Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно, в обґрунтування зазначивши наступне. 10.12.2023 він та [PERSON] уклали між собою договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 4,9839 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер 7124385500:03:000:2035. Вказане нерухоме майно належить на праві приватної власності відповідачу на підставі державного акту. Укладаючи 10.12.2023 договір купівлі-продажу вони домовилися про всі істотні умови договору, він сплатив визначену вартість земельної ділянки в сумі 7000 доларів США, на підтвердження передачі коштів відповідач [PERSON] видав йому розписку та взяв на себе зобов`язання нотаріально посвідчити укладений між ними договір купівлі-продажу до 20.02.2024. нотаріально договір купівлі-продажу між ним не складався і угода ніде не реєструвалася. 30.10.2024 він звернувся з вимогою до відповідача, у якій виклав обставини укладеного між ними договору купівлі-продажу, вказав на обов`язок відповідача посвідчити такий договір нотаріально у визначений строк, який давно минув, та просив повідомити з яких підстав відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання та питав коли йому прибути до нотаріуса для укладення договору купівлі продажу земельної ділянки. Також у своїй вимозі він зазначив, що у разі невиконання вимоги він вимушений буде звернутися до суду. Станом на день звернення до суду з цим позовом, письмової відповіді від [PERSON] на вищевказану вимогу не надійшло. На телефонні дзвінки він не відповідає та уникає зустрічей. Такі дії відповідача, на думку позивача, порушують його права, у зв`язку з чим він не має можливості переоформити право власності на земельну ділянку на своє ім`я. Беручи до уваги, що вони з відповідачем при фактичному укладенні договору купівлі-продажу земельної ділянки, домовилися щодо усіх істотних умов договору, вчинили взаємні дії для настання юридично значимих наслідків, та в повному обсязі виконали умови договору купівлі-продажу, але відповідач, в порушення своїх зобов`язань, не здійснив реєстрації такого договору, він вимушений звернутися до суду з цим позовом. Просить суд визнати договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 4,9839 га, наданої для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер 7124385500:03:000:2035, державний акт серії ІІІ-ЧР № 003440, виданий 20.05.2003, укладений 10.12.2023 між ним, [PERSON] , та [PERSON] , виконаним та дійсним. Визнати за ним, [PERSON] , рнокпп [NUMBER] , право власності на земельну ділянку площею 4,9839 га, надану для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області, кадастровий номер 7124385500:03:000:2035, державний акт серії ІІІ-ЧР № 003440, виданий 20.05.2003. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просить суд розгляд справи проводити у його відсутність, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Суд, врахувавши позицію сторін, викладену у заявах, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ЧР № 003440, виданого 20.05.2003 Оксанинською сільською радою, [PERSON] на підставі рішення сесії Оксанинської сільської № 7-3 від 17.04.2003, передано у приватну власність земельну ділянку площею 4,9839 га, розташовану на території Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області. Цільове призначення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства. Акт зареєстровано у Книзі державних актів на право приватної власності на землю за № 156. Згідно розписки від 10.12.2023 написаної [PERSON] з зазначенням прізвища останнього та його підписом, він, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] , отримав від [PERSON] , [INFO] , грошові кошти в сумі 7000 доларів США, як повний розрахунок за продаж належної йому земельної ділянки площею 4,9839 га, що розташована на території Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області, наданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7124885500:03:000:203, та при цьому, [PERSON] зобов`язується переоформити вказану земельну ділянку на [PERSON] , в строк до 20 лютого 2024 року. Згідно вимоги про переоформлення права власності на земельну ділянку від 30.10.2024, позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] , та просив виконати його умови договору купівлі продажу в частині його нотаріального посвідчення та попередив, що у разі ігнорування вказаної вимоги він вимушений буде звернутися до суду. Правовідносини між сторонами справи виникли з приводу визнання дійсним договору купівлі-продажу з підстав, передбачених частиною другою статті 220 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 220 ЦК України в разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно з частиною другою статті 220 ЦК України,\~якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Частиною першою статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. В частині першій статті 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із частиною першою статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути майно (товар),яке є у продавця на момент укладення договору або буде створене (придбане, набуте) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Статтею 657 ЦК України\~передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. За частиною першою статті 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Нормами частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції України та Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Згідно ч. 1 ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Відповідно до ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Як було встановлено в ході розгляду справи, відповідач є власником земельної ділянки площею 4,9839 га, що розташована на території Оксанинської сільської ради Уманського району Черкаської області, наданої для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7124885500:03:000:2035, що підтверджується державним актом про право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧР № 003440. При цьому, як встановлено судом, зазначеним майном відповідач розпорядився, уклавши договір купівлі-продажу та отримавши кошти від позивача. Разом з тим, від посвідчення договору купівлі-продажу укладеного між ним, [PERSON] та позивачем по справі [PERSON] , уникає, оскільки відповідач не відреагував на лист-вимогу позивача про зобов`язання звернутися до нотаріуса та посвідчити належним чином, укладений між сторонами по справі договір купівлі-продажу земельної ділянки. Також, яку встановлено, сторони при укладенні договору купівлі-продажу оговорили та узгодили усі умови договору, в тому числі і істотні. У відповідності до вимог чинного законодавства, як було зазначено судом, істотними умовами договору купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки є: 1) предмет договору (місце розташування будинку, його інвентаризаційні відомості); 2) умова щодо одночасного переходу права власності (права користування) на земельну ділянку, на якій розташований житловий будинок, від відчужувача до набувача такого об`єкта, із вказівкою про її кадастровий номер; 3) ціна продажу. Верховний Суд у своїй постанові від 04 березня 2019 року у справі № 665/2266/16-ц вказав, що відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення не вимагається. Обов`язковими умовами для визнання такого договору дійсним є: встановлення судом факту безповоротного ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину; втрата стороною можливості з будь-яких причин нотаріально посвідчити правочин. Також у постанові Верховного Суду від 07 серпня 2020 року у справі № 528/726/18 вказано, що під ухиленням від нотаріального посвідчення договору має розумітися як активна протидія цьому, так і пасивне небажання вчинити цю дію. Враховуючи вищевикладені обставини, норми чинного законодавства та той факт, що сторонами були виконані усі істотні умови договору, а також, що майно було правомірно придбано позивачем, проте на даний час у нього відсутня можливість посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу із відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved