Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

20 березня 2025 року позивачі звернулись до суду з позовом до Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про зняття арешту з майна. В обгрунтування вимог вказали, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON] , шлюб між якими був розірваний 05.09.2013. [INFO] [PERSON] помер та 12.04.2022 за заявою про прийняття спадщини, поданої сином спадкодавця [PERSON] , Хорольською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа за №74/2022 щодо майна [PERSON] . Державний нотаріус Хорольської державної нотаріальної контори повідомила позивачів про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки 23.12.2021 Хорольським відділом державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] , окрім частини житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , та земельної ділянки з кадастровим номером 5324883200:00:018:0049 площею 2,2955 га. 01.08.2024 заборгованість за виконавчим листом була повністю погашена та станом на дату подання позову до суду боргові зобов`язання виконані в повному обсязі. На момент звернення до суду арешт не знятий, іншого шляху, ніж вирішення питання в судовому порядку, на сьогоднішній день немає. Наявність арешту обмежує права спадкоємців в отриманні свідоцтв на спадщину та подальшого розпорядження успадкованим майном. На підставі викладеного позивачі просили зняти арешт з усього нерухомого майна [PERSON] , накладеного згідно з Постановою про арешт майна боржника, ВП 67907816, виданої 23.12.2021, номер запису про обтяження: 45877516 (спеціальний розділ), дата державної реєстрації: 23.12.2021. 02 квітня 2025 року ухвалою судді Хорольського районного суду відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 16 вересня 2025 року від позивачів надійшла заява про уточнення позовних вимог. Позивачі у судове засідання не з`явилися, належно були повідомлені про дату, час та місце судового засідання; у заяві розгляд справи просили здійснювати за їх відсутності. Представник відповідача Хорольського відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції - Барановська С. М. у судове засідання не з`явилася, направила суду відзив, в якому розгляд справи просила провести без її участі, при розгляді зазначеного питання покладається на розсуд суду. Представник акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" у судове засідання не з`явилась, належно була повідомлена про місце дату та час слухання справи. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підставив При розгляді справи суд встановив, що Позивач 1 - [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.04.2002 Омельницькою сільською радою Кременчуцького району Полтавської області (а. с.7). Позивач 2 - [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.05.2000 Мусіївською сільською радою Лубенського (Хорольського) району Полтавської області (а. с. 14). Позивач 3- [PERSON] , [INFO] , є матір`ю та законним представником малолітнього сина [PERSON] , [INFO] який є сином [PERSON] , що доводиться копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 28.07.2014 Мусіївською сільською радою Лубенського (Хорольського) району Полтавської області (а. с.27). Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області № 548/1635/13-ц від 05.09.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Відомості щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] , доводиться Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00013500883 від 21.02.2014 (а. с. 30). [PERSON] помер [INFO] , що доводиться копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.12.2021 Хорольським відділом ДРАЦС у Лубенському районі Полтавської області (а. с. 31). Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку за вих.№15-12/93 від 06.04.2023 вбачається, що за адресою по [ADDRESS] зареєстровані та проживають чотири особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а. с. 36). 12.04.2022 за заявою про прийняття спадщини, поданої [PERSON] , Хорольською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа за №74/2022 щодо майна [PERSON] , що доводиться Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №74632172 від 07.11.2023 (а. с. 32). Відповідно до матеріалів спадкової справи №74/2022 станом на час відкриття спадщини, спадкоємцями першої черги за законом в рівних частках (на 1/3 (одна третя) частку) кожен є діти спадкодавця - [PERSON] , який подав заяву про прийняття спадщини в строки визначені статтею 1270 Цивільного кодексу України, [PERSON] , [PERSON] , які відповідно до частини четвертої статті 1268 Цивільного кодексу України є такими, що прийняли спадщину на майно свого батька (а. с. 33). Державний нотаріус Хорольської державної нотаріальної контори листом від 11.03.2025 за №95/02-14 повідомила позивачів про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки 23.12.2021 Хорольським відділом державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] (код РНОКПП [NUMBER] ) номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 45877516 (спеціальний розділ) (а. с. 33). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна номер інформаційної довідки: 417260917 від 11.03.2025, на все нерухоме майно [PERSON] , окрім частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки з кадастровим номером 5324883200:00:018:0049 площею 2,2955 га щодо суб`єкта, було накладено арешт на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №62529523 від 23.12.2021(а. с. 34-35). Згідно із клопотанням про долучення доказів від 29.04.2025, наданим Хорольським ВДВС, вбачається що, на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП 67907816 з виконання виконавчого листа № 548/36/21, виданого 12.10.2021 Хорольським районним судом Полтавської області про стягнення із [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості за кредитним договором б/н від 29.11.2012 в сумі 37207,05 грн та судового збору в сумі 1794,27 грн. Виконавчий збір в сумі 3899,73 грн було сплачено на депозитний рахунок згідно із копією платіжної інструкції № 2498 від 03.03.2025 (а. с. 59-60). 01.08.2024 заборгованість за виконавчим листом була повністю погашена, що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки АТ КБ «ПриватБанк»: RG_GJ 01HG3T1FAQALMIP5 від 01.08.2024 на суму 41583,41 грн (а. с. 37). Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимога позивачів, що ґрунтується на їх праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року, яка відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обов`язковою для суду. За змістом статей 1216, 1217\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до часини п`ятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положенням частини першої та третьої статті 1296\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частиною першою статті 1297\~ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Підпунктами 4.15. та 4.18. пункту 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України за №296/5 від 22.02.2012, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Ураховуючи, що державним нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав наявності заборони відчуження на спадкове майно, позивач набув право звернення до суду з позовом, як спадкоємець померлого власника арештованого майна. З аналізу норм Закону України\~«Про виконавче\~провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту вбачається, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України\~«Про виконавче\~провадження» підлягає примусовому виконанню. Підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини встановлені частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».\~Відповідно до\~частини п`ятої\~статті59 Закону України «Про виконавче провадження», у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15 березня 2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Згідно зі статтею 59\~зазначеного Закону особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Отже, позов про зняття арешту з майна боржника може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Судом встановлено, що діти спадкодавця [PERSON] є спадкоємцями нерухомого майна, на яке накладено арешт. Статтями 12, 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивачі в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не можуть, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивачів та необхідність захисту їх прав шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. При цьому суд враховує, що скасувати арешт в іншому порядку неможливо. Отже державний виконавець позбавлений можливості вирішити питання про звільнення майна з-під арешту у позасудовому порядку. Наявність накладеного обтяження порушує права позивача на вступ у спадщину, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо. Арешт на спадкове майно було накладено органом виконавчої служби, на даний час виконавче провадження завершено, однак арешт накладений на майно боржника знято не було. На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) майна перешкоджає позивачам в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] . З урахуванням викладеного, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved