Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] через свого представника адвоката Андерс В.М. звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати причину пропуску ним (позивачем) строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] поважною, визначити йому ( [PERSON] ) додатковий строк у два місяці для прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті [PERSON] , [INFO] , що помер [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] за життя склав заповіт, яким заповів позивачу все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що за законом буде мати право. Після смерті\~ [PERSON] \~відкрилася спадщина\~у вигляді\~житлового будинку\~з надвірними\~будівлями \~та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Зазначений будинок надежить [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті своєї дружини [PERSON] , [INFO] , яка є рідною бабусею позивача по лінії матері, і яка померла [INFO] . Про існування заповіту позивач дізнався тільки наприкінці жовтня 2024 року від своєї матері [PERSON] , що вимушена була переїхати жити до позивача [PERSON] в зв`язку з військовою агресією рф проти Держави Україна після того, як після звільнення від окупації м.Вовчанськ почали постійно обстрілювати війська рф і жити там вже стало неможливо. Спадкодавець [PERSON] приходився вітчимом матері позивача [PERSON] за яким вона доглядала та яким опікувалась після смерті своєї матері та дружини спадкодавця [PERSON] 24 лютого 2022 року місто Вовчанськ було окуповане військами рф і мати позивача [PERSON] залишилась на окупованій території де продовжувала далі проживати та допомагати похилому і хворому вітчиму [PERSON] , який передчуваючи свою смерть, повідомив [PERSON] , що за добре відношення до нього та на виконання обіцянки яку він дав своїй покійній дружині [PERSON] , [PERSON] залишив заповіт на її сина [PERSON] ( [PERSON] ), що склав ще у 2003 році. Після того як позивачу стало відомо про існування заповіту, [PERSON] наприкінці жовтня 2024 року звернувся із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Корнєвої І.Ю., однак отримав від нотаріуса листа за № 152/01-16 від 29 жовтня 2024 року про те, що строк для прийняття спадщини вже сплив, а тому [PERSON] роз`яснено його право на звернення до суду з відповідним позовом про поновлення строку для прийняття спадщини. Позивач зазначає, що не знав про існування заповіту, а тому не міг реалізувати своє право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] на окупованій території, під час повномасштабного вторгнення військ рф на Україну 24 лютого 2022 року, що є поважною причиною пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, позивач вказує, що мав певні труднощі у збиранні документів, необхідних для звернення до суду з цим позовом, оскільки частина документів знаходилась у м.Вовчанськ, який знаходиться під обстрілами та є зоною безперервних бойових дій, тобто посилається на те, що загальновідомими є обставини про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України з 05 год.30 хв. 24 лютого 2022 року, строк якого неодноразово продовжувався, та він діє до теперішнього часу. Позивач також зазначає, що він до 11 березня 2010 року мав прізвище « [PERSON] » та змінив його на прізвище « [PERSON] », у зв`язку з чим Відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області було повторне видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 11березня 2010 року, актовий запис №46 в книзі реєстрації народжень [INFO] , де зазначені батьки: батько [PERSON] , мати [PERSON] . Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області від 29 січня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі, розгляд якої визначено проводити в порядку загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 21 квітня 2025 року закінчено підготовче провадження у справі, розгляд якої призначено по суті. Представник позивача [PERSON] адвокат Андерс В.М., яка діє на підставі ордеру, подала заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримала за заявленими підставами, просила позов задовольнити, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Представник відповідача Вовчанської міської ради Чугуївського району Харківської області в особі Вовчанської міської військової адміністрації Чугуївського району Харківської області до суду не з`явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Корнєва І.Ю. у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Враховуючи викладене, суд вважає можливим відповідно до приписів ст. 223 ЦПК України розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі матеріалів та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання ( ст. ст. 15,16 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності. За такими принципами: кожна сторонами повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 12 ЦПК України); суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , про що Зміївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] , актовий запис № 10667. 20 грудня 2003 року ще за життя [PERSON] склав заповіт, яким заповів все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що за законом буде мати право, [PERSON] . Заповіт посвідчений державним нотаріусом Вовчанської державної нотаріальної контори Вороною Г.В. 20 грудня 2003 року за реєстровим номером №4957. З Витягу за № 00016509330 з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про зміну імені (прізвища, власного імені, по батькові) від 05.04.2016 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] до 11 березня 2010 року мав прізвище « [PERSON] », та змінив його з « [PERSON] » на « [PERSON] », про що відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області здійснено актовий запис зареєстрований у Реєстрі за № 00010423853 від 11 березня 2010 року. На підставі зміни прізвища [PERSON] , [INFO] Відділом реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області було повторно видане свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 11 березня 2010 року, актовий запис № 46 в книзі реєстрації народжень [INFO] , де батьками зазначено: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . Після смерті [PERSON] , [INFO] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , яку спадкодавець фактично прийняв за заповітом після смерті своєї дружини [PERSON] , [INFO] , що померла [INFO] , про що Вовчанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області видане свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] , актовий запис № 165. Відповідно до заповіту, посвідченого державним нотаріусом Вовчанської державної нотаріальної контори Вороною Г.В. 20 грудня 2003 року за реєстровим номером №4956, [PERSON] , [INFO] , заповіла все своє майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом буде мати право - [PERSON] . За життя [PERSON] була власником житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] на підставісвідоцтва про право на спадщину за законно, виданим державним нотаріусом Вовчанської державної нотаріальної контори Вороною Г.В. від 17 лютого 1995 року та зареєстрованого в реєстрі за №767. З довідки про склад сім`ї № 561 від 18.05.2015 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] як чоловік та дружина входили до складу сім`ї зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є матір`ю [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] , [INFO] , серія [NUMBER] , виданим міським бюро ЗАЦС м.Вовчанська Харківської області від 03.12.1964 року, актовий запис № 269, а також свідоцтвом про шлюб [PERSON] та [PERSON] , виданим повторно 04 серпня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 100. З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 78925468 від 29.10.2024 року вбачається, що спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , не заводилась. Відповідно до листа приватного нотаріуса Чугуївського районного нотаріального округу Харківської області Корнєвої І.Ю. за № 152/01-16 від 29 жовтня 2024 року [PERSON] роз`яснено його право на звернення до суду з відповідним позовом про поновлення строку для прийняття спадщини. Крім іншого, в листі приватного нотаріуса зазначено, що [PERSON] , [INFO] на день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до інформації приватного нотаріуса ЧРНО Корнєвої І.Ю. та довідки Вовчанської міської військової адміністрації Харківської області за № 1723 від 27.09.2024 року за вище зазаначеною адресою останнього місця проживання померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] , зареєстрованих спадкоємців першої- п`ятої черги зі спадкодавцем не має. Отже, інші спадкоємців, які могли б надати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини [PERSON] відсутні. Стаття 1220 ЦК України передбачає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно приписів статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Для прийняття спадщини\~встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Статтею 1272 ЦК України встановлено, що у разі, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Як зазначено в постанові від 26 жовтня 2022 року Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 522/17925/16, провадження № 61-1122св22 «Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно ураховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини (при умові не заведення спадкової справи після смерті спадкодавця та не здійснені повідомлення та виклику спадкоємця за заповітом нотаріусом). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 вересня 2023 року у справі № 345/4153/22, провадження № 61-9356св23, зазначено, що лише якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. Водночас необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Оцінка поважності причин пропуску строку звернення із заявою про прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, Верховного Суду у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22. Правозастосовна практика Верховного Суду у подібних правовідносинах є усталеною. Обґрунтовуючи поважність причин пропуску, визначеного частиною першою статті 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини, після померлого [INFO] [PERSON] , позивач посилається на те, що 24 лютого 2022 року місто Вовчанськ було окуповане військами рф, і бойові дії на його території ведуться досі. Відповідно до Переліку території, на яких ведуться бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 22.12.2022 року № 309 Вовчанська міська територіальна громада в період з 24.02.2022 по 10.09.2022 року перебувала під тимчасовою окупацією та в зоні ведення постійних бойових дій до 19.06.2024 року. Вищевказане в свою чергу зумовило відсутність транспортного, поштового, телефонного сполучення та створило певні труднощі для позивача у збиранні документів для подання заяви про прийняття спадщини. Крім того, суд зазначає, що позивач [PERSON] не відноситься до кола спадкоємців [PERSON] будь-якої черги споріднення за законом, і посилання позивача на те, що про наявність заповіту, складеного на його користь, він дізнався поза межами строку, передбаченого ч.1 ст. 1270 ЦК України, не спростовується будь-якими доказами. Даних про те, що нотаріус вчиняв будь-які дії для повідомлення позивача як спадкоємця за заповітом про відкриття спадщини, матеріали справи не містять. При вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини необхідно ураховувати свободу заповіту, як фундаментальний принцип спадкового права. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24, висновувала, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. Коли ж особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини. Суд,\~досліджуючи \~поважність причини\~пропуску позивачем\~строку для\~прийняття спадщини,\~приймає до\~уваги \~вищенаведене,\~ і\~ вважає, що [PERSON] не мав можливості своєчасно використати своє право на звернення із заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] з поважних причин, тому є підстави для задоволення позовних вимог. \~ \~ \~ \~ Позивач просить покласти на нього судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1211,20 гривень, в зв`язку з чим у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України суд залишає судові витрати за позивачем.

Outcome: approved