Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Орган опіки та піклування Кам`янської міської ради, про позбавлення батьківських прав та встановлення опіки. В обґрунтування позову, представник позивача зазначає, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 лютого 2015 року. Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.12.2018 року шлюб розірвано. Від спільного подружнього життя у відповідачів народилася дитина [PERSON] , [INFO] . Після розлучення дитина залишилася проживати з матір`ю, [PERSON] . Батьки дитини ведуть асоціальний спосіб життя, дитиною не опікуються. Більшу частину часу дитиною опікується позивач - бабуся дитини [PERSON] . Через асоціальну поведінку матері, дитина часто не відвідувала школу, залишалася голодним, не могла потрапити додому. Відповідачі, покладених законом на батьків обов`язків, не виконують, не беруть педагогічної, матеріальної, грошової або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються останнім часом позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідачів. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Крім того, у зв`язку із систематичним нехтуванням батьківськими обов`язками, неможливістю створити умови для розвитку, навчання та навіть безпеки дитини, Службою у справах дітей Кам`янської міської ради дитину було вилучено та влаштовано до бабусі. Цьому передувало влаштування дитини в лікарню у зв`язку із тим, що дитина не могла потрапити додому через постійне перебування матері в стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння та асоціальну поведінку матері. Під час перебування дитини в лікарні матір не цікавилася здоров`ям дитини, не забезпечувала продовження навчального процесу, жодним чином не забезпечувала його потреби і не допомагала в цьому. За час тимчасового влаштування дитини у бабусі, матір не бере участі у вихованні та забезпеченні дитини, не відвідує дитину, іноді телефонує в неадекватному стані. Останнім часом на зв`язок перестала виходити. Батько дитини з 15.02.2024 року відбував покарання у виді 7 років 2 місяців позбавлення волі за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 08.08.2023 р., яким був засуджений за ч. 4 ст. 18 ч. 4 ст. 186 ст. 70 ч 1 КК України у Солонянській виправній колонії (№21). 09.07.2024 року ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області у справі №192/1785/24 [PERSON] було звільнено від покарання у зв`язку із бажанням проходити військову службу за контрактом. Наразі проходить військову службу в штурмовому спеціалізованому батальйоні військової частини [NUMBER] . Отже, з об`єктивних причин наразі не може виконувати батьківські обов`язки, до цього також систематично ухилявся від їх виконання. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Тому, представник позивача просить суд: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . - стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання заяви і до повноліття дитини. - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] , [INFO] . - стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання заяви і до повноліття дитини. - призначити опікуном дитини [PERSON] - бабусю [PERSON] , [INFO] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явились, представник позивача надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась, повідомлена належним чином, причини неявки до суду не повідомила. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, в якому зазначив, що позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки та піклування Кам`янської міської ради не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Ухвалою суду від 04 листопада 2024 року відкрито провадження по справі та справу призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 23 червня 2025 року закрито підготовче засідання по цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.26). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] , відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 482 (а.с.13). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 березня 2021 року по справі №208/3052/19 позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, задоволені частково. Зобов`язано [PERSON] , [INFO] , не чинити [PERSON] , [INFO] , перешкоди брати участь у вихованні та спілкуванні з онуком [PERSON] , [INFO] . Встановлено порядок спілкування з онуком [PERSON] , [INFO] (а.с.19-21). Згідно повідомлення №367 Комунального закладу «Ліцей №31» Кам`янської міської ради від 28.11.2023 р. до начальника Кам`янського районного управління поліції О.Клешні, вбачається, що учень 2 класу [PERSON] , [INFO] , не відвідує навчання. Класний керівник неодноразово телефонувала матері. Мати на дзвінки не відповідає, але дитину на заняття не приводить. Мати зловживає наркотичними речовинами та пиячить. Часто залишає хлопчика вдома самого (а.с.22). Згідно довідки від 15.04.2024 року за матеріалами ЄО №4463 від 09.04.2024 року вбачається, що 09.04.2024 о 13:39 год. до чергової частини відділення поліції №1 Кам`янського РУП надійшло повідомлення зі служби 102 від [PERSON] про те, що вона прийшла до малолітнього онука [PERSON] та він перебував у дворі сам, без нагляду матері - [PERSON] , яка зловживає алкоголем та наркотиками, кидає дитину на самоті. 11.04.2024 року приблизно о 17-00 год. інспектором СЮП ВП Кам`янського РУП було відвідано [PERSON] за місцем проживання. Остання за зовнішніми ознаками перебувала в стані алкогольного сп`яніння та повідомила, що знову вживала алкогольні напої, а також з 03.04.2024 по 11.04.2024 кожного дня вживала алкоголь. З [PERSON] проведено профілактично-попереджувальну бесіду щодо недопущення фактів ухилення від виконання батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина [PERSON] , попереджено про відповідальність та наслідки у разі ігнорування цих норм, а також складено протокол про адміністративне правопорушення ВАД 056232 за ч. 1 ст. 184 КУпАП (а.с.28). В матеріалах справи містяться письмові пояснення психолога, складеного 16 квітня 2024 року, відповідно до яких вбачається, що відповідно до інформації, яку вербальним та невербальним способами повідомила дитина, можна сказати, що хлопчик ( [PERSON] ) має ознаки пережитого стресу: порушення сну, страхи, пов`язані з образом життя матері і найбільші - з актом кривдження матері другом [PERSON] та самою цією особою. Дитина навіть пригадала ухмилку та посмішку кривдника та поганий запах руки після цього, говорячи про це з огидою і страхом. Враховуючи ситуацію, яка склалася, можна сказати, що [PERSON] був спостерігачем, а можливо і учасником кривдження матері її другом [PERSON] . Торкання або насильницьких дій сексуального характеру цієї особи до самої дитини [PERSON] заперечує (а.с.24-25). Наказом Служби у справах дітей Кам`янської міської ради Дніпропетровської області №62тв/05-16 від 07.05.2024 року «Про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON] » було тимчасово влаштовано малолітнього [PERSON] в сім`ю [PERSON] (а.с.14). 09.07.2024 року ухвалою Солонянського районного суду Дніпропетровської області у справі №192/1785/24 [PERSON] було звільнено від відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08.08.2023 року умовно-достроково для проходження військової служби за контрактом на невідбуту частину покарання - 6 років 28 днів станом на день передачі засудженого до підрозділів Національної гвардії України для доставлення до відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки згідно ч. 2 ст.81-1 КК України (а.с.27). [PERSON] , [INFO] , є пенсіонеркою за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] (а.с.23). Згідно характеристики з місця проживання на [PERSON] , що надана 13.04.2024 року ТОВ «ОСЕЛЯ», вбачається, що скарг та заяв від мешканців будинку на [PERSON] до ТОВ «ОСЕЛЯ» не надходило (а.с.17). Згідно довідок, наданих 24.04.2024 р. Диспансерним психіатричним відділенням Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня №1», вбачається, що [PERSON] в реєстрі у лікаря - психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.18). Відповідно до довідки ЛКК №3458, наданої 25.04.2024 р. Комунальним некомерційним підприємством Кам`янської міської ради «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3», вбачається, що [PERSON] за станом здоров`я потребує постійного медикаментозного лікування (а.с.17). Відповідно до висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області від 12.06.2025 року № 8вих-20/452, вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету міської ради вважає позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , доцільним. При цьому суд бере до уваги, що вказані обставини існують тривалий час, за який у відповідачів була можливість змінити своє ставлення до виховання дитини. Однак вони цього не зробили, що свідчить про стійкий та усвідомлений характер ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно статті 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Як передбачено ст. 11 Закону України «Про охорону дитинство», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України в п.16 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Як роз`яснено ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ст. ст.76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачі в судове засідання не з`явились, та на виконання вимог ст.81 ЦПК України доказів відсутності підстав для позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] суду не надали, відповідач [PERSON] надав заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Таким чином, факт ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, є підставою для позбавлення батьківських прав відповідачів [PERSON] та [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] . Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що батьки ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не спілкуються з дитиною, проживають окремо від дитини, мати дитини є хронічним алкоголіком, батько дитини позовні вимоги позивача визнав в повному обсязі, а тому вимоги позивача про позбавлення батьківських прав, підлягають задоволенню. Щодо вирішення питання про встановлення опіки та призначення опікуном малолітнього [PERSON] судом встановлено наступне. Згідно ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Згідно ст.ст. 55, 58 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до ч.3. ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. У поданні виконавчого комітету Кам`янської міської ради Дніпропетровської області від 12.06.2025 року №8вих-20/453 про доцільність призначення [PERSON] опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , зазначено, що це є доцільним. Отже, враховуючи вищевикладене, оскільки, судом вирішено питання про позбавлення батьківських прав щодо батьків дитини [PERSON] , суд дійшов висновку про встановлення опіки над малолітнім [PERSON] позбавленого батьківського піклування та призначення його опікуном [PERSON] . Щодо стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1,2 ст. 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Щодо стягнення аліментів з відповідачів на утримання дитини, то заявлені позовні вимоги узгоджуються із приписами ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 27 Конвенції про захист прав дитини визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. А тому враховуючи, те що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, позовні вимоги щодо стягнення аліментів підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи те, що відповідачі матеріальної допомоги на утримання дитини не надають, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). У зв`язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судового збору, судовий збір на користь держави компенсується за рахунок відповідачів. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 422,40 з кожного. Однак, у зв`язку з визнанням позовних вимог відповідачем [PERSON] , відповідно до ст. 142 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з нього судовий збір на користь держави у розмірі 1 211,20 грн..

Outcome: approved