Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

ТОВ "Юніт капітал" через свого представника - адвоката Тараненка А. І. звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 22 292,55 грн. В обґрунтування поданого позову позивач зазначив, що 22.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 255636429 у формі електронного документа із використанням електронного підпису. Відповідачка добровільно за допомогою мережі інтернет перейшла на офіційний сайт ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» - www.moneyveo.ua, ознайомилася із правилами надання грошових коштів у позику, які єневід`ємною частиною кредитного договору. Після чого добровільно заявила про бажання отримання коштів подавши відповідну заявку, в якій указала свої персональні дані. [PERSON] підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV847QY. Після цього 22.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 5 250,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності шляхом перерахування суми кредиту на її банківську карту № [NUMBER] , а [PERSON] зобов`язувалася повернути кредит та сплатити проценти за користування ним відповідно до умов укладеного договору. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01. Згодом, після неодноразового укладення додаткових угод, сторони продовжили строк дії договору. Відповідно, право вимоги за кредитним договором № 255636429 від 22.08.2021 перейшло до ТОВ «Таліон плюс» 26.10.2021 відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 157 до договору факторингу. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладений договір факторингу № 05/0820-01. Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 первісного кредитора до нового кредитора перейшло право вимоги до відповідачки за кредитним договором № 255636429 від 22.08.2021. 04.06.2025 між ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» був укладений договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого до ТОВ «Юніт капітал» перейшло право грошової вимоги до відповідачки [PERSON] за кредитним договором № 255636429 від 22.08.2021. Відповідачка не виконує умови взятих на себе зобов`язань, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом. На час звернення до суду заборгованість за кредитним договором становить 22 292,55 грн, яка складається із заборгованості з тіла кредиту в розмірі 5 250,00 грн та заборгованості з несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 17 042,55 грн. Посилаючись на наявність у правонаступника права вимагати стягнення заборгованості, ТОВ «Юніт капітал» просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 292,55 грн та понесені позивачем судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Чигиринського районного суду Черкаської області від 16.07.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників. Судом постановлено розгляд справи по суті розпочати через тридцять днів із дня відкриття провадження у справі. Відповідачці встановлений строк на подання відзиву. Задоволено клопотання про витребування доказів. Відповідно до ухвали суду від 08.09.2025 клопотання представника відповідачки - адвоката Хорошуна С. А. про продовження процесуального строку задоволено частково, продовжено відповідачці [PERSON] процесуальний строк на подання відзиву на позовну заяву до 01.09.2025. Представник відповідачки - адвокат Хорошун С. А. подав відзив на позов, в обґрунтування якого зазначив, що відповідачка жодних кредитних договорів не укладала і грошових коштів в сумі 5 250,00 грн не отримувала. А номер телефону, зазначений в анкеті на отримання кредиту, не був ніколи її телефонним номером. Зазначена в договорі електронна пошта також їй не належить, більше того, вона не знає, як її створювати. З наданої банком виписки вбачається, що відразу після зарахування коштів у сумі 5 250,00 грн, 1 000,00 грн було переказано на картку сина відповідачки - [PERSON] , який міг оформити кредит на її ім`я та розпорядитися цими коштами, до того ж електронна адреса " [INFO] " може бути схожа на електронну пошту сина. Ураховуючи, що відповідачка тривалий час з сином не спілкується, тому, дізнавшись про кредитні борги, подала до поліції заяву про використання її персональних даних для отримання кредиту, тож просить відмовити в задоволенні позову. Також [PERSON] зазначає, що витрати на правничу допомогу адвоката у розмірі 7 000,00 є значно завищеними та необґрунтованими. Представниця позивача - за посадою Хлопкова М. С. подала відповідь на відзив у виді додаткових пояснень, де зазначено, що доводи представника відповідачки не спростовують факту виникнення у відповідачки кредитних зобов`язань, оскільки рахунок, на який були перераховані кошти, зареєстрований саме на відповідачку, яка звернулася до органу поліції із заявою про можливі шахрайські дії лише 12.08.2025, тобто після того, як дізналася про подану до суду позовну заяву про стягнення заборгованості. Неналежність номера телефону [NUMBER] відповідачці не слугує підтвердженням того, що вказаний номер телефону не належав їй раніше. Щодо заявлених до стягнення з відповідачки витрат на правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн, то вони обґрунтовані належними доказами та є співмірними зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, відтак підлягають до стягнення у повному розмірі. Просить задовольнити позовні вимоги повністю. Дослідивши наявні у справі докази, судом установлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини. Правовідносини, що виникли між сторонами спору, є договірними відносинами, пов`язаними із отриманням позики та відповідальності за порушення взятих на себе позичальником зобов`язань, тому до їх правового врегулювання застосуванню підлягають норми Розділу ІІ «Загальні положення про договір» та Глави 71 Розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» Книги П`ятої «Зобов`язальне право» Цивільного кодексу України. Також, при розгляді вказаної цивільної справи суд враховує загальні засади цивільного судочинства, зокрема принцип змагальності сторін, нормативне визначення якого надано у статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням стороною процесуальних дій покладено на кожну із сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Статтею 1054 Цивільного кодексу України регламентовано, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про споживче кредитування" (Закон № 1734-VII) договір про споживчий кредит, договори про надання супровідних послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг", а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про електронну комерцію"). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник договору про споживчий кредит, укладеного у вигляді електронного документа та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону № 1734-VII договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Статтею 205 Цивільного кодексу України визначені вимоги до форми правочину, відповідно до вказаної норми регламентовано, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України). Правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів регламентовані Законом України «Про електронну комерцію» (Закон № 675-VIII). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1 ст. 11 Закону № 675-VIII). Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону № 675-VIII електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. У свою чергу частиною 5 статті 11 Закону № 675-VIII встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону № 675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Вимогами ч. 8 ст. 11 Закону № 675-VIII передбачено, що у разі укладення електронного договору в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції. Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону № 675-VIII). Судом установлено, що 22.08.2021 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] за допомогою електронного сервісу, що міститься на сайті www.moneyveo.ua, шляхом заповнення анкети-заяви укладений кредитний договір № 255636429 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора. Відповідно до п. 1.1 договору кредитодавець зобов`язувався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 5 250,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язувався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Смарт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Відповідно до умов кредитного договору первісний кредитор надав відповідачці кредит у національній валюті у вигляді кредитної лінії, у розмірі 5 250,00 грн строком на 30 днів, до 21.09.2021 (п. 1.7. Договору). Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжений позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови активації функції продовження строку дисконтного періоду. Як передбачено п. 1.9. договору, за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: п. 1.9.1. - виключно на період строку визначеного в п. 1.7 договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 3,65 процентів річних, що становить 0,01 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; п. 1.9.2. - за умови продовження строку дисконтного періоду, на умовах п. 1.8. договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7. договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. Кредитодавець, за своїм вибором, може надавати позичальнику знижки на розмір індивідуальної процентної ставки, про що останній інформується в особистому кабінеті. п. 1.9.3. - якщо позичальник користуватиметься кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за Базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нарахованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною процентними ставками за весь строк користування кредитом протягом дисконтного періоду. Сторони домовилися, що відкладальною обставиною за даним договором, щодо виникнення у позичальника зобов`язань по сплаті процентів за базовою процентною ставкою від дати отримання кредиту по дату закінчення дисконтного періоду є факт продовження користування кредитом понад строк дисконтного періоду, з врахуванням всіх продовжень строку дисконтного періоду на умовах п. 1.8. цього договору. Базова процентна ставка за користування кредитом не застосовується протягом строку дисконтного періоду, виключно за умови якщо розмір базової процентної ставки більший ніж 1,98 процентів від суми кредиту за кожен день користування кредитом. В усіх інших випадках нарахування процентів за Базовою процентною ставкою здійснюється відповідно до умов цього пункту договору. У п. 1.12. договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 Цивільного кодексу України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії (продовження загального строку дії договору) на наступних умовах: п. 1.12.1. - зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переносяться на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак при не надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчення дисконтного періоду; п. 1.12.2. - з наступного дня після закінчення Дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним. п. 1.13. - проценти, в розмірі визначеному пунктами 1.9 або 1.12.2. договору, нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня фактичного повернення всієї суми кредиту позичальником. Відразу після укладення договору 22.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» здійснило грошовий переказ грошових коштів у сумі 5 250,00 грн на платіжну карту відповідачки, що підтверджується даними виписки по картковому рахунку, наданої АТ КБ "Приватбанк" на виконання ухвали суду. Судячи з інформаційної довідки АТ КБ "Приватбанк" № 20.1.0.0.0/7-250717/66283-БТ від 21.07.2025 на ім`я [PERSON] банком емітована картка № [NUMBER] , на яку 22.08.2021 зараховані кошти у розмірі 5 250,00 грн. Наведене спростовує доводи відповідачки про оформлення кредиту та отримання коштів іншою особою, оскільки грошовий переказ надійшов саме на картковий рахунок відповідачки, тому остання не могла не знати про його надходження, а рух коштів свідчить про активне користування банківською карткою. Доказів втрати банківської карти або заволодіння нею третіми особами відповідачкою суду не надано. Наданий відповідачкою витяг з ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 182 КК України, вказує на те, що такі відомості внесені в Реєстр за заявою [PERSON] 12.08.2025, в той же час, кредитні кошти надійшли на картковий рахунок відповідачки 22.08.2021, тобто з моменту фінансової операції минуло більше чотирьох років. Підтвердження факту викрадення банківської картки чи заволодіння нею іншим шляхом суду не надані. Окремо суд звертає увагу, що відразу після отримання кредитних коштів були проведені операції із ними, зокрема перерахування на картковий рахунок [PERSON] (син відповідачки) та переказ грошових коштів на