Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

В червні 2025 року ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю» звернулося до суду з позовом до відповідача з вимогою про стягнення заборгованості у розмірі 148064,15 грн. за кредитним договором та витрат понесених на сплату судового збору в сумі 2422,40 грн.. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27 вересня 2021 року між ТОВ «Кредит Ту Ю» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 20210927681987, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу грошові кошти в кредит в сумі 50000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення до 26 вересня 2024 року. Також, у кредитному договорі передбачено, що загальний розмір кредиту складає 59000 грн., що включає суму авансових процентів, які повинні бути сплачені за рахунок кредиту. Позивач повністю виконав свої зобов`язання, а саме надав відповідачу кредит у розмірі 59000,00 грн., з врахуванням авансових процентів. За весь час дії кредитного договору відповідачем було сплачено: 01.11.2021 року 4500,00 грн.; 01.12.2021 року 4400,00 грн.; 04.01.2022 року 4400,00 грн., 31.01.2022 року 4400,00 грн.. Таким чином, зробивши часткові оплати з метою виконання умов кредитного договору, відповідач вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору. При цьому відповідач в подальшому не виконує взяті на себе зобов`язання щодо погашення заборгованості та сплати процентів за користування кредитними коштами, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 57106,61 грн. та заборгованості за процентами в сумі 90957,54 грн. Ухвалою суду від 02 липня 2025 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. Представник позивача був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, однак в судове засідання не з`явився, завчасно подавши заяву, де позовні вимоги підтримав повністю та просив справу розглянути без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представником відповідача Галач Т.А. направлено до суду відзив на позовну заяву, в в якому відповідач частково визнає позовні вимоги, а саме в частині суми за тілом кредиту 32300 грн., посилаючись на те, що ТОВ «КРЕДИТ ТУ Ю» було перераховано на рахунок відповідача 50000,00 грн.. В подальшому в порушення вимог договору позивач самостійно збільшив суму по тілу кредиту на 9000,00 грн., яка не була перерахована на поточний рахунок позичальника, проте безпідставно включена в тіло кредиту з нарахуванням відсотків на 59000,00 грн.. Таким чином, розрахунок суми повернення кредиту вважається неузгодженим, так як не відповідає фактичним умовам договору. Відповідач вважає, що сплачену суму в розмірі 17700,00 грн. слід віднести на рахунок погашення тіла кредиту. Представником відповідача наданий суду контррозрахунок графіку платежів. Представником позивача направлено до суду відповідь на відзив, в якому вважають, що відповідач вводить суд в оману, намагається уникнути відповідальності за невиконання своїх договірних зобов`язань. Представник позивача наполягає на позовних вимогах, просить їх задовольнити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 27 вересня 2021 року відповідачем [PERSON] заповнено до ТОВ «Кредит Ту Ю» анкету-заяву позичальника про надання їй кредиту в розмірі 59000,00 грн. строком на 36 місяців, процентна ставка становить 0,222% в день. 27 вересня 2021 року між ТОВ «Кредит Ту Ю» та [PERSON] укладено кредитний договір № 20210927681987, на умовах строковості, зворотності, платності, що включає суму грошових коштів в розмірі 50000 грн., та суму авансових процентів в розмірі 9000,00 грн., які повинні бути сплачені за рахунок кредиту відповідно до п. 3.4 цього договору. Згідно п. 3.4. Кредитного договору сплата Авансових процентів, що нараховані за період вказаний в п. 1.3. цього Договору та складають 9 000,00 грн. здійснюється Позичальником авансом вдень отримання кредиту. Для сплати цих процентів на вказану суму Кредитор надає Позичальнику кредит. При цьому, з ціллю оплати зазначених процентів, Позичальник доручає Кредитору в момент такого надання утримати суму зазначених процентів з суми кредиту за вирахуванням суми зазначених Авансових процентів. Таким чином, нарахування суми заборгованості здійснюється від загального розміру кредиту 59 000,00 грн. Згідно пункту 1.3 кредитного договору розмір процентної ставки за перший день користування складає 18 % в день, з другого дня користування кредитом складає 0, 222 % в день. Відповідно до п. 1.4 строк, на який надається кредит з моменту надання по терміни визначені в графіку платежів, з кінцевим терміном повернення 26.09.2024 року включно. Відповідно до пункту 1.5 кредитного договору повернення кредиту та сплата процентів за його користування здійснюватиметься Графіку платежів, що міститься у тексті договору, який передбачає кількість платежів, їх орієнтовний розмір та періодичність внесення. Також відповідач [PERSON] була ознайомлена з паспортом споживчого кредиту, який містив аналогічну інформацію щодо загальної суми кредиту та розміру відсотків за користування кредитом станом на 27 вересня 2021 року. За правилом частини 1\~статті 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Суд звертає увагу на те, що всі істотні умови Кредитного договору, зокрема тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту (у випадку її встановлення), строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо встановлені не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у Кредитному договорі, який уклала Відповідач шляхом особистого підписання Кредитного договору. Так, згідно п. 1.5. Кредитного договору сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за