Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

31.03.2025 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла заява [PERSON] , за участі заінтересованої особи Одеської міської ради, про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявниця просить суд встановити факт постійного проживання її чоловіка - [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] разом із його матір`ю [PERSON] , [INFO] , починаючи з 01.03.2005 року по день смерті останньої, а саме [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заяви, заявниця вказує, що вона є спадкоємцем за заповітом до майна свого померлого чоловіка - [PERSON] , [INFO] , який є спадкоємцем до майна його померлої матері - [PERSON] , [INFO] , за законом. Як стверджує заявниця, спадкодавець - [PERSON] з 30.08.2003 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та знята з реєстрації місця проживання за вказаною адресою 27 лютого 2008 року в зв`язку зі смертю, однак з 2005 року фактично постійно проживала із своїм сином - [PERSON] та заявницею [PERSON] у належній їм на праві спільної часткової власності квартирі, за адресою: [ADDRESS] . Заявниця звернулася із заявою до суду, вважаючи себе спадкоємицею після смерті її чоловіка, який на її переконання, за життя фактично прийняв спадщину після смерті матері - [PERSON] , оскільки остання станом на момент смерті як спадкодавець проживала спільно із заявницею та її чоловіком за адресою: [ADDRESS] . Дані обставини слугували підставою для звернення до суду з даною заявою. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу на підставі вказаної заяви розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 16.04.2025 року вказану заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку окремого провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. Одночасно з заявою, а також 18.06.2025 року та 13.08.2025 року представником заявниці були подані до суду клопотання про виклик та допит свідків, за наслідком розгляду яких клопотання були задоволені та здійснено допит зазначених у клопотанні свідків, а саме громадян: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 13.08.2025 року представником заявника адвокатом Бузовським Ігорем Миколайовичем надано до суду клопотання про витребування доказів, яке ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 13.08.2025 року задоволено та витребувано у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Демидова Сергія Сергійовича інформацію, а саме чи заводилась спадкова справа до майна [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . 01.09.2025 року на виконання Київського районного суду міста Одеси суду від 13.08.2025 року надійшли витребувана судом інформація. До судового засідання, призначеного на 03.09.2025 року з`явився представник заявниці адвокат Бузовський Ігор Миколайович, який подану заяву підтримав та просив суд її задовольнити. Заінтересована особа Одеська міська рада у судове засідання, призначене на 03.09.2025 року не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином, однак про причини неявки суд не повідомила. Судом підстав для відкладення судового засідання у відповідності до положень ст. 223 ЦПК України не встановлено, за наслідком чого було ухвалено здійснити розгляд справи в судовому засіданні 03.09.2025 року за наявною явкою учасників справи. За наслідком розгляду даної справи, суд перейшовши до стадії ухвалення судового рішення та у відповідності до положень ч.1 ст. 244 ЦПК України відклав судове засідання до 16.09.2025 року о 13 год. 30 хв. для ухвалення та проголошення судового рішення. Про дату, час і місце судового засідання з проголошення судового засідання, сторони повідомлені належним чином. Заслухавши представника заявниці, допитавши свідків, вивчивши та проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, надавши оцінку усім доказам по справі та кожному доказу окремо, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд вважає заяву підлягаючою задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31.05.1995 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів та зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за №19-3796, квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , належить на праві спільної часткової власності: [PERSON] та його членам сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках. Співвласники вказаної квартири: [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 31 травня 1985 року, який був зареєстрований в місті Одесі Відділом РАЦС Київського РВК про що складено актовий запис №575, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Починаючи з 23.08.1989 року [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за вищевказаною адресою належної їм на праві спільної часткової власності квартирі, що підтверджується відповідними записами у паспортах громадян України: серії [NUMBER] виданим Київським РВ УМВС України в Одеській області 06 травня 1996 року на ім`я [PERSON] та серії [NUMBER] \~виданимКиївським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 21 червня 2004 року на ім`я [PERSON] . Також судом встановлено, що іншій співвласник вищевказаної квартири - [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.09.1989 року. [INFO] у Київському районі міста Одеси у віці 81 рік, померла матір [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно із даними довідки про причину смерті від 28.02.2008 року, виданою Одеською міською поліклінікою №20, причиною смерті [PERSON] , померлої [INFO] , є церебральний атеросклероз з гіпертонією. 28.02.2008 року між КП «Спеціалізоване підприємство комунально-побутового обслуговування» та [PERSON] , укладено договір-замовлення на організацію та проведення поховання №062645 [PERSON] , померлої [INFO] в місті Одесі.28.02.2008 року об 11:30. у відповідності до умов договору, загальна вартість послуг з організації та проведення поховання складає 596,21 28 грн. У відповідності до відповіді Центру обслуговування «Прозорий офіс» відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області від 17.05.2024 року, [PERSON] , [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 30 серпня 2003 року та 27 лютого 2008 року знята з реєстрації місця проживання за вказаною у зв`язку зі смертю. Приймаючи вищевикладене вбачається, що внаслідок смерті [PERSON] , померлої [INFO] , у відповідності до приписів статті 1220 ЦК України відкрилась спадщини на належне останній за час життя майно, у тому числі на належну на праві спільної часткової власності частку квартири [ADDRESS] . В подальшому, [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Демидова Сергія Сергійовича з заявою про відкриття спадщини до майна його матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , однак останньому листом приватного нотаріуса від 06.06.2024 року за вих. №161/01-16 було роз`яснено про необхідність озернення до суду з питання про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме що померла [PERSON] постійно проживала з ним до моменту настання її смерті за адресою: [ADDRESS] . Заявниця у заяві зазначала, що її чоловік [PERSON] за життя звертався до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення з питання встановлення спільного проживання з померлою матір`ю - [PERSON] . Враховуючи положення ч. 7 ст. 81 ЦПК України, судом у Єдиному державному реєстрі судових рішень було перевірено та встановлено дійсність вказаних тверджень про перебування в провадженні Київського районного суду міста Одеси цивільної справи №947/19727/24 за заявою [PERSON] , за участі заінтересованої особа Одеської міської ради про встановлення факту постійного проживання, однак ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 25.10.2024 року провадження по цивільній справі №947/19727/24 було закрито на підставі п. 7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. [INFO] у віці 70 років помер [PERSON] , [INFO] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 19.09.2024 року складено відповідний актовий запис №7151. Отже, внаслідок смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у відповідності до приписів статті 1220 ЦК України відкрилась спадщини на належне останньому за час життя майно, у тому числі на належну на праві спільної часткової власності частку квартири [ADDRESS] . Судом також встановлено, що 06.09.2024 року за життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Демидовим Сергієм Сергійовичем та зареєстрований в реєстрі за №999 щодо розпорядження майном останнього на випадок його смерті, у відповідності до якого належний йому транспортний засіб марки Toyota, моделі Corolla, типу загальний легковий хетчбек-в, номер шасі (кузава, рами) [NUMBER] , синього кольору, 1997 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого Центром 5141 від 18.11.2016 року, заповідав у власність [PERSON] , [INFO] ; а все інше належне йому нерухоме та рухоме майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, та все те, що буде належати йому на час смерті, крім вказаного транспортного засобу, а також належні йому майнові права та обов`язки на час смерті, заповідав у власність [PERSON] , [INFO] . Отже, спадкоємцями до майна [PERSON] , померлого [INFO] , за заповітом є [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №78698572 від 10.10.2024 року вбачається, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Демидовим Сергієм Сергійовичем було заведено спадкову справу №14/2024 до майна померлого [PERSON] , яка зареєстрована у спадковому реєстрі за №73113773. 20.03.2025 року на ім`я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, посвідчене приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Демидовим Сергієм Сергійовичем та зареєстроване в реєстрі №268 (спадкова справа №14/2024) у відповідності до якого спадщина на яку видано вказане свідоцтво складається з 1/5 частки у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS] , яка в цілому складається з трьох житлових кімнат, її загальна площа 62,4 кв.м., житлова 37,3 кв.м. Однак, заявниця вказує, що померлому її чоловікові також належала в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , належна останній за життя частка квартири [ADDRESS] , яка була прийнята [PERSON] в порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, однак право власності на яку померлим [PERSON] не було оформлено за життя. З метою встановлення юридичного факту, що [PERSON] та [PERSON] , до смерті останньої, проживали спільно за однією адресою в [ADDRESS] , заявниця звернулась до суду з даною заявою. Відповідно до ч. 2\~ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,\~Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до\~ст. 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до\~ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 1 ст. 4\~ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 1\~статті 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1\~ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1\~ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2\~ст. 315 ЦПК України). Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд зазначає, що внаслідок смерті особи відкривається спадщина, часом відкриття якої є день смерті такої особи (ч.1,2 ст.1220 ЦК України). Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Стаття 1261 Цивільного Кодексу України встановлює, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. Згідно ч.\~3\~ст.\~1268\~ЦК України,\~визнається,\~що спадкоємець\~прийняв спадщину,\~якщо він\~постійно проживав\~разом із\~спадкодавцем на час відкриття спадщини і не заявив, відповідно до ст. 1270 ЦК України, впродовж шести місяців з часу відкриття спадщини, про відмову від неї. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до положень статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до ч.ч. 1-3\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно з ч.1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зазначене положення кореспондується частиною 3\~статтею 12 ЦПК України. Відповідно до ч.6\~ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування\~\~. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.\~\~Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно\~ст. 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.\~\~Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п. 27\~Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі»\~під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~ Відповідно до п. 6\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Приймаючи вищевикладене та розглядаючи заяву в межах заявлених вимог, суд зазначає наступне. Як вже судом встановлено, що заявниця [PERSON] з 31 травня 1985 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . Також судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 31.05.1995 року, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності в рівних частках [PERSON] та його членам сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина щодо майна останньої. З метою підтвердження та реалізації свого права на спадкування до майна померлої [PERSON] , [PERSON] звертався до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання (цивільна справа №947/19727/24), однак ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 25.10.2024 року провадження по справі було закрито на підставі п.7 ч. 1 ст. 255 ЦПК України. Також, на виконання ухвали Київського районного суду міста Одеси від 13.08.2025 року від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Демидова Сергія Сергійовича судом отримано витяг зі спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №82379527 від 01.09.2025 року з якого вбачається, що інформація щодо спадкової справи, заведеної до майна [PERSON] , померлої [INFO] у Спадковому реєстрі відсутня. Отже, спадкова справа до майна [PERSON] , померлої [INFO] , за заявами спадкоємців за законом не заводилась, як і відсутня інформація щодо наявності заповіту складеного останньою за час життя. У відповідності до акту, складеного 13.06.2024 року: [PERSON] , мешканкою квартири [ADDRESS] , [PERSON] , мешканкою квартири [ADDRESS] вказаного будинку; [PERSON] , мешканкою квартири [ADDRESS] вказаного будинку; [PERSON] , мешканцем квартири [ADDRESS] вказаного будинку, [PERSON] мешканкою квартири [ADDRESS] вказаного будинку, [PERSON] мешканкою квартири [ADDRESS] , засвідчено, що [PERSON] , починаючи з 01 березня 2005 року проживав разом зі своєю матір`ю [PERSON] , [INFO] , по день смерті останньої, а саме [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] , у вказаний період і до дня смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , вів