Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №13666-08/2024 від 11.08.2024 року у розмірі 20445 грн. та витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. Заявлені вимоги мотивує тим, що 11.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» (далі ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», також Товариство) та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №13666-08/2024, який підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. Згідно з умовами кредитного договору, Товариство надало відповідачу фінансовий кредит у розмірі 4700,00 грн., на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитного договору. 23.12.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» (далі ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») було укладено Договір факторингу №23122024, у відповідності до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги до Боржників в тому числі і до [PERSON] за кредитним договором №13666-08/2024 від 11.08.2024 року. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №13666-08/2024 від 11.08.2024 року та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 11.08.2025 року, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає повністю, оскільки позивачем не надано оригінали наступних документів: Договору факторингу №23122024 від 23.12.2024 р.; Реєстру прав вимоги (боржників) до Договору факторингу; електронного кредитного договору про надання фінансового кредиту № №13666-08/2024 від 11.08.2024 р.; Додатку №1до кредитного договору; заявки-анкети на отримання фінансового кредиту та хронологію вчинення дій щодо укладення договору. Також зазначає, що відсутність зазначених документів не дає змоги перевірити автентичність документів та відповідності вимогам ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також відсутній факт переходу права вимоги до позивача від первісного кредитора. Посилаючись на зазначене просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст.\~247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 11.08.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту №13666-08/2024, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 4700,00 грн., строком на 120 днів, дата погашення кредиту 08.12.2024 року. Денна процентна ставка становить 1,50% та застосовується в межах строку кредитування (а.с.22-27). Згідно з довідкою про ідентифікацію, виданою Позикодавцем, відповідач: [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , з яким укладено договір №13666-08/2024 від 11.08.2024 р., ідентифікований ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора). Одноразовий ідентифікатор: W1063. Час відправки ідентифікатора позичальнику: 11.08.2024 9:13:52 (а.с.35). Відповідно до листа директора ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» Є.М. Веліканова Вих. №3426_250328153802 від 28-03-2025, ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» надає послуги з переказу коштів в національній валюті без відкриття рахунків. Для цього підприємство внесене в державний реєстр фінансових установ (свідоцтво серія ФК №342 від 02.10.2012) та отримало Ліцензію Національного банка України №21/788-рк від 01.05.2023 року. На підставі Договору на переказ коштів ФК-П2022/02-3 від 22.02.2022 було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 11-08-2024 21:15:12 на суму 4700,00 грн., маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua - 478277369, призначення платежу: Зарахування 4700 грн. на карту [NUMBER] (а.с.37). Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором №13666-08/2024 від 11.08.2024 складеним ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» [PERSON] , має перед ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» заборгованість у розмірі 20445,00 грн., з яких: 4700,00 грн. прострочене тіло кредиту; 6345,00 грн. прострочені відсотки; 9400,00 грн. штрафи (а.с.32-33). 23.12.2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір факторингу №23122024, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги до Боржників вказаними у Реєстрі Боржників, в тому числі і до [PERSON] (а.с.38-42). Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу №23122024 від 23.12.2024 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 20445,00 грн., з яких: 4700,00 грн. сума основного боргу за кредитом; 6345,00 грн. сума заборгованості по відсотках; 9400,00 грн. заборгованість за неустойкою (а.с.43). Позивач 14.04.2025 року направив відповідачу досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості, у якій повідомляв про наявність заборгованості за кредитом у розмірі 20445,00 грн. вимагав повернути борг у вказаній сумі (а.с.46). Крім того, ухвалою Чутівського районного суду Полтавської області від 11.08.2025 року у АТ КБ\~«ПриватБанк» витребувано інформацію щодо належності [PERSON] банківської картки з прихованим номером [NUMBER] . 02.09.2025 року на виконання ухвали суду від АТ КБ «ПриватБанк» надійшов лист №20.1.0.0.0/7-250815/63955-БТ від 25.08.2025 року, згідно якого на ім`я [PERSON] РНОКПП [NUMBER] в банку емітовано карту [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ) на яку 11.08.2024 було здійснено переказ коштів в сумі 4700,00 грн. Клієнт [PERSON] верифікований шляхом підписання Анкети-заяви по ідентифікації клієнта від 07.05.2021. Але на час розгляду судом справи відповідач заборгованість за кредитним договором не сплатив. Отже, матеріалами справи підтверджується укладення відповідачем кредитного договору, який підписано його електронним підписом, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідача. При цьому, суд зауважує, що укладання договору в електронній формі здійснюється шляхом вчинення послідовних дій відповідача на сайті кредитора із підтвердженням кожної дії покроково за допомогою особистого мобільного телефону, що забезпечує відповідний захист від незаконних сторонніх маніпуляцій. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з приводу виконання зобов`язання щодо кредитної заборгованості, які врегульовані статтями 1046, 1054 Цивільного кодексу України (надалі за текстом ЦК України). Вище зазначений договір підписаний за допомогою електронного підпису, що відповідає положенням статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір\~це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20), яка враховується судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 ЦПК України. Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України). В абзаці 2 частини 2 статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 1049 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, в тому числі, з договорів. Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із частиною 2 статті 1054 та частиною 2 статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Положеннями частини 1 статті 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Щодо стягнення неустойки (штрафу) суд зазначає наступне. Законом України №2120-ІХ від 15.03.2022 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ Прикінцеві та перехідні положення ЦК України було доповнено пунктом 18, відповідного до якого визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Згідно розрахунку заборгованості за договором №13666-08/2024 від 11.08.2024 року, вбачається, що заявлена до стягнення неустойка (штраф) за неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором в сумі 9400,00 грн. нарахована після 24.02.2022 року. В зв`язку з цим, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, стягнувши з відповідача на користь позивача суму заборгованості за тілом кредиту та суму заборгованості за відсотками. В частині позовних вимог про стягнення неустойки відмовити. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в сумі 1308,58 грн.

Outcome: partial