Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, та просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за послугу з постачання теплової енергії та послугу гарячої води з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних в сумі 39 383,32 грн, а також сплачений судовий збір в сумі 3028 грн. В обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що за період з 01/12/2021 по 01/02/2025 року, за адресою [ADDRESS] (о/р за даною адресою відкрито з 2009р.) утворилась заборгованість за надані послуги в сумі 34 887,14 грн., (обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, додається). Отже, відповідач порушила умови укладених договору в частині покладених на нього зобов`язань оплачувати надані послуги за ціною/тарифом. встановленими відповідно до законодавства. Ухвалою суду від 27.05.2025 справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 23.06.2025 відповідачу було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Від представника відповідача через підсистему Електронний Суд до суду в електронному вигляді надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідачем не заперечується факт отримання від позивача комунальної послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, однак відповідач не погоджується із заявленим розміром заборгованості та вважає його необґрунтованим. Представник відповідача зазначає, що відповідач не погоджується із зазначеними у розрахунку обсягами постачання гарячої води, вважає такі показники завищеними, оскільки всупереч положень Закону України Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання, Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182 позивачем при нарахуванні плати за послуги постачання гарячої води за відповідний місяць враховувалися не фактично передані відповідачем показники лічильника гарячої води, а показники, які розраховувалися позивачем за середньодобовим споживанням (норми споживання споживача). Від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно якої останній зазначає, що зважаючи на закінчення терміну повірки вузла розподільного обліку гарячої води встановленого за адресою [ADDRESS] , плата за послуги з постачання гарячої води нараховувалася відповідачу з розрахунку по кількості зареєстрованих осіб (1 особа), виходячи з вартості 1 куб. м. гарячої води, кількості днів надання послуги у розрахунковому місяці, згідно норми питомого водоспоживання 120л/добу/особу, затвердженої рішенням Полтавської міської ради № 354 від 28.12.2012. Разом із відповіддю на відзив до суду надано рахунки на оплату послуг з постачання гарячої води за липень-вересень 2021 року на підтвердження того, що позивач повідомляв відповідача про те, що 17.08.2021 закінчується строк повірки вузла розподільного обліку постачання гарячої води, який встановлений у квартирі відповідача Від представника відповідача через підсистему Електронний суд в електронному вигляді надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких останній вказує, що у відповідності до вимог ч. 8 ст. 82 ЦПК України надані позивачем разом із відповіддю на відзив рахунки на оплату послуг з постачання гарячої води за липень-вересень 2021 року не можуть прийматися судом до уваги як доказ у справі № 554/4651/25. Крім того зазначає, що позивачем разом із позовною заявою не було надано доказів на підтвердження факту закінчення терміну повірки вузла розподільного обліку гарячої води, встановленого у квартирі відповідача, що у свою чергу свідчить про відсутність у позивача законних підстав для нарахування відповідачу плати за послуги з постачання гарячої води за нормами споживання, а не за фактичними показниками лічильників, які передавалися відповідачем. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Послуги постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води надаються у квартиру за адресою [ADDRESS] , загальна опалювальна площа становить 34 кв.м.; розмір щомісячної плати, відповідно до встановлених тарифів встановлених уповноваженим органом. Взаємовідносини підприємства «Полтаватеплоенерго» та відповідача врегульовані та керуються Законом України « Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про теплопостачання», «Правилами надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 та Індивідуальним договором про надання послуги постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води від 01.12.2021 (далі - Договір). Відповідачем не заперечується той факт, що вона є споживачем послуги постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води, що надається підприємством позивача за адресою: [ADDRESS] . Згідно статті 322 ЦК України на власника покладено тягар утримання майна, в тому числі тягар по сплаті за спожиті комунальні послуги. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Згідно ст. 162 ЖК України відповідач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, в тому числі і за послуги з теплопостачання у строки, встановлені чинним законодавством. Відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, враховуючи, що тягар утримання майна цивільним законодавством України покладено на власника, суд вважає, що позовні вимоги пред`явлені до відповідача правомірно. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання. Згідно ч.1, п.