Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 12.06.2025 року позивач звернулася до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. Позовні вимоги вмотивовані тим, що 05.05.2018 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем, який в подальшому було розірвано. В даному шлюбі у сторін народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням суду від 15.08.2024 з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання спільного сина у розмірі по 5000 грн щомісячно. Однак, відповідач дане рішення належним чином не виконує, допускаючи заборгованість, яка станом на 01.06.2025 року становить 10 025 грн. Вказує, що син сторін [PERSON] змалечку хворіє. Його захворювання є дуже серйозними та він потребує постійних додаткових витрат на лікування, а саме на регулярні медичні обстеження, постійний прийом дороговартісних ліків, проведення процедур діалізу тощо. Для збереження життя та здоров`я хлопчик потребує негайного та своєчасного лікування, регулярного вживання медикаментів та проведення необхідних медичних процедур. Самостійно позивач не в змозі утримувати сина та повністю забезпечити необхідні витрати на лікування. З дитиною вони проживають у орендованій квартирі, оскільки проживати разом із відповідачем неможливо, останній допускав прояви агресії щодо позивача, які негативно впливають на сина. В добровільному порядку відповідач відмовляється оплатити половину витрат на лікування дитини, хоча він є працездатним та здійснює підприємницьку діяльність, інших дітей немає, аліментів іншим не сплачує, а отже має таку можливість. Зауважує, що понесені витрати за серпень2024 травень 2025 року становлять 73 581,54 грн, про що свідчать квитанції та інші докази, додані до позовної заяви, а відтак половина цих витрат має бути сплачена відповідачем. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, стягнути з відповідача витрати п на правничу допомогу, понесені позивачем. ІІ.Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, вказав, що оплату дослідження, яке було зроблене в США визнає в повній мірі, інші аналізи не доцільно було робити в приватних лабораторіях, їх можна було зробити безкоштовно в державних. Зазначив, що до серпня 2025 року оплачував дитині садок та половину комунальних послуг. Вказав, що готується до операції по пересадці нирки сину, а відтак деякий час не зможе працювати. ІІІ.\~ Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 16.06.2025 року відкрито провадження в цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 14.03.2025 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Івано-Франківську Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у [PERSON] та [PERSON] [INFO] народився син [PERSON] (а.с.6). Відповідно до рішення Тисменицького районного суду від 18.06.2024 року у справі №352/1240/24 шлюб між [PERSON] та [PERSON] , ухвалено розірвати. Малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , залишити проживати з матір`ю (а.с.7). Згідно рішення Тисменицького районного суду від 14.08.2024 року у справі №352/1750/24 ухвалено стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі по 5000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття (а.с.7-9). З розрахунку зі сплати аліментів, державного виконавця Івано-Франківського ВДВС в Івано-Франківському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, виконаного згідно виконавчого листа №352/1750/24, виданого Тисменицьким районним судом, заборгованість [PERSON] станом на 01.06.2025 року становить 10025 грн (а.с.10). Згідно консультативного висновку генетика в режимі онлайн діагностичного центру нмгц «Леогене», відносно пацієнта [PERSON] , [INFO] , за результатами біобсії нирки встановлено висновок - виражений оксалоз, нефрокальциноз, перенесене гостре пошкодження ниркових канальців, активний пієлонефрит, тубулярна атрофія та інтерстиційний фіброз - близько 50%. У висновку якого рекомендовано проведення генетичного тесту у лабораторії США, вартістю 399 доларів США та 3000 грн. (а.с.11). У заключенні №47124 КНП «1 територіальне медичне об`єднання м. Львова» відносно [PERSON] , [INFO] , встановлено діагноз: первинна гіпероксалурія, хронічна хвороба нирок 5 ст. пролонгована АПД. Вторинний пієлонефрит. Вторинна анемія важкого ступеню, вторинний гіперпаратеріоз, гіпокальціємічні судоми, пастозність обличчя, наростання сечовини та креатиніну, зниження кальцію, анемія, запальні зміни сечі та крові. (а.с.12). З виписки №6598/25 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого КНП «Івано-Франківська обласна дитяча клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради» [PERSON] , [INFO] , зазначено основний діагноз хронічне захворювання нирок 5 ст. А2, хронічна ниркова недостатність 4 ст., окрім того є супутній діагноз та ускладнення. Вказано стан пацієнта тяжкий. Дитина вписується з метою госпіталізації до м. Львова у лікарню [PERSON] (а.с.14-15). До матеріалів справи додана психологічна характеристика психоемоційного стану та сімейних відносин Центру психологічної допомоги дітям «Серденько» від 08.05.2025 року [PERSON] , [INFO] , у висновках якої вказано про те, що психоемоційний стан [PERSON] є емоційно нестабільним через пережитий досвід сімейних конфліктів та психоемоційну травматизацію, пов`язану з батьком. Дитина демонструє високий рівень тривожності, що проявляється у реакціях на конфлікти імж батьками. [PERSON] прагне стабільних стосунків з обома батьками. Взаємодія з батьком на даний момент є потенційно небезпечною для емоційного та фізичного стану дитини (а.с.17-20). Згідно договору оренди житла від 23.07.2024 року [PERSON] як орендодавець передала [PERSON] житло для проживання на 1,5 року за плату 350 доларів США у місяць (а.с.21-22). Відповідно до інформації з Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно та\~Реєстру прав\~власності на\~нерухоме майно,\~Державного реєстру\~Іпотек,\~Єдиного реєстру\~заборон відчуження\~об`єктів нерухомого\~майна щодо\~суб`єкта№430465210 від 09.06.2025 року [PERSON] є власником квартири по [ADDRESS] (а.с.23). В матеріалах справи містяться квитанції (платіжні інструкції, тощо), щодо сплати лабораторних та інших досліджень, консультацій лікарів відносно дитини [PERSON] , [INFO] на суму 69 981,54 грн (а.с.24-59). Окрім цього матеріали справи містять акт №422 та акт №526 Центру психологічної допомоги дітям «Серденько» про надання послуг щодо психологічної діагностики [PERSON] , [INFO] , на суму 1 600 грн та 2 000 грн (а.с.34, 56зв). V.\~Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Сімейним кодексом України та Цивільним кодексом України. Положеннями ст.\~180\~Сімейного кодексу\~України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 1,2\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батьки зобов`язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19). VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість заяви з огляду на нижчевикладене. Звертаючись до суду з позовом [PERSON] просила стягнути з [PERSON] додаткові витрати на утримання дитини, які обумовлені необхідністю лікування та діагностики захворювання дитини, зокрема, відшкодування половини вартості витрат на лікування, в тому числі надання послуг психологічної діагностики [PERSON] , [INFO] . Суд вважає, що позивач надала суду належні та допустимі докази на підтвердження понесення нею додаткових витрат на лікування малолітнього [PERSON] в сумі 69 981,54 грн, а відтак з урахуванням принципу рівності обов`язків батьків, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1/2 частку таких витрат, тобто 34 990,77 грн. Однак, суд не погоджується із тим, що у вартість додаткових витрат на лікування дитини позивачем включено надання послуг психологічної діагностики сина. Зокрема, згідно актів №422\~та №526\~Центру психологічної\~допомоги дітям\~«Серденько»,\~вартість таких\~становить 1600\~грн та\~2000\~грн відповідно. Як вбачається з матеріалів справи, такі витрати не пов`язані із основним діагнозом захворювання дитини, тому на думку суду, не є додатковими витратами у розумінні вимог СК України. Відтак, суд переконаний, що розмір додаткових витрат на утримання дитини, заявлений позивачем при поданні позову в сумі 36 790,77 грн слід зменшити на половину вартості витрат з надання послуг психологічної діагностики, а саме на 800 грн та 1000 грн (36790,77-800-100). Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. VІІ. Судовий збір. Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про оплату додаткових витрат на дитину. З ч. 6 ст.141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи те, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд констатує про необхідність стягнення судового збору у розмірі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн 20 коп. з відповідача в дохід держави. Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказала, що очікує понести витрати, пов`язані з розглядом справи, на професійну правничу допомогу в розмірі 12\~000 грн в рамках договору про надання правової допомоги №4/25 від 20.05.2025 року. На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази: договір про надання правової допомоги №4/25 від 20.05.2025 року, укладений між Адвокатським об`єднанням «Лобі Консалтинг» та [PERSON] (а.с.62-63); попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи на загальну суму 12000 грн (а.с.64); акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до договору на надання правової допомоги №4/25\~від 20.05.2025\~року(а.с.91); свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії ІФ №001189 адвоката Облещук О.П.(а.с.61); ордер серії АТ №1103529 від 10.06.2025 року на надання правничої допомоги [PERSON] у Тисменицькому районному суді Івано-Франківської області, виданий АО «Лобі Консалтинг», зокрема адвокатом Облещук О.П. (а.с.60); квитанція №196119 від 26.08.2025 року на суму 12\~000 грн за адвокатські послуги у справі №352/1348/25 (а.с.90). Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями\~ст. 59 Конституції України\~закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі\~ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3\~ст. 2 ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В частині 1\~ст. 137 ЦПК України\~зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2\~ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4\~ст. 137 ЦПК України). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19. У пункті 4.16 постанови від 30.11.2020 у справі № 922/2869/19 Верховний Суд вказав, що висновки «суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони» та «суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачами відповідне клопотання» не є тотожними за своєю суттю, і фактично другий висновок відповідає викладеному в пункті 6.1 постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, що «під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: partial