Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Комунальне підприємство теплових мереж «Тернопільміськтеплокомуненерго» Тернопільської міської ради (далі КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР) звернулось в суд з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, постачання гарячої води та теплової енергії в сумі 73\~661,70 грн. В обґрунтування вимог позивач вказав, що КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР здійснює забезпечення тепловою енергією та гарячою водою житла за адресою: [ADDRESS] , яке займають відповідачі. Водночас, відповідачі своїх зобов`язань у частині оплати послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії та гарячої води не виконують, внаслідок чого за період з 01.10.2020 до 01.04.2025 виникла заборгованість за отримані послуги на загальну суму 73\~661,70 грн. Зазначив, що з 01.12.2021 відповідно до чинного законодавства України вступили в дію нові договірні відносини між споживачами послуг з постачання теплової енергії, гарячої води та надавачем послуг КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР. На даний момент чинним є публічний договір приєднання, який діє з 01.12.2021 та оприлюднений на офіційному сайті КП «Тернопільміськтеплокомуненерго». Посилаючись на наведене, позивач просив задовольнити позов. 30.07.2025 від відповідачки [PERSON] надійшов відзив на позов, у якому просить відмовити у його задоволенні. Вказує, що вимога про солідарне стягнення всієї суми боргу з неї є безпідставною та порушує принцип пропорційності частки у праві власності, оскільки їй належить лише 1/4 частка у праві власності на квартиру. Послугою з постачання гарячої води не користується, оскільки гаряча вода у квартирі запломбована, договору про користування послугою з постачання гарячої води не підписувала. Окрім того, зазначає, що частина вимог перевищує строк позовної давності, оскільки вимога про стягнення заборгованості охоплює період з жовтня 2020 по квітень 2025. 11.08.2025 від відповідача [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Заплітна І.А., надійшов відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Вказує, що з 2014 року не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , відповідно і комунальними послугами за вказаною адресою не користується, договору на отримання таких послуг не укладав. Плзивачем не надано доказів фактичного користування послугами відповідачем. [PERSON] є власником 1/4 частки квартири, іншим співвласникам належать по 1/4 та 1/2 частки, що виключає можливість солідарної відповідальності, оскільки частки співвласників не є рівними. Окрім того, зазначає, що оскільки гаряча вода у квартирі запломбована, безпідставним є нарахування заборгованості за постачання гарячої води. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 04.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження із викликом сторін. Представник позивача\~Дишкант М.Р.\~в судовому\~засіданні позов\~підтримала з\~підстав,\~викладених у\~позовній заяві\~та просила\~його задовольнити.\~Щодо заперечень\~відповідачів,\~викладених у\~відзивах на\~позов про\~безпідставне нарахування\~плати за\~постачання гарячої\~води пояснила,\~що з 01.12.2021 відбулися зміни в законодавстві щодо обліку теплової енергії. Згідно чинного законодавства, з 01.12.2021 нарахування \~за гарячу воду у помешканнях, де лічильники опломбовано, здійснюються згідно із відповідною Методикою. Це нарахування здійснюється не за споживання гарячої води, а за функціонування системи гарячого водопостачання у будинку. Також пояснила, що згідно з виписки з особового рахунку, з травня 2021 року відповідачам не нараховувалася плата за постачання гарячої води. З грудня 2021 року відбувалося нарахування не за постачання гарячої води, а за функціонування системи гарячого водопостачання у будинку. З цих підстав просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та представник відповідача [PERSON] адвокат Заплітна І.А. в судовому засіданні проти позову заперечили з підстав, викладених у відзивах на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилвся, хоча про час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема шляхом направлення судової повістки за його зареєстрованим місцем проживання та розміщення оголошення про виклик до суду на сайті судової влади. Попередньо не повідомив суд про причини своєї неявки, заяви про відкладення та відзив на позов не подавав. Судом встановлено, що КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР здійснює забезпечення централізованого опалення, постачання теплової енергії та гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки від 04.04.2025, виданої КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР, за адресою: вул. Сергія Короля, 55/26, м. Тернопіль зареєстровані: [PERSON] з 04.04.2016, [PERSON] з 04.04.2016, [PERSON] з 23.04.2003. Вказані обставини щодо реєстрації відповідачів за адресою: [ADDRESS] підтверджуються витягами про реєстрацію місця проживання особи за відомостями відділу реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради № 35772/28-03 від 10.07.2025, № 35771/28-03 від 10.07.2025, витягом з реєстру територіальної громади № 2025/009318060 від 10.07.2025. Як слідує з актів подачі теплоносія на ввід внутрішньо будинкової системи опалення будинку від 16.10.2020, 12.10.2021, актів про запуск системи опалення в роботу в опалювальний період від 04.11.2022, 17.10.2023, 16.10.2024, складених КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР вбачається, що позивач в опалювальні періоди з 2020 року по 2025 рік надавав послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії та гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення. В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.\~Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Суд встановив, що відносини, які виникли між сторонами спору, є правовідносинами, пов`язаними з наданням послуг централізованого опалення та постачання теплової енергії, регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання» та іншими нормативно-правовими актами України. Так, учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: \~1) споживачі (індивідуальні та колективні); \~2) управитель; \~3) виконавці комунальних послуг (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Згідно з вимогами п. п. 6, 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем,\~колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач\~(співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку),\~колективний споживач)\~(ч. 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). Відповідно до вимог ч. 1, 3 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» договір про надання комунальної послуги укладається між виконавцем відповідної послуги та споживачем або особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача, або з управителем багатоквартирного будинку з метою постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку. Договір про надання комунальних послуг укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк. Згідно з вимогами ч. 4 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з пропозицією про укладання договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього (крім індивідуальних договорів, укладених відповідно до частини п`ятої цієї статті) може звернутися будь-яка сторона, надавши письмово другій стороні проект відповідного договору (змін до нього), складений згідно з типовим договором. Якщо протягом 30 днів після отримання проекту договору (змін до нього) виконавець комунальної послуги, який одержав проект договору (змін до договору) від споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), не повідомив про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього і при цьому не припинив надання комунальної послуги цьому споживачу (або в інший спосіб засвідчив свою волю до надання відповідної комунальної послуги споживачу), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій споживачем (іншою особою, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), якщо інше не передбачено цим Законом. Якщо споживач (інша особа, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача), який отримав проект договору (змін до нього) від виконавця комунальної послуги, не повідомив протягом 30 днів про свою відмову від укладання договору (внесення змін) та не надав своїх заперечень або протоколу розбіжностей до нього, а вчинив дії, які засвідчують його волю до отримання (продовження отримання) відповідної комунальної послуги від цього виконавця (у тому числі здійснив оплату наданих послуг), договір (зміни до нього) вважається укладеним у редакції, запропонованій виконавцем комунальної послуги, якщо інше не передбачено цим Законом. Необґрунтована відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає договір в інтересах споживача) від укладання договору є підставою для припинення в односторонньому порядку виконавцем надання відповідної комунальної послуги такому споживачу. Відмова будь-якої із сторін від укладання запропонованого другою стороною договору не позбавляє її права звернутися з повторною пропозицією про укладання договору в порядку, визначеному цією частиною. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч. 1 ст. 901 ЦК України). Згідно з вимогами ч. ч. 1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.\~Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити вартість послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії, якщо він фактично отримував таку послугу. Факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 210/5796/16-ц, де встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги. З матеріалів справи встановлено, що позивач здійснює забезпечення помешкання відповідачів теплопостачанням, у тому числі надавав послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії та гарячої води в період з 01.10.2020 до 01.04.2025 (постачання гарячої води здійснювалося до 21.04.2021). Таким чином, суд вважає, що між КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР та відповідачами склались фактичні договірні відносини, за якими позивачем були надані послуги з централізованого опалення, постачання теплової енергії та гарячої води, а відповідачі ці послуги прийняли та зобов`язувалися здійснювати їх оплату. Так, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону (ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»). З інформації, яка міститься у вільному доступі в мережі Інтернет вбачається, що постановою Національної комісії, що здійснює державне врегулювання у сфері енергетики та комунальних послуг за №1171 від 31 березня 2015 року затверджено тарифи на послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води для населення. Рішенням Тернопільської міської ради за №827 від 05 листопада 2018 року встановлені КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР тарифи на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Окрім того, рішеннями Тернопільської міської ради за №1105 від 01 грудня 2021 року та за №1165 від 28 вересня 2023 року встановлені КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР тарифи на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та гарячої води. Відомості про те, що вказані тарифи відповідачем оспорювалися та подавалися скарги про неналежне виконання позивачем своїх зобов`язань судом не встановлено. Разом з тим, відповідачі належним чином не виконували зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого опалення, постачання теплової енергії та гарячої води. Згідно виписки з особового рахунку про заборгованість за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії та постачання гарячої води від 18.04.2025 за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що у відповідачів наявна заборгованість, яка за період з 01.10.2020 до 01.04.2025 становить 73661,70 грн. З письмового повідомлення за №728/17/27 від 26.03.2025, надісланого на адресу відповідачів, вбачається, що КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР повідомило відповідачів про наявність станом на 01.03.2025 заборгованості за послуги з централізованого теплопостачання у сумі 72\~070,62 грн та необхідність сплатити заборгованість впродовж 15 днів. Разом з тим, станом на даний час заборгованість відповідачами у повному обсязі не сплачена. Враховуючи те, що відповідачі не вносили оплату за спожиті послуги в повному розмірі, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 73661,701 грн, про що свідчить виписка з особового рахунку про заборгованість відповідачів за послуги централізованого опалення, постачання теплової енергії та гарячої води. Суд відхиляє доводи відповідачів про відсутність підстав для стягнення заборгованості у зв`язку з непроживанням у вказаній квартирі одного із власників, а також щодо неможливості солідарного стягнення заборгованості з усіх співвласників у зв`язку з нерівністю часток у спільній власності, виходячи з наступного. Так, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, а індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (ч. 3 ст. 9, п. 6 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону). При цьому, відповідно до абзацу 2 пункту 37 Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою КМУ від 21.08. 2019 р. № 830, споживач не звільняється від оплати послуги за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (на іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб. Судом встановлено, що відповідачі є співвласниками квартири за адресою: [ADDRESS] , та зареєстровані у вказаному житлі, тому в силу наведених вище норм Закону, вони несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг, незалежно від факту тимчасової відсутності в житловому приміщенні. Щодо строку позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачкою [PERSON] , суд виходить з наступного. Так, позивач звернувся з позовом до суду 03.07.2025 та просить стягнути заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг за період 01.10.2020 до 01.04.2025. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Пунктом 12 Прикінцевих та перехідних положень (яким було доповнено вказаний розділ згідно із Законом № 540-IX\~від 30.03.2020 та який набув чинності 02.04.2020), встановлено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257,\~258,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 11.03.2020\~№ 211\~«Про запобігання\~поширенню на\~території України\~гострої респіраторної\~хвороби COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) з 12.03.2020 до 22.05.2020 на всій території України установлено карантин. Надалі, постановами Кабінету Міністрів України цей карантин на території України продовжувався та був відмінений лише з 30.06.2023 на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651. Окрім того, згідно із пунктом 19 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України (який був чинний до 04.09.2025) у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. Згідно із пунктом 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 7 серпня 2025 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента\~№ 478/2025 від 14.07.2025. Пункт 19 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України виключено на підставі Закону\~№ 4434-IX від 14.05.2025, який набрав чинності з 04.09.2025. Від-так, враховуючи те, що з 12.03.2020 по 30.06.2023 на всій території України був установлений карантин та з 24.02.2022 запроваджено воєнний стан, згідно пунктів 12, 19 Прикінцевих та\~перехідних положень\~ЦК України строк позовної давності тривалістю у три роки, встановлений статтею 257 ЦК України, продовжуються на строк дії карантину та воєнного стану, суд доходить висновку, що строк позовної давності за вимогами КП «Тернопільміськтеплокомуненерго`ТМР до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з 01.10.2020 до 01.04.2025 в розмірі 73\~661,70 гривень на час звернення до суду з позовом не закінчився. Щодо доводів відповідачів про безпідставне нарахування заборгованості за постачання гарячої води у зв`язку з її опломбуванням, суд виходить з наступного. Так,\~з 01.12.2021 між співвласниками багатоквартирного будинку був впроваджений порядок розподілу обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, що передбачає повний облік теплової енергії, яка потрапляє у багатоквартирний будинок. Порядок такого розподілу визначено статтею 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та\~Методикою\~розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженою наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018\~№ 315. Відповідно до частин першої, шостої\~статті 10 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання»\~у будівлях, зазначених у частинах другій і третій\~статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою\~статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті. Обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, розподіляється відповідно до правил, встановлених цією статтею, також на власників (співвласників) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 № 315\~(у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28.12.2021 № 358) затверджено Методику розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, якою встановлено порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг. Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на опалення МЗК та допоміжних приміщень (QМЗК), здійснюється відповідно до розділу III цієї Методики. Розподіл цього обсягу здійснюється серед споживачів за категоріями приміщень згідно з додатком 1 до цієї Методики пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів. За приписами п.п. 14, 38 Правил надання послуг постачання теплової енергії, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 за № 830, в редакції від 10.11.2021 за № 1209, відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку. Такий обсяг теплової енергії розраховується та розподіляється між всіма споживачами відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої\~наказом Мінрегіону від 22.11.2018 № 315. Споживач не звільняється від оплати послуги у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), у разі відключення (відокремлення) його квартири або нежитлового приміщення від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання). Отже, з наведеного слід зробити висновок про те, що відключення від мереж постачання гарячої води не є підставою для звільнення мешканців будинку від оплати за опалення місць загального користування будинку. Нарахування \~за гарячу воду у помешканнях, де лічильники опломбовано також здійснюються відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 28.12.2018\~№ 315. Це нарахування не за споживання гарячої води, а за функціонування системи гарячого водопостачання у будинку, яке розподіляється пропорційно на усіх співвласників відповідно до площі багатоквартирного будинку.\~ Як пояснила представник позивача в судовому засіданні, з травня 2021 року відповідачам не нараховувалася плата за постачання гарячої води у зв`язку з відключенням та опломбуванням подачі гарячої води згідно акту від 21.04.2021. Разом з тим, з 01.12.2021 відбувалося нарахування не за постачання гарячої води, а за функціонування системи гарячого водопостачання у будинку. Вказані пояснення відповідають даним, відображеним у виписці з особового рахунку від 18.04.2025 (а.с. 7-8) та не спростовані відповідачами. З огляду на викладене, суд відхиляє посилання відповідачів про безпідставне нарахування заборгованості за постачання гарячої води. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачі не надали суду будь-яких належних, достатніх та достовірних доказів на спростування обставин викладених у позові, зокрема щодо відсутності заборгованості або іншого її розміру. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд доходить висновку про наявність підстав для солідарного стягнення із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в користь КПТМ «Тернопільміськтеплокомуненерго» ТМР заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води з 01.10.2020 по 30.11.2021, послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за період з 01.12.2021 по 01.04.2025, в розмірі 73\~661,70 гривень. Крім того, на підставі вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачів\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню судовий збір\~в розмірі\~3028 грн. по 1009,34 грн з кожного. На підставі наведеного,

Outcome: approved