ставкою. Відповідно до п.2.11. договору з урахуванням положень додаткової угоди визначено датою повернення кредиту у повному обсязі є 19.09.2024 року. Пунктом 2.4 договору визначено два види процентної ставки - стандартна та знижена. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000%, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,15288411 %, фіксована; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Згідно п.3.2. кредитного договору протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються заставкою вказаною у п.2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п.3.2.3. та додатку №1 до договору і розраховується в порядку описаному нижче. Згідно п.3.2.1. кредитного договору у разі якщо погашення кредиту здійснюється згідно погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п.3.2.3. та додатку №1 до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов`язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п.2.4. договору. Згідно п.3.2.2. кредитного договору сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п.3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п.2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3.2.3. та додатку№1 до договору, та до закінчення терміну дії Договору. Відповідно до п.3.2.3. кредитного договору сторони на момент укладення договору встановили графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка. Встановлений цим пунктом кредитного договору графік платежів який передбачає сплату відповідачем платежів на погашення заборгованості за тілом, процентами та комісією за надання кредиту. Всі істотні умови кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту, строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором встановлені не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у кредитному договорі, який уклав відповідач [PERSON] шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом. Протягом строку кредитування, визначеного у договорі, плата за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування та дня повернення кредиту. Порушення відповідачем [PERSON] графіку платежів закономірно призвело до збільшення загальної вартості кредиту, тому що процентна ставка нараховується за кожен день користування кредитом на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за фактичне число календарних днів користування кредитом, із урахуванням дня перерахування кредитних коштів та дня повернення кредиту. В порядку статтей 76, 77, 79, 80 ЦПК України відповідач [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своєчасного виконання ним своїх зобов`язань за вказаним договором або ж на спростування правильності наданих позивачем розрахунків заборгованості. Тому суд відхиляє посилання відповідача [PERSON] щодо ненадання товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» належних та допустимих доказів узгодження з ним саме тих умов кредитування, розмірів процентної ставки, графіку платежів за кредитним договором та розмір заборгованості, які були викладені в позовній заяві. Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку, що в цьому випадку відповідачем всупереч ст.81 ЦПК України не доведено обставин на які він посилається як на підставу своїх заперечень. На підтвердження умов кредитування та розміру заборгованості товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до суду було надано копію договору №473352-КС-001 про надання кредиту від 22.08.2023 року, додаткову угоду №1 до договору №473352-КС-001 про надання кредиту від 22.08.2023 року, паспорта споживчого кредиту, в яких визначені всі істотні умови, а саме: розмір кредиту, порядку його надання та повернення, розміру комісії, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, права і обов`язки сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо. В свою чергу відповідач [PERSON] в судовому порядку не оспорював укладений ним договір №473352- КС-001 про надання кредиту від 28.08.2023 року або ж окремі пункти кредитного договору та не надав жодних доказів на підтвердження того, що укладений ним договір про надання кредиту мав інші умови ніж той, що був наданий позивачем. Також, як було установлено, відповідач отримав кредит на підставі вказаного договору, що свідчить про прийняття останнім відповідних умов. Фактично, відповідач посилається на несправедливість визначених у договорі положень щодо встановлення зобов`язань про сплату процентів. Разом з тим, суду не надано жодних доказів на підтвердження того, що [PERSON] звертався до суду із вимогами про визнання недійсними кредитного договору чи додаткової угоди, або доказів оспорювання окремих положень договору чи угоди, що свідчить про те, що відповідач важвє їх дійсними. Також суд приймає до уваги той акт, що користуючись кредитом, відповідач висловив відповідні заперечення щодо нього лише після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості. Висновки за результатами розгляду справи Як встановлено в судовому засіданні та доведено зібраними по справі доказами, між позивачем та відповідачем був укладений вищевказний кредитний договір та угода до нього, оскільки доказів на підтвердження протилежного суду не надано, відповідачем здійснювались відповідні проплати за вказаним договором. Однак, відповідач належним чином умови укладеного договору не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом у повному обсязі не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується посилання відповідача на лист-відповідь НБУ України від 14.03.2025 року на його заяву, яким встановлено помилковість зарахування суми, сплаченої відповідачем на погашення процентів замість погашення тіла кредиту, то сам по собі цей лист не може бути прийняти судом як доказ, який нівелює наявність підписаного кредитного договору та угоди до нього між позивачем та відповідачем. Так, зустрічного позову щодо визнання недійсним договору, угоди до нього чи окремих їх пунктів у ході розгляду справи відповідачем заявлено не було, доказів щодо звернення відповідача із позовом у порядку іншого позовного провадження щодо визнання недійсним договору чи окремих його положень суду надано не було. На підставі ст.141 ЦПК України підлягає стягненню із [PERSON] на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн..

Outcome: approved