Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Свалявської міськоїради Закарпатської області про визнання за [PERSON] права власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] (загальною площею 85,7 кв.м, житловою площею 52,6 кв.м.). Суд своєю ухвалою від 30.06.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначив судове засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Розгляд справи призначено на 11:00 годину 12.09.2025 року. Позивач подала до суду заяву (вх.№ 6885) про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги про визнання права власності підтримує. Просить позов задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві (вх.№4718) за наявними у справі доказами. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Поштове повідомлення повернуто до суду із відміткою про вручення ухвали про відкриття провадження та розпискою Свалявської міської ради Закарпатської області про отримання копії позовної заяви з доданими до неї документами (а.с. 19). Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua.Заперечень що спростовують заявлені позовні вимоги до суду не надано. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить розгляд без участі сторін за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 55, 124 Конституції України та ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 20 ЦК України - право на захист особа здійснює на свій розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом; п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України - способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; ст. 328 ЦК України визначено - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 41 Конституції України кожен мас право володіти користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному Законом. При цьому власник здійснюючи свої права, зобов?язаний не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не порушувати права та охоронювані законом інтереси громаляц юридичних осіб і держави. Обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторін (ст. 81 ЦПК України). Позивач у позовній заяві зазначає, що позивач набула право власності на житловий будинок до 01.01.2004 року, тобто до дати набрання чинності ЦК України. На дату побудови житлового будинку (1971 рік) питання набуття громадянами права власності та рестрації будинків регулювалися «Інструкцією про порядок ресстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР» від 31.01.1966 року, яка втратила чинність 13.12.1995 року та «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних ді державними нотаріальними конторами Української РСР», затверджено наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31.10.1975 року №45/5, яка втратила чинність 07.07.1994 року. Згідно п.1 Розділу І Інструкції від 31.01.1966 року ресстрацію будинків із обслуговуючими будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селища міського типу Української РСР провадили бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 26 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльности право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації". Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом досліджено: технічна документація по відводу участка для будівництва, де [PERSON] зазначена як забудовник земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ; копія технічного паспорту №3004/2024 від 30.12.2024 на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] із схемою розташування будівель та споруд, планом будинку садибного типу експлікацією приміщень будинку садибного типу, журналом зовнішніх обмірів, характеристикою;копія довідки № 2849, виготовленої ФОП [PERSON] від 30.12.2024 року (інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , процент зносу 45% в цінах 2024 року становить: 105 202 грн.). Відповідно до ст. 392 ЦК України - власник майна може пред?явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або н-визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчу його право власності. Враховуючи досліджені у судовому засіданні обставини справи, на які позивач послався як на підставу своїх позовних вимог, надані позивачем докази, з яких встановлено, що позивач користується спірним майном, володіє ним, суд вважає, що такі доводи позивача знайшли підтвердження у судовому засіданні, що дає суду правові підстави для визнання на таке майно права власності. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. Відповідно до правової позиції, викладеної у листі Вишо спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року за № 10-1387/0/4-12 «Про практику застосувания судами при розгляді справ окремих норм законодавства про власність та спадкування" - у відповідності до ст. 2 Закону України"Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державок фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного ресстру речових прав на майно Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття права власності та інших речових прав на нерухоме майно. З огляду на вищенаведене, враховуючи, що факти, викладені позивачем в обґрунтування заявлених вимог підтверджують доводи позивача, що відповідачем Свалявською міською радою радою Закарпатської області заперечень на позовну заяву, що спростовують заявлені вимоги не подано, суд доходить висновку, що вимоги позивача необхідно задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат згідно ст. 141 ЦПК України. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved