Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

02 липня 2025 року представник Грибанов Д.В. в інтересах ТзОВ «ФК «ЄВРОПЕЙСТКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований тим, що 02 березня 2024 між ТзОВ «АВАНС КРЕДИТ» та [PERSON] укладений кредитний договір №02718-03/2024 за умовами якого позичальнику були надані кредитні кошти, які він не повернув. Право вимоги за цим договором перейшло від ТзОВ «Аванс Кредит» до ТзОВ «ФК «ЄАПБ» на підставі договору факторингу №25072024 від 25.07.2024. Заборгованість відповідача за договором про надання фінансового кредиту №02718-03/2024 від 02.03.2024 становить 30745 грн., з них: 9460 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 21285 грн. - заборгованість за відсотками. На підставі наведеного, просить суд, стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість та понесені судові витрати по справі. Ухвалою від 08 липня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали. Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. У позовній заяві Позивач подав клопотання (включив його в текст позовної заяви) про розгляд справи за відсутності його представника. Не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Будь-яких заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд здійснив заочний розгляд справи та ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02.03.2024 року ТзОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] уклали договір про надання фінансового кредиту №02718-03/2024 від 02.03.2024 (а.с. 6-8), відповідно до якого (пункт 1.1) кредитодавець надає позичальнику фінансовий кредит в розмірі 10000 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Відповідно до умов кредитного договору №02718-03/2024 від 02.03.2024 року сума кредиту становить - 10000 грн. (п. 1.1); мета отримання кредиту: на власні потреби, строк кредитування - 120 днів, дата надання кредиту - 02.03.2024, дата погашення кредиту - 29.06.2024 (п. 1.2); процентна ставка - 2,50 % в день та застосовується у межах строку кредитування, вказаного в п. 1.2 договору (п. 1.4.1). Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Графік платежів), що є додатком №1 до договору (п. 1.5); кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на рахунок позичальника, включаючи використання реквізитів платіжної картки №5457-08хх-хххх-7671, протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту (п. 1.6). 25 липня 2024 року ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (фактор) та ТзОВ «Аванс Кредит» (клієнт) уклали договір факторингу №25072024 (а.с. 12-16), на підставі якого (п.п. 1.1, 1.2) до фактора перейшло право вимоги за договором про надання фінансового кредиту №02718-03/2024 від 02.03.2024 року до [PERSON] (акт прийому-передачі реєстру боржників від 25.07.2024, (а.с.17), витяг з реєстру боржників від 25.07.2024, а.с.19). Заборгованість відповідача за договором про надання фінансового кредиту №02718-03/2024 від 02.03.2024 року на дату відступлення права вимоги становила 30745 грн., з них: 9460 грн. - тіло кредиту, 21285 грн. - проценти (розрахунок заборгованості, а.с.20, 21). Із дослідженого розрахунку заборгованості встановлено, що [PERSON] на виконання договору здійснив оплату 28 березня в розмірі 5400 грн, які було зараховано в погашення відсотків (4860 грн) і тіла кредиту (540 грн.) та здійснив оплату 31 березня 2024 року в розмірі 510,84 грн, які було зараховано в погашення відсотків. Частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав і обов`язків є у тому числі договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису та/або електронної печатки завершується створення електронного документа. Отже, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. ч. 3, 4, 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України). Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно приписів ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що ТзОВ «Аванс Кредит» та [PERSON] уклали в електронному вигляді договір про надання фінансового кредиту №02718-03/2024 від 02.03.2024 року, який за правовою природою є кредитним договором. На підставі цього договору відповідач отримав кредитні кошти в сумі 10000 грн., взяв на себе зобов`язання повернути кредит та сплатити проценти за користуванням ним. В подальшому право вимоги за цим кредитним договором на підставі договору факторингу перейшло від ТзОВ «Аванс Кредит» до ТзОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів». Разом з тим, суд не погоджується з розрахунком нарахованими позивачем процентами за користування кредитом з огляду на наступне. Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Вказана норма була введена в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 № 498-IX та набрала чинності 24.12.2023 року. Передбачений п.17 Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» перехідний період у 240 днів із дозволеною ставкою: 120 днів 2,5%, 120 днів 1,5%, поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання Законом чинності. Про це зазначено у ч.2 розділу ІІ Прикінцевих і перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг». Отже, укладаючи 02.03.2024 кредитний договір, який за своєю суттю є договором споживчого кредитування, первісний кредитор не мав права визначати фіксовану проценту ставку у розмірі 2,50 %, оскільки її максимальний розмір не може перевищувати 1% на день. Відтак, судом проведено власний розрахунок заборгованості по відсотках за кредитним договором № 02718-03/2024 від 02.03.2024 року, за процентною ставкою 1% за період з 02.03.2024 року по 28.03.2024 року: 10000 грн. (сума боргу) х 1 % : 100 % = 100 грн. х 27 днів (по дату внесення оплати в розмірі 5400 грн) = 2700 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості, станом на 28.03.2024 року з врахуванням внесених коштів відповідачем в розмірі 5400 грн, становив 7300 грн за тілом кредиту та 0,00 грн за відсотками. В подальшому 31 березня 2024 року відповідач здійснив оплату в розмірі 510,84 грн. Відповідно до п.3.3 Договору проценти за користування кредитом нараховуються на залишок фактичної заборгованості станом на початок кожного календарного дня. Тому станом на 31 березня 2024 року заборгованість відповідача становила 7300 грн (тіло кредиту) та 219 грн (відсотки - 7300 грн х 1 % : 100 % = 73 грн. х 3 дні (період з 29.03.2024 по 31.03.2024) = 219 грн. Після оплати здійсненої 31 березня 2024 року в розмірі 510,84 грн заборгованість відповідача становила 7008,16 грн за тілом кредиту та 0,00 грн за відсотками. У період з 01.04.2024 року по 29.06.2024 року відповідачем жодних оплат на виконання договору не здійснювалось, а тому за цей період розрахунок заборгованості є наступним: 7008,16 грн х 1 % : 100 % = 70,08 грн. х 90 днів = 6307,34 грн. Отже розмір заборгованості, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача за кредитним договором № 02718-03/2024 від 02.03.2024 року становить 13315,50 грн., з яких: 7008,16 грн заборгованості за основною сумою боргу; 6307,34 грн сума заборгованості за відсотками. Таким чином, суд всебічно, повно, об`єктивно розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов є таким що підлягає до часткового задоволення. Згідно із частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволено частково (43,3%), тому з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 1311,12 грн. На підставі ст.ст. 509, 526, 527, 530, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: partial