Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

24.04.2025 [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] з вимогами: встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] , є батьком [PERSON] , [INFO] , яка народилася в м. Зміїв Харківської області; внести зміни до актового запису № 99, складеного 31 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, зазначивши у графі батько " [PERSON] , [INFO] , громадянин України". На обґрунтування\~позовних вимог зазначила, що з\~вересня 2014 року вона була знайома з [PERSON] . Через місяць після знайомства вони почали проживати разом. Оскільки власного житла не мали, вони жили у квартирі її баби за адресою: [ADDRESS] . 31.01.2015 вони подали заяву про реєстрацію шлюбу до відділу реєстрації актів цивільного стану, але тоді посварилися і реєстрація шлюбу не відбулася. Під час спільного проживання вони мали спільне господарство, мали спільний бюджет, тобто їх відносини притаманні подружжю. Мали спільні мрії, у тому числі щодо дитини. Далі, вона завагітніла, це була позитивна новина, але виникли обставини за яких вони почали окремо проживати (сварка). [INFO] вона народила дочку [PERSON] . Однак, враховуючи, що на той час вона проживала окремо від [PERSON] , і вони не перебували у шлюбі, відомості про батька дитини були внесені зі слів матері на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. У свідоцтві про народження дочки зазначено прізвище матері " [PERSON] " на той час, а по-батькові " [PERSON] ". В серпні 2015 року її відносини з [PERSON] покращилися і вони відновили відносини, та похрестили дочку. В подальшому, вона налагодила стосунки з [PERSON] хоча не проживали разом, але він як батько піклувався про дочку. У вересні 2024 року [PERSON] став на захист Батьківщини, і брав безпосередню участь у необхідних для оборони України заходах, захисту населення та інтересів держави у зв`язку з російською військовою агресією. 27.11.2020 вона змінила прізвище з " [PERSON] " на " [PERSON] ", у зв`язку з реєстрацію шлюбу зі [PERSON] . [INFO] [PERSON] загинув під час захисту територіальної цілісності України. 22.01.2025 було поховано [PERSON] в с-щі Донець Чугуївського району Харківської області. За життя [PERSON] визнавав батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] . Встановлення факту батьківства позивачці необхідне для реалізації прав дитини щодо отримання соціальних виплат. Зазначені підстави стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 28.04.2025 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 15.05.2025. 15.05.2025 відповідач [PERSON] отримала в суді копію позовної заяви з додатками. 15.05.2025 підготовче засідання відкладено на 24.06.2025, з метою надання часу відповідачу для ознайомлення з позовною заявою, підготовкою відзиву на позовну заяву. 17.06.2025 представник позивача [PERSON] подала клопотання про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи, на вирішення якої поставити питання, чи є [PERSON] , [INFO] , який загинув [INFO] , біологічним батьком [PERSON] , [INFO] ? Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 24.06.2025 по справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу, проведення якої доручено експертам Державної спеціалізованої установи "Дніпропетровське обласне бюро судову-медичної експертизи". 15.08.2025 до суду надійшов висновок експерта № 255-МГ ДСУ "Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи". 19.08.2025 поновлено провадження по справі та призначено підготовче засідання на 11.09.2025. 11.09.2025 вирішено всі питання підготовчого провадження. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.09.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15:45 годину 11.09.2025, та того ж дня відкладено судовий розгляд у зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення про час і місце судового розгляду учасників справи. 19.09.2025 належним чином повідомлені учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] подала заяву, в якій просила проводити судовий розгляд за її відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] засобами телефонного зв`язку повідомила про неможливість прибуття до суду, просила проводити судовий розгляд за її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Так, спірним є факт батьківства [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , по відношенню до дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Зміїв Харківської області, матір`ю якої є позивач [PERSON] , а батьком зі слів матері записаний [PERSON] , що підтверджується даними копій свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 28.12.2020 в органі 6334, свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України № 00035691476 від 31.05.2025 (а. с. 8, 10, 13, 14). Даними копій паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 28.12.2020 в органі 6334, довідки про реєстрацію місця проживання, виданої виконавчим комітетом Зміївської міської Чугуївського району Харківської області № 07-16/87 від 25.01.2021, витягу з реєстру територіальної громади (Зміївська територіальна громада) № 2025/002814445 від 27.02.2025 підтверджується, що позивач [PERSON] разом з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а. с. 8, 11, 12). Даними довідки відділу центр надання адміністративних послуг Слобожанської селищної (нині міської) ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/707 від 25.04.2025 підтверджується, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 36). Згідно висновку судової молекулярно-генетичної експертизи Державної спеціалізованої установи "Дніпропетровське обласне бюро судову-медичної експертизи" № 255-МТ від 06.08.2025 відповідно законам успадкування в генотипі дитини присутні тільки такі алелі, які виявляються у біологічної матері та біологічного батька. Молекулярно-генетичним аналізом встановлено: у дитини серед досліджених локусів не виявлено алелів, які б не виявлялись у припустимого батька. Таким чином встановлено, що загиблий [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої громадянкою [PERSON] , [INFO] . Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатом даної експертизи складає не менше 99,99999% (а. с. 61-64). Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з частинами першою, другою статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право. Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі №\~320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А\~саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Таким чином, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Подібні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц, від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19, від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19/19, від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20. Згідно ст.\~52 Конституції України діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а\~також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Відповідно до статті 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст. 122 СК України (коли батьки перебувають у шлюбі між собою) та ст. 125 СК України (батьки якої не перебувають у шлюбі між собою) цього Кодексу. Статтею 125 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до частини 1 статті 126 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 135 Сімейного кодексу України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. У разі смерті матері, а також за неможливості встановити місце її проживання чи перебування запис про матір та батька дитини провадиться відповідно до цієї статті, за заявою родичів, інших осіб або уповноваженого представника закладу охорони здоров`я, в якому народилася дитина. Якщо батьки дитини невідомі, державна реєстрація її народження проводиться за рішенням органу опіки та піклування, яким визначається прізвище, власне ім`я, по батькові дитини і відомості про батьків. Згідно зі статтею 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до статті 130 Сімейного кодексу України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Підпунктом 7 пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" № 3 від 15.05.2006 роз`яснено, що заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК України. Отже, на підставі зазначених вище доводів позивача [PERSON] , та письмових доказів судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , був батьком [PERSON] , [INFO] . Крім того, відповідач [PERSON] визнала позов, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, оскільки позивачем [PERSON] доведено обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог, її позовна заява до [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Оскільки позивач не вимагала відшкодування судових витрат, з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України.

Outcome: approved