Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

До суду із заявою звернулася [PERSON] , заінтересована особа: Новомиргородська міська рада Кіровоградської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, вказавши, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Новомиргородською міською радою народних депутатів від 20.09.1993 року, видавник - МП «Діалог», її батько - [PERSON] , її мати - [PERSON] , та вона - [PERSON] , мають кожний по частці житлового майна, загальною площею 53,9 кв.м, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Їй належить на праві спільної сумісної власності частина житлової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Проте, у свідоцтві про право власності на житло, виданого Новомиргородською міською радою народних депутатів від 20.09.1993 року, видавник - МП «Діалог» помилково значиться ім`я заявниці - « [PERSON] ». У зв`язку з чим заявниця просить суд встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , Свідоцтва про право власності на житло, розташованого за адресою: [ADDRESS] , виданого Новомиргородською міською радою народних депутатів від 20.09.1993 року, як співвласнику 1 частки квартири. Заявниця в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву в якій просила задовольнити її заяву та розглянути справу за її відсутності. Представник заінтересованої особи Новомиргородської міської ради Кіровоградської області оповіщений про час і місце розгляду у справі в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, до суду надав заяву в якій просив розглянути справу без участі представника заінтересованої особи. За таких обстави, суд вважає за можливе слухати справу без участі сторін за наявними письмовими матеріалами справи. Заслухавши учасників справи та вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню за такими обставинами. Згідно\~статті 41 Конституції України,\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 15 Цивільного кодексу України\~визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності з п. 6 ч. 1 ст.\~315\~Цивільного процесуального\~кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по- батькові, місце чи час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі, якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК України, громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №5\~від 31.03.1995р.\~«Про судову\~практику у\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. Проте, сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджений документом. Таким чином, для заявника важливо, не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту, це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно\~ч.2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом з достовірністю встановлено, що [PERSON] являється співвласником квартири [ADDRESS] . Однак, заявниця є співвласником вказаної квартири, та не має змоги в повній мірі користуватись та розпоряджатись своїм майном через неправильність запису\~імені уСвідоцтві про\~право власності\~на житло,\~а саме\~її ім`я\~записане як« [PERSON] », що є помилкою. За виключенням імені, всі інші записи є абсолютно тотожними, а тому підтверджують належність заявниці Свідоцтві про право власності на житло від 20 вересня 1993 року. Дана помилка була допущена під час отримання Свідоцтва про право власності на житло від 20 вересня 1993 року. Внаслідок такої помилки при написанні ім`я та відповідно неспівпадання персональних даних у паспорті та у свідоцтві про право власності на житло, заявниця на даний час позбавлена можливості вчинити юридичні дії: зареєструвати своє право власності на квартиру у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Разом з тим, судом встановлено, що внести зміни або виправлення до правовстановлюючого документа в адміністративному порядку неможливо. Вказане свідчить про відсутність об`єктивної можливості приведення документів у відповідність до вимог закону. В даному випадку, рішення суду не змінює собою документів, а лише підтверджує належність [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме: Свідоцтва про право власності на житло, розташованого за адресою: [ADDRESS] , виданого Новомиргородською міською радою народних депутатів від 20.09.1993 року, як співвласнику 1 частки квартири. В той же час, факт належності правовстановлюючих документів знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, відповідно до наявних у справі письмових доказів. Доказів, які б спростовували вищевикладене суду не надано. За таких обставин, суд прийшов до безсумнівного висновку, що заява підлягає беззаперечному задоволенню.

Outcome: approved