п.3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні іпослуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальніта колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Таким чином, ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» є виконавцем послуги із постачання теплової енергії і постачання гарячої води. Відповідно до п.6 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Також, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 вказаного Закону індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. З 01.12.2021 року по 01.02.2025 року між сторонами діяли зобов`язальні відносини, згідно яких одна сторона зобов`язана вчинити на користь іншої сторони певну дію, а інша має право вимагати від боржника виконання своїх обов`язків. Індивідуальні договори, що є публічними договорами приєднання, та набули чинності з 01 грудня 2021 року, встановлюють порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води (далі - Договір), текст яких розміщений на офіційному сайті підприємства http://te.pl.ua. Таким чином, з 01.12.2021 взаємовідносини між позивачем та відповідачем (відповідачами) врегульовано індивідуальними договорами про надання послуг. Згідно пункту 5 Договору позивач взяв на себе зобов`язання надавати комунальні послуги в строки і на умовах, що визначені цим Договором. Цьому обов`язку кореспондує і обов`язок споживача оплачувати надані послуги своєчасно та в повному обсязі. Нарахування за надані позивачем послуги здійснюються у відповідності до встановлених тарифів, які: -введені в дію з 01 грудня 2020 року постановою НКРЕКП від 30.11.2020 № 2269 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»; -введені в дію з 01 листопада 2021 року рішенням Полтавської обласної ради від 21.10.2021 № 286 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», які були застосовані до споживачів категорії «населення» після завершення опалювального сезону 2021-2022, тобто з 01 травня 2022 року; -введені в дію з 01 жовтня 2022 року рішенням Полтавської обласної ради від 30.09.2022 № 477 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води, що надаються ПОКВПТЕ «Полтаватеплоенерго». Розмір тарифу зазначається на офіційному сайті підприємства: http://te.pl.ua/tarifi/tarifi-dlya-potreb-naselennya/. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно частини 5 статті 13 Закону № 2189-VIII плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: -плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; -плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 30 Договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: -плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженої постановою КМУ від 21.08.2019 № 830- в редакції постанови КМУ від 08.08.2021 № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; - плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця http://te.pl.ua/tariff/tarifi-dlya-potreb-naselenny/; - плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання гарячої води, затверджених постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182- в редакції постанови КМУ від 08.09.2021 № 1023, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу спожитої гарячої води або за нормами споживання, встановленими органом місцевого самоврядування, до встановлення вузла комерційного обліку. Відповідно до пункту 32 зазначеного Договору розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитих послуг календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісячно у фіксованому розмірі. У разі застосування двоставкового тарифу умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісячно протягом року. У період з 01.12.2021 року по 01.02.2025 Підприємство «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з централізованого постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води по об`єкту за адресою [ADDRESS] . Частиною 1статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1, 2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язань. При цьому передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. За таких обставин, суд доходить висновку про те, що на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, та враховуючи ту обставину, що відповідач у встановлені законом строки не вносила плату за надані позивачем послуги, позивач має право на стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за період прострочки виконання зобов`язань. Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, відповідно до ч.2 статті 78 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з ч. 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження заявленого до стягнення розміру заборгованості відповідача позивачем до суду надано розрахунок заборгованості (о/р [NUMBER] ) за період з 01.12.2021 по 01.02.2025. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідача складається із: -Нарахованої плати за послуги постачання теплової енергії у розмірі 22 085,92 грн.; -Нарахованої плати за постачання гарячої води у розмірі 10 917,18 грн.; -Нарахованої плати за абонентське обслуговування постачання теплової енергії у розмірі 1116,44 грн.; -Нарахованої плати за абонентське обслуговування постачання гарячої води у розмірі 767,60 грн. Судом встановлено, що відповідач фактично не погоджується із зазначеними у розрахунку обсягами постачання гарячої води, вважає такі показники завищеними, оскільки позивачем при нарахуванні плати за послуги постачання гарячої води за відповідний місяць враховувалися не фактично передані відповідачем показники лічильника гарячої води, а показники, які розраховувалися позивачем за середньодобовим споживанням (норми споживання споживача). З приводу способу нарахування відповідачу плати за послугу постачання гарячої води позивач зазначав, що зважаючи на закінчення терміну повірки вузла розподільного обліку гарячої води нарахування плати за послуги з постачання гарячої води з розрахунку по кількості зареєстрованих осіб (1 особа), виходячи з вартості 1 куб. м. гарячої води, кількості днів надання послуги у розрахунковому місяці, згідно норми питомого водоспоживання 120л/добу/особу, затвердженої рішенням Полтавської міської ради № 354 від 28.12.2012. Надаючи оцінку вказаним доводам суд виходить із наступного. Порядок надання послуги з постачання гарячої води визначений Правилами надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води (далі - Правила), які затверджені постановою КМУ від 11.12.2019 № 1182. Згідно із п. 8 Правил визначення кількості та якості (щодо температури та тиску) послуги здійснюється відповідно до умов договору: 1) за показаннями вузла комерційного обліку гарячої води та інших засобів вимірювальної техніки - для колективного договору, договору з колективним споживачем, договору з власником (користувачем) будівлі, індивідуального договору; 2) з урахуванням показань вузла (вузлів) розподільного обліку гарячої води (у разі їх наявності) - для індивідуального договору з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем. Відповідно до пп. 3 п. 4 Розділу І Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 № 315 для розподілу не приймаються показання вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії, що зняті (надані), починаючи з дати встановлення факту виходу його з ладу (закінчення строку повірки засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу) або встановлення факту несанкціонованого втручання в його роботу (самовільний демонтаж, умисне знищення, пошкодження, розкомплектування, у тому числі порушення цілісності пломб, тощо), до дати прийняття на абонентський облік відремонтованого чи заміненого вузла розподільного обліку, приладу розподільного обліку теплової енергії або повіреного засобу вимірювальної техніки, що входить до його складу. Датою встановлення факту виходу з ладу або несанкціонованого втручання в роботу вузла розподільного обліку / приладу розподільного обліку теплової енергії є: -дата виходу з ладу, зафіксована автоматично таким вузлом/приладом; -перший день розрахункового періоду, в якому споживачем було повідомлено про вихід з ладу вузла розподільного обліку / приладу розподільного обліку теплової енергії або це було встановлено виконавцем розподілу комунальної послуги, якщо автоматична фіксація такої дати неможлива; -дата повідомлення про несанкціонований вплив на вузол/прилад; -перший день після дати припинення дистанційної передачі результатів вимірювання вузла/ приладу (за наявності); -дата останньої контрольної перевірки виконавцем розподілу комунальної послуги, але не більше ніж 12 місяців до дати виявлення факту несанкціонованого впливу на вузол/прилад. На підтвердження факту закінчення терміну повірки вузла розподільного обліку встановленого у квартирі відповідача позивачем разом із відповіддю на відзив надано до суду рахунки на оплату послуг з постачання гарячої води за липень-вересень 2021 року, якими відповідача повідомлялося про те, що 17.08.2021 закінчується строк повірки вузла розподільного обліку постачання гарячої води, який встановлений у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ч. 2, 8, 10 ст. 82 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Докази, які не додані до позовної заяви чи до відзиву на неї, якщо інше не передбачено цим Кодексом, подаються через канцелярію суду, з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або в судовому засіданні з клопотанням про їх приєднання до матеріалів справи. Позивачем при поданні відповіді на відзив не заявлялось клопотання про приєднання як доказів рахунків на оплату послуг з постачання гарячої води за липень-вересень 2021 року до матеріалів справи, а також не наведено обґрунтування неможливості подання такого доказу у встановлений законом строку разом із позовною заявою. Отже, у відповідності до вимог ч. 8 ст. 82 ЦПК України надані позивачем рахунки на оплату послуг з постачання гарячої води за липень-вересень 2021 року не можуть прийматися судом до уваги як доказ на підтвердження факту закінчення терміну повірки вузла розподільного обліку встановленого у квартирі відповідача. Таким чином, суд вважає, що позивачем не було доведено належними доказами правомірність здійснення нарахувань відповідачу плати за послуги постачання гарячої води саме за середньодобовим споживанням (норми споживання споживача), а не за фактично переданими відповідачем показниками вузла розподільного обліку, внаслідок чого наведений позивачем розрахунок заборгованості у частині нарахованої відповідачу плати за надання послуги постачання гарячої води у розмірі 10 917,18 грн. є необґрунтованим та не може прийматися до уваги судом як такий, що підтверджує дійсний розмір заборгованості відповідача за надані послуги постачання гарячої води. В іншій частині, наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідача за послуги постачання теплової енергії та абонентського обслуговування є правильним та обґрунтованим, оскільки відповідач належним чином зобов`язання по оплаті комунальних послуг не виконувала, а саме не вносила платежі за послуги з теплопостачання та абонентського обслуговування в повному розмірі, у зв`язку з чим за період з 01.12.2021 р. по 01.02.2025 р. у неї утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 23 969,96 грн. Тому, позовну заяву позивача про стягнення із відповідача заборгованості за комунальні послуги слід задовольнити частково. Також, позивачем при поданні позовної заяви заявлено вимоги щодо стягнення із відповідача інфляційних витрат та 3% річних за період 21.01.2024 по 01.02.2025. З урахуванням часткового задоволення позовних вимог позивача про стягнення із відповідача заборгованості за комунальні послуги, із відповідача підлягають до стягнення сума інфляційних втрат у розмірі 2 490,97 грн. та 3% річних у розмірі 598,22 грн. Питання про розподіл судових витрат по справі суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України, а тому стягує з відповідача на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» судові витрати по справі у вигляді судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог - у сумі 2080,44 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial