Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

У листопаді 2023 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просила суд: -визнати право власності [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] ; -зняти арешт з нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , накладений постановою про арешт всього нерухомого майна боржника [PERSON] від 18.12.2015 року № 49654067, виданою Жовтневим відділом ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції; -стягнути з відповідача судові витрати. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги позивач посилалась на те, що вона є спадкоємцем майна після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . Під час оформлення спадщини від нотаріуса вона дізналась, що на нерухоме майно, яке входить до складу спадщини за адресою: [ADDRESS] , накладено обтяження у вигляді арешту. 31.08.2023 року нотаріус надала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із наявністю арешту всього нерухомого майна боржника [PERSON] на підставі постанови Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції від 18.12.2015 року № 49654067. З огляду на те, що на вказану квартиру накладено арешт, позивач позбавлена можливості, як єдиний спадкоємець після смерті [PERSON] , реалізувати свої спадкові права, у зв`язку з чим вважала за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Третіми особами пояснень не надано. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] від 08.11.2023 року, відкрито провадження у справі У зв`язку із звільненням судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] у відставку, справу було передано судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська [PERSON] , яким за ухвалою від 21.06.2024 року прийнято її до провадження та вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання. Ухвалою від 08.04.2025 року закрито підготовче провадження. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, подав заяву про відкладення розгляду справи. Враховуючи, що представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, суд враховуючи положення ст. 223 ЦПК України не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, не з`явилися, про причину не явки суд не повідомили. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Так, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , батьками [PERSON] записані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на [PERSON] . 24.01.2020 року завідуючим Сьомої дніпровської державної нотаріальної контори Черновською Л.Г. видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом, згідно якого [PERSON] є спадкоємцем 1/2 частини квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] . Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 2015196412101, [PERSON] є власником 1/2 частини квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] .\~Також наявний\~запис № 12718023 про накладення арешту на квартиру на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: 49654067, виданої 18.12.2015 року Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Відповідно до копії спадкової справи №368/2022, заведеної Другою дніпровською державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON] , з заявою про прийняття спадщини за законом, після смерті [PERSON] звернулась його донька [PERSON] . Постановою державного нотаріуса Другої дніпровської державної нотаріальної контори Олехнович Л.Ю. від 31.08.2023року, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що відкрилася після смерті її батька [PERSON] на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з накладеним арештом на спадкове майно. Згідно наданих Соборним відділом державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління юстиції (м. Одеса) доказів, 18.12.2015 року було відкрито виконавче провадження № 49654067, на підставі виконавчого напису № 6545 від 14.11.2015 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у сумі 60109,59 грн. 18.12.2015 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні № 49654067. 29.03.2016 року державним виконавцем у виконавчому провадженні № 49654067 прийнято постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства (частина перша статті 19 ЦПК України). Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а, по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, у якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа. Отже, у порядку цивільного судочинства за загальним правилом можна розглядати будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін зазвичай є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства. В постанові ВП/ВС від 08 листопада 2019 року прийнятій за результатами розгляду справи №643/3614/17 висловлено правовий висновок про те, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції. Виходячи з\~того,\~що позов про зняття арешту з майна поданий не учасником виконавчого провадження, а спадкоємцем, який не може оформити своє право власності у порядку спадкування, вбачається наявність спору про право цивільне, який підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21.04.1999, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Частиною 1 ст.57 ЗУ «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21.04.1999 визначено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч.2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження» N 606-XIV від 21.04.1999, у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Виконавчі дії, в тому числі і зняття арешту з майна боржника, проводяться виключно по відкритому виконавчому провадженню та на підставі ч. 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження». У відповідності до ч.5 ст.59 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт може бути знятий за рішенням суду. В першу чергу право на спадкування за законом мають\~діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки\~(ст. 1261 ЦК України). Спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Відповідно до сталої судової практики та приписів матеріального права, які регулюють спадкові правовідносини, право на спадкове майно виникає з часу відкриття спадщини, а не з моменту отримання свідоцтва про право на неї. Згідно ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду\~на те,\~що у\~виконавчому провадження\~в якому\~було накладено\~арешт на\~майно [PERSON] \~ виконавчий\~документ повернуто\~стягувачу,\~ що унеможливлює вирішення питання виконавчою службою про зняття арешту з майна останнього, та заважаючи на те, що його наявність перешкоджає реалізації спадкових прав позивача, позовна вимога про зняття арешту з квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , підлягає задоволенню, оскільки позивач в інший спосіб, позбавлена можливості захистити своє порушене право на спадкове майно. Згідно висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року № 904/51/19, у разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження». У постанові\~ВП/ВС\~від 26\~листопада 2019\~року у\~справі №\~905/386/18\~(провадження\~№ 12-85гс19)\~зазначено,\~що вимоги\~інших осіб\~щодо належності\~саме їм,\~а не\~боржникові майна,\~на яке\~накладено арешт,\~реалізується шляхом\~подання ними\~з додержанням\~правил юрисдикційності\~позову до\~боржника та\~особи,\~в інтересах\~якої накладено\~арешт,\~про визнання\~права власності\~на майно\~і звільнення\~його з-під\~арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним з підстав, передбачених законом. Орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. Таким чином, посилання відповідача на те, що позивач обрав неналежний спосіб захисту, суд не приймає до уваги, оскільки позивач не була стороною виконавчого провадження. Також суд вважає безпідставними посилання відповідача на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки за вимогою про зняття арешту з спірної квартири саме АТ КБ «Приватбанк», є особою в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчому провадженні № 49654067. Щодо вимоги про визнання права власності в порядку спадкування за законом на квартиру розташовану за адресою: [ADDRESS] , суд зазначає наступне. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 листопада 2021 року в справі № 759/19779/18 (провадження № 61-4523св21) вказано, що: "у справах про визнання права власності у порядку спадкування належним відповідачем є спадкоємець (спадкоємці), який прийняв спадщину,\~а у випадку їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, належним відповідачем є відповідний орган місцевого самоврядування". У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 березня 2021 року в справі № 226/817/19 (провадження № 61-6327св20) вказано, що "пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному\~ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження". Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року по справі № 523/9076/16-ц зазначила, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Оскільки інші особи, окрім позивача, із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертались, позивач у судові засідання не з`являлась, подала заяву про розгляд справи без її участі, з заявами про залучення як співвідповідача Дніпровської міської ради не зверталась, вимога про визанння права вланості в порядку спадкування за законом на спірну квартиру не підлягає задоволенню, оскільки пред`явлена до належного відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між учасниками справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 536,80 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: partial