з нею спільне господарство, надавав їй піклування та утримання, а також займався її похованням. Підписи вищевказаних громадян у складеному акті засвідчені головою ТОВ «Управляюча компанія «Чорноморський» Дільниця №1. Також, у судовому засіданні, призначеному на 11 серпня 2025 року за клопотання представника заявника було допитано в якості свідків громадян: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Свідок - [PERSON] надав свідчення, під час яких повідомив, що його теща перебувала в дружній відносинах з [PERSON] . Також свідок повідомив суд, що товаришував з [PERSON] та часто приходив у гості до останнього. Свідок підтвердив, що [PERSON] , [PERSON] разом з дітьми та [PERSON] постійно проживали в квартирі [ADDRESS] , починаючи приблизно з 2001 року та по день смерті - [PERSON] , а саме по [INFO] . Свідок - [PERSON] повідомила суду, що проживає в будинку [ADDRESS] із своїм чоловіком [PERSON] з моменту заселення будинку. Свідок повідомила, що її мати та [PERSON] були подругами, часто разом ходили в магазин та на прогулянки. Також свідок підтвердила факт, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] постійно проживали в квартирі [ADDRESS] , починаючи з 2001 року та по день смерті - [PERSON] . Свідок [PERSON] повідомила суду, що проживає в будинку [ADDRESS] . Повідомила, що в квартирі [ADDRESS] вказаного будинку проживала [PERSON] , яка померла 2008 року. Остання мала окрему кімнату в якій знаходились особисті речі. Повідомила суд, що [PERSON] останні роки життя мала проблеми зі здоров`ям. Свідок зазначила, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. Свідок [PERSON] повідомила суду, що зареєстрована в будинку [ADDRESS] з 2000 року, а проживає у вказаному будинку з 1994 року. Підтвердила, що в квартирі [ADDRESS] проживали: [PERSON] разом з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , починаючи з 1994 року. Свідок повідомила, що підтримувала дружні відносини із онуками [PERSON] , часто бувала у них в гостях. Свідок підтвердила, що у [PERSON] була окрема кімната, а також підтвердила про наявність в квартирі особистих речей останньої. Підвердила, що [PERSON] померла у 2008 році в місті Одесі. Свідок [PERSON] повідомила суду, що проживає в сусідньому будинку по [ADDRESS] та товаришувала із онукою [PERSON] - [PERSON] , часто приходила в гості. Підтвердила також, що останні кілька років перед смертю, [PERSON] не виходила із квартири через погіршення стану здоров`я. Догляд за нею здійснювали її син, невістка та онуки. Підтвердила факт, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] постійно проживали в квартирі [ADDRESS] , раніше ніж з 2005 року та по день смерті - [PERSON] , а саме по [INFO] . У [PERSON] в квартирі була окрема кімната, а також підтвердила, що у квартирі знаходились особисті речі останньої. Статтею 90 ЦПК України передбачено, що показання свідка - це повідомлення про відомі йому обставини, які мають значення для справи. Не є доказом показання свідка, який не може назвати джерела своєї обізнаності щодо певної обставини.\~\~Якщо показання свідка ґрунтуються на повідомленнях інших осіб, то ці особи повинні бути також допитані. За відсутності можливості допитати особу, яка надала первинне повідомлення, показання з чужих слів не може бути допустимим доказом факту чи обставин, на доведення яких вони надані, якщо показання не підтверджується іншими доказами, визнаними допустимими згідно з правилами цього Кодексу. Досліджуючи отримані свідчення свідків за наслідком їх допиту, суд вважає відсутніми підстави для ставлення їх під сумнів, а також відсутність сумнівів у їх достовірності, правдивості фактів повідомлених свідками, приймаючи, що дані свідчення узгоджуються між собою та об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи вищевикладене, надаючи оцінку показанням свідків у поєднанні з письмовими доказами наявними в матеріалах справи, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] разом зі своєю матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , починаючи з 01 березня 2005 року по день смерті останньої, а саме по [INFO] підтверджується належними\~доказами та\~є встановленим. У зв`язку з чим, викладені заявницею в обґрунтування своїх вимог доводи є достовірними, підтвердженими письмовими доказами, а також показаннями свідків, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, за наслідком чого заява підлягає задоволенню. Судом не встановлено можливе порушення прав та інтересів третіх осіб, за наслідком встановлення заявленого факту, з урахуванням відсутності відомостей про інших спадкоємців до майна [PERSON] . Судом також встановлено, що встановлення заявленого факту необхідно заявниці для підтвердження належності померлому чоловікові нерухомого майна та оформлення своїх спадкових прав на спадщину. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.

Outcome: approved