його користування здійснюватиметься згідно нижчезазначеного графіку платежів (далі Графік платежів), який передбачає кількість платежів, їх орієнтовний розмір та періодичність внесення. Пунктом 5.2. Кредитного договору визначено наступну черговість здійснення Позичальником платежів за Договором: 5.2.1. у першу чергу здійснюються платежі з повернення простроченої суми кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 5.2.2. у другу чергу сплачується сума кредиту та проценти за користування кредитом. Якщо коштів, що направляються для погашення заборгованості передбаченої даною чергою недостатньо для її повного погашення, погашення повинно здійснюватися у такій черговості: - строкові зобов`язання по процентам; - строкові зобов`язання по кредиту; 5.2.3. у третю чергу здійснюється сплата інших платежів за Договором. Як вбачається з виписки по фінансовому кредитному договору № 20210927681987 від 27.09.2021 [PERSON] відповідно до якої від Відповідача за період 27.09.2021- 31.01.2022 регулярно надходили платежі, з яких: 1 893,39 грн сума погашення кредиту; 15 806,61 грн сума погашення процентів, загальний розмір яких складає 17 700,00 грн., що не заперечується Відповідачем. Отже, зробивши часткові оплати з метою виконання умов Кредитного договору, Відповідач вчинив конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, щодо правомірності вимог Позивача за Кредитним договором. Аналогічної позиції притримується Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі №338/180/17 (провадження №14-144це18) та від 23 грудня 2020 року по справі № 127/23910/14-ц, а саме Судом зазначено: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу або суми санкцій є тією, яка свідчить про визнання боргу. Верховний Суд в пункті 76 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 у справі № 338/180/17 (провадження № 14-144цс18) зазначив, що: не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Крім того, в Постанові Верховного Суду від 23.12.2020 по справі № 127/23910/14-ц зазначено, що: часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та або суми санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Також, відповідно до пункту 6.38. Постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 по справі № 227/3760/19-ц, в якому було визначено, що «у разі якщо договір виконувався обома сторонами то кваліфікація договору як неукладеного виключається, такий договір вважається укладеним та може бути оспорюваним. Верховний суд у постанові по справі № 916/2403/18 від 10.09.2019 зробив такі висновки: до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку може належати зокрема часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. Аналогічний правовий висновок викладено постанові Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17. Тобто, відповідачем здійснювалася оплата заборгованості за кредитним договором, однак сплачено її не в повному обсязі. Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором №20210927681987 від 27.09.2021 року становить 148 064,15 гривень 15 копійок, яка складається з наступного: 57 106,61 гривень 61 копійка - заборгованість за кредитом; 90 957,54 гривень 54 копійки - заборгованість за процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості по фінансовому кредитному договору [PERSON] № 20210927681987 від 27.09.2021. Відповідно до статей\~526,527,530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509,526,1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав, хоча\~ст. 629 ЦК України\~визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Виникнення простроченої заборгованості відбувається у разі несплати мінімального платежу до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено трати за рахунок кредитного ліміту, зобов`язання клієнта вважаються простроченими. Прострочене тіло кредиту - це частина використаного кредитного ліміту або вся сума використаного кредитного ліміту, що на конкретну дату мало бути погашено відповідачем, але не погашено, або погашено частково не у повному обсязі. Прострочені відсотки - це нараховані відсотки за користування кредитним лімітом, які на конкретну дату мали бути погашені відповідачем, але не погашені, або погашені частково не у повному обсязі. Згідно\~ст. 617 ЦК України\~відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.2 ст.1054\~та ч.2 ст.1050 ЦК України\~наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. З наданих позивачем до суду письмових доказів беззаперечно вбачається, що сторонами під час укладення кредитного договору були узгоджені умови щодо процентної ставки за користування кредитом, заборгованості за пенею, штрафів. У відповідності до положень ч. 3 ст.12\~та ч. 1 ст.82 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до пункту 4 частини 2статті 43\~ЦПК України\~учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України\~передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Положеннями ч. 2\~ст.78 ЦПК України\~визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1ст. 81\~ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень\~ст.83 ЦПК України\~позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). З огляду на вищевикладене, враховуючи досліджені судом докази, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] , не в повному обсязі виконала умови кредитного договору, отже позовні вимоги, які ґрунтуються на умовах договору та закону, підлягають задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 148064,15 гривень. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати в розмірі 2 422,40 гривні, з урахуванням подачі позову через підсистему "Електронний суд".

Outcome: approved