Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Зубарєв І.Ю. про припинення спільної сумісної власності, визначення ідеальних часток та визнання права власності. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, зокрема, на частину трикімнатної квартири [ADDRESS] , та спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є він та його брат [PERSON] . Заповіт [PERSON] не складала. Також, вказав, що відповідач [PERSON] є співвласником квартири [ADDRESS] . 01.07.2019 року він звернувся до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зубарєва І.Ю. з заявою про прийняття спадщини, у зв`язку з чим було відкрито спадкову справу № 64389844. Спадкова частина квартири складає частки, яка повинна бути розділена між спадкоємцями першої черги [PERSON] та [PERSON] , тобто частка позивача у спадковому майні складає частину квартири. Враховуючи вищевикладене, позивач був змушений звернутися до суду з позовом. Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.02.2025 року заяву відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Зубарєв І.Ю. про припинення спільної сумісної власності, визначення ідеальних часток та визнання права власності задоволено. Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26.12.2023 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Зубарєв Ігор Юрійович про припинення спільної сумісної власності, визначення ідеальних часток та визнання права власності було скасовано та призначено до розгляду у загальному позовному провадженні. В судове засідання позивач не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. У судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позовних вимог заперечував в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечувала та посилалась на обставини викладені у відзиві на позов. В наданому до суду відзиві на позов зазначила, що у матеріалах справи також містяться надані відповідачем [PERSON] копія договору, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. За власниками квартири [ADDRESS] встановлений розмір часток, зокрема: [PERSON] та [PERSON] належить кожному по частці квартири. Вищезазначений договір на даний час є чинним, крім того станом на час звернення [PERSON] з позовними вимогами право спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] вже було припинено з визначенням ідеальних часток у спільній власності (спільна часткова власність). Також зазначила, що не підлягають задоволенню також вимоги позивача [PERSON] щодо визнання за ним права власності на праві спадкування за законом на частку у квартирі [ADDRESS] . Так, 21.03.2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений нотаріально засвідчений спадковий договір, згідно з п.1 якого, набувач [PERSON] у разі смерті відчуджувача [PERSON] набуває право власності на належне їй майно, а саме: частку 3-кімнатної квартири [ADDRESS] , яка належить останній ( п.2 Договору) на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Центром приватизації Виконавчого комітету Харківської міської ради 16.03.1999 року та нотаріально посвідченого Договору про визначення часток майна у спільній частковій власності від 21.03.2018 року. Згідно п.7 право власності на майно, що є предметом цього Договору у набувача - [PERSON] виникає у разі смерті відчуджувача. Отже, за наявності чинного спадкового договору, предметом якого визначено частку спірної квартири, вказане нерухоме майно виключається зі спадкової маси, тобто за позивачем [PERSON] не може бути визнано право власності на частку вказаного майна у порядку спадкування за законом. Третя особа приватний нотаріус\~Харківського міського\~нотаріального округу\~Зубарєв І.Ю. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. При ухваленні рішення покладався на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст.\~12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 01.02.2019 року виданим Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 1798 (а.с. 61). З інформації приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Зубарєва І.Ю., вбачається, що після [PERSON] , померлої [INFO] заводилась спадкова справа № 26/2019, з заявою про прийняття спадщини звертався 01.07.2019 року син померлої [PERSON] (а.с. 58-79). Згідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00023258214 від 01.07.2019 року вбачається, що сином померлої [PERSON] є [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 19.03.1999 року, реєстраційний № [NUMBER] вбачається, що квартира [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] (а.с. 71). Постановою приватного нотаріуса\~Харківського міського\~нотаріального округу\~Зубарєва І.Ю.\~від 01.08.2019\~року вихідний\~№ 333/02-31 було відмолено [PERSON] , яка діє від імені спадкоємця [PERSON] , у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку квартири [ADDRESS] (а.с. 78).\~\~\~\~\~ Крім того, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що 1/4 частка квартири [ADDRESS] \~на праві спільної часткової власності належить [PERSON] на підставі договору про визнання часток у спільній сумісній власності № 407 від 21.03.2018 року виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Товстолужською О.В., частка квартири [ADDRESS] \~на праві спільної часткової власності належить [PERSON] на підставі договору про визнання часток у спільній сумісній власності № 407 від 21.03.2018 року виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Товстолужською О.В. Також на частку квартири [ADDRESS] \~накладено обтяження у вигляді заборони на нерухоме майно, на підставі спадкового договору, серія та номер 408 від 21.03.2018 року виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Товстолужською О.В. Відповідно до копії договору про визнання часток майна у спільній сумісній власності від 21.03.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Товстолужською О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 407 встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] належить кожному по частці квартири [ADDRESS] (а.с.160-161). Згідно до копії спадкового договору від 21.03.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Товстолужською О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 409 встановлено, що набувач - [PERSON] , [INFO] зобов`язується виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача - [PERSON] , [INFO] і у разі його смерті набуває право власності на належне відчужувачу майно, а саме частку квартири [ADDRESS] , житловою площею 44,8 кв.м., загальною площею 58,7 кв.м. (а.с. 162-164). Спадкування в Україні регулюється ЦК України, а за умови наявності в таких відносинах іноземного елемента застосовується норми Закону України «Про міжнародне приватне право». В силу положень статті 1216 ЦК України спадкування це перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. У статті 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] заповіт не складала, тобто, спадкування на належне спадкодавцю майно здійснюється за законом. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування. За змістом ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Частиною першою статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Як вбачається з матеріалів справи, \~відповідно до ст.1261 ЦК України спадкоємцями\~ після [PERSON] є\~її сини [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , які є спадкоємцями першої черги. У відповідності до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Крім того положеннями статті 1302 ЦК України визначено, що за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов`язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно з ЦК України сутність спадкового договору полягає в тому, що за таким договором відбувається розпорядження належним відчужувачеві майном ще за життя, але із набуттям набувачем права власності на майно після смерті відчужувача. При цьому до спадкового договору не застосовуються норми спадкового права. Істотною умовою спадкового договору є його предмет, яким виступає майно відчужувача. Отже, спадковий договір має подвійну правову природу, він одночасно є і розпорядженням на випадок смерті, і договором змістом якого визначаються його істотні умови. При цьому інститут спадкового договору має тісний зв`язок з підгалуззю зобов`язального, а не спадкового права, оскільки виступає різновидом договорів про передачу майна у власність. Схожість спадкового договору із спадкуванням виявляється в спільності основної юридичної підстави виникнення права на спадкування у спадкоємців і права власності у набувача, якою є смерть фізичної особи - відчужувача. Окрім того, у п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що перехід майна від відчужувача до набувача на підставі спадкового договору не є окремим видом спадкування, а тому на відносини сторін не поширюються відповідні правила про спадкування, в тому числі право на обов`язкову частку. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] набув право власності на частину квартири [ADDRESS] на підставі спадкового договору від 21.03.2018, укладеного між ним та [PERSON] , а тому позовні вимоги про визнання за позивачем право власності на 1/4 частину спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. З приводу позовних вимог позивача про визначення ідеальних часток суд зазначає наступне. Щодо позовних вимог позивача про припинення права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , та встановлення право спільної часткової власності, визначивши ідеальні частки, а саме [PERSON] частина квартири, [PERSON] частини квартири, суд зазначає наступне. Як встановлено судом, між відповідачем та [PERSON] було укладено договір про визнання часток майна у спільній сумісній власності від 21.03.2018 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Товстолужською О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 407 встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] належить кожному по частці квартири [ADDRESS] . Виходячи з наведеного позовні вимоги про припинення права спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] , та встановлення право спільної часткової власності задоволенню ре підлягають. Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані\~встановлюються\~такими\~засобами:\~1)\~письмовими,\~речовими\~і\~електронними доказами;\~2)\~висновками\~експертів; 3) показаннями свідків. Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ На\~ підставі викладеного,\~ суд приходить \~до \~висновку, що\~ \~позовні \~вимоги \~позивача про припинення спільної сумісної власності, визначення ідеальних часток та визнання права власності задоволенню не підлягають. На підставі \~викладеного,

Outcome: dismissed