Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» (далі\~ Товариство)\~ звернулося до відповідача з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві відображено наступну позицію (а.с. 2 9). На\~ підставі\~ укладеного\~22 липня 2021 року договору № 250229782 (далі кредитний договір) ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надано [PERSON] кредит у виді встановленого кредитного ліміту 6 000 грн. на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 620,50 % річних, строком на 30 днів (з можливістю пролонгації строку кредитування). Позичальник грошові зобов`язання за договором (щодо повернення кредиту, сплати процентів) належним чином не виконувала, у зв`язку із чим виникла заборгованість. Внаслідок передачі прав вимоги за численними факторинговими договорами й додатковими угодами до них, право вимоги за кредитним договором від 22 липня 2021 року № 250229782 перейшло до позивача. За вказаних обставин позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 19 670 грн. (що станом на 25 червня 2025 року складається із заборгованості по тілу кредиту в сумі 5\~934,60 грн., заборгованості за процентами 13\~735,40 грн.). Відзив на позов не надходив. В судове засідання представник позивача не з`явився, при поданні позову заявляв про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася вдруге, про причини неявки, їх поважність суд не оповістила; будь-яких заяв чи клопотань від неї не надходило. Судом ухвалено про заочний розгляд справи за відсутності її учасників. Судом встановлено, що 22 липня 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] в електронній формі укладено договір № 250229782, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у сумі 6 000 грн. на строк 16 днів (з передбаченою можливістю пролонгації) зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі дисконтної процентної ставки 0,01 % процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.9.1 Договору), індивідуальної процентної ставки (надається за своїм вибором кредитодавем за умови продовження строку дисконтного періоду й здійснення позичальником усіх оплат) 1,70 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.9.2 Договору), базової процентної ставки (за умов несвоєчасності оплат позичальником процентів за строк дисконтного періоду) 1,70 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.9.3 Договору). Указаний договір, відповідно до\~ст. 629 ЦК України, є обов`язковим для виконання сторонами. [PERSON] кредит у розмірі 6\~ 000 грн. одержала 22 липня 2021 року, що підтверджується платіжним дорученням. Як встановлено ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець), зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач порушила зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів внаслідок чого, відповідно до розрахунку та виписки з особового рахунку за кредитним договором, станом на 25 червня 2025 року допустила заборгованість в сумі 19 670 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 5\~934,60 грн., заборгованості за процентами 13\~735,40 грн. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, в установлений строк (ст. 526 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України. Суд вважає, що кредитодавець виконав свої зобов`язання за договором, надавши відповідачу кредит, а остання користувалась кредитними коштами, проте неналежним чином виконувала зобов`язання за кредитним договором, допустила заборгованість. Розмір заборгованості за кредитом суд визнає обґрунтованим. Суд не погоджується з періодом, за який розрахована заборгованість за процентами за користування кредитом. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч. 1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно з п.1.7 договору, кредит надається строком на 16 (шістнадцять) днів від дати отримання кредиту позичальником («дисконтний період»). Термін повернення кредиту і сплати процентів за користування кредитом 07 серпня 2021 року. Встановлений у п. 1.7 договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником, шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду, на умовах описаних в цьому пункті, не обмежена. Як передбачено п.1.9.3 договору, у випадку користування кредитом з боку позичальника після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п.1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою що становить 1,7 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. Зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду (п. 1.12.1 договору). Після 03 вересня 2021 року відповідач жодних дій для продовження строку кредитування на пільгових умовах не вчиняла, тому подальше продовження строку мало відбутися на стандартних умовах шляхом нарахування процентів не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення вказаного періоду. Тобто строк кредитування сплив 01 грудня 2021 року. Кредитор після спливу строку кредитування позбавлений права нараховувати відсотки та інші платежі, передбачені кредитним договором, що відповідає правовому висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18). Враховуючи викладене, суд вважає, що правових підстав для продовження нарахування процентів за користування кредитними коштами після закінчення строку кредитування первісний кредитор не мав, обґрунтованим таке нарахування є за період з 22 липня 2021 року до 01 грудня 2021 року в сумі 13\~193 грн. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» (фактор) укладено договір факторингу № 28/1118-01 про відступлення права вимоги до боржника [PERSON] згідно з договором № 250229782. Згідно із п. 2.2. цього договору, фактор одержав право вимагати від боржника належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається. 05 серпня 2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу № 05/0820-01, згідно з умовами якого ТОВ «Таліон Плюс» відступило ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» право грошової\~вимоги до боржника [PERSON] згідно договору № 250229782. 04 червня 2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відповідно до укладеного договору факторингу № 04/06/25-Ю відступлено ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» право грошової вимоги до [PERSON] за договором від 22 липня 2021 року № 250229782. Як встановлено ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ч. 1 ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Суд визнає, що невиконанням умов кредитного договору порушені права нового кредитора у зобов`язанні, тому позивач має право вимагати сплати відповідачем заборгованості. Відповідно до змісту позовної заяви, позивач просить стягнути на його користь судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору 2\~422,40 грн. та витрат на правову допомогу 7 000 грн. При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір в сумі 2 422,40 грн. (а.с.1). В обґрунтування витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05 червня 2021 року, укладений між Товариством та адвокатським бюро «Тараненко та партнери», додаткову угоду №25770548041 до договору про надання правничої допомоги, витяг з акту прийому передачі наданих правових та юридичних послуг. Згідно з договором, додатковою угодою, витягом з акту прийому передачі наданих послуг, розмір винагороди за надання правової допомоги щодо примусового стягнення заборгованості з боржника [PERSON] складення позовної заяви, підготовка запитів та інформації, вивчення матеріалів справи становить 7 000 грн. Як встановлено ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо,

Outcome: partial