Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 19080,00 грн., а також стягнути судові витрати зі сплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що 28 березня 2023 між сторонами\~укладено кредитний договір (оферти) №28.03.2023-100001002, відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати відповідачу кредит в сумі 9000,00 грн. строком на 42 днів, Первинний період користування кредитом 14 днів з дня його надання, черговий період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня закінчення первинного кредиту, процентна ставка «Економ» фіксована 2 % за один день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду «Економ», процентна ставка «Стандарт» фіксована 3% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит окрім первинного періоду та періоду «Економ». \~ \~ \~ \~Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб перерахування коштів кредиту - на банківський рахунок позичальника. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, перерахувавши кошти, однак відповідач порушив умови договору, внаслідок чого утворилась заборгованість в загальній сумі 19080,00 грн.. \~ \~ \~ \~Наявність непогашеної заборгованості, зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 22 липня 2025 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідач не скористався своїм правом та не подав до суду відзиву на позовну заяву, заяв та клопотань до суду також не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ч. 1 ст.\~1055\~ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205,207 ЦК України). Частиною 2\~статті 639\~ЦК України також визначено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно - комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів\~України може мати електронну форму. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч. 3\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини 4, 5ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно із ч. 6\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»\~у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Положеннями\~ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Окрім того, частиною 2\~ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»\~передбачено, що до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Судом встановлено, що 28 березня 2023 року між ТОВ «Споживчий центр» та [PERSON] укладено кредитний договір №28.03.2023-100001002 в електронному вигляді, шляхом підписання відповідачем заявки, оферти, акцепту одноразовим електронним ідентифікатором. Відповідно до умов кредитного договору кредит надається на наступних умовах: сума кредиту: 9000,00 грн.; строк на який надається кредит 42 днів; процентна ставка «Економ» фіксована у розмірі 2% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом первинного періоду «Економ», процентна ставка «Стандарт» фіксована 3% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит окрім первинного періоду та періоду «Економ. З копії паспорту споживчого кредиту відповідачу [PERSON] була відома\~інформація, яка надається споживачу до договору про споживчий кредит з якого слідує, що відповідач був ознайомлений з умовами кредитування з урахуванням побажань споживача, з інформацією щодо орієнтованої реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача, з порядком проведення кредиту підписаний електронним підписом відповідача. На виконання умов договору від 28 березня 2023 року відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 9000,00 гривень шляхом перерахунку на його банківський рахунок за допомогою системи LIQPAY електронного переказу, що підтверджується квитанцією та випискою за договором. Означена квитанція є первинним документом бухгалтерського обліку в розумінні положень\~Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»\~та підтверджує належне виконання своїх зобов`язань зі сторони Кредитодавця. Як вбачається із листа АТ КБ «Приватбанк» №20.1.0.0.0/7-250731/59917-БТ від 06.08.2025 на ім`я [PERSON] у банку емітовано карту № [NUMBER] . Згідно з наданою банком випискою по рахунку відповідача за період з 28.03.2023-28.03.2023 здійснено зарахування переказу в сумі 9000,00 грн. на банківську карту відповідача. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження сплати відповідачем коштів на погашення кредитних зобов`язань згідно договору №28.03.2023-100001002 від 28 березня 2023 року. Отже, уклавши з ТОВ «Споживчий центр» кредитний договір №28.03.2023-100001002 та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності відповідач порушив свої договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 19080,00 грн., яка складається: 9000,00 грн. заборгованості за тілом кредиту, 10080,00 грн. проценти за користування кредитом. Згідно ст. ст. 526, 529 ч. 1 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. Конституцією України\~передбачено, що всі рівні перед законом і судом; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (статті 24 та 129). Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом досліджені надані позивачем докази видачі відповідачу кредиту, враховано, що зазначені докази відповідачем не спростовано, що є її процесуальним обов`язком. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку позивачу не повернуті, суд приходить до висновку, що ТОВ «Споживчий центр» в праві вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржника обов`язку з повернення отриманої суми кредитних коштів, нарахованих процентів. Виходячи з наведеного, позов підлягає задоволенню у межах заявлених вимог в сумі 19080,80 грн.. На користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень\~ст. 141 ЦПК України, в розмірі 2422 грн. 40 коп.

Outcome: approved