Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що у жовтні 2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюбі. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. В сім`ї часто відбувалися сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. Зазначає, що відповідач неодноразово вчиняв насильство в сім`ї, внаслідок чого позивач викликала працівників поліції та його було притягнено до відповідальності. Зазначила, що на сьогоднішній день між ними повністю зникли почуття кохання, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, хоча і мешкають в одній квартирі. Вважає, що подальше спільне життя і збереження сім`ї неможливі, а збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам дітей. Тому просить суд розірвати шлюб, залишити їй прізвище [PERSON] , а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2025 справу розподілено судді [PERSON] . Відповідно до розпорядження №134 від 21.07.2025 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справ, призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №486/941/25, оскільки суддю [PERSON] відсторонено від здійснення правосуддя. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу розподілено 21.07.2025 року та передано судді Волощук О.О. Ухвалою суду від 22.07.2025 було прийнято справу до провадження суддею Волощук О.О. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, суду пояснила, що сімейного життя сторони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, однак проживають в одній квартирі разом із своїми дітьми. Між ними постійно виникають скарки та претензії один до одного, у зв`язку з цим просить розірвати шлюб та не надавати строк для примирення, оскільки шлюбні відносини фактично припинилися майже три роки тому, отже надання строку для примирення не дасть позитивних результатів. В судовому\~засіданні відповідач частково заперечував проти позову, суду пояснив, що дійсно вони з позивачкою проживають в одній квартирі, але не як подружжя вже тривалий час, вказує, що має бажання зберегти сім`ю заради їх спільних дітей, проте, оскільки позивач не має такого бажання, він цьому зарадитини не може. Дослідивши докази в межах заявлених позовних вимог та заперечень, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 18.10.2013 року сторони зареєстрували шлюб у Южноукраїнському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), про що складено актовий запис №235/а.с.9/. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] /а.с.4, 5/. Сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, подружнє життя сторін не склалося, примирення неможливе, згоди щодо розірвання шлюбу у добровільному порядку не досягли, про що встановлено в судовому засіданні. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Доводи відповідача про неможливість розірвання шлюбу між сторонами, оскільки він сподівається на примирення з позивачкою, суд вважає безпідставними, так як шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, а позивачка не бажає примиритися та наполягає на розірванні даного шлюбу, сторони спільно проживають, проте фактично не підтримують подружніх відносин більше трьох років. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу, є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, позивачка просить суд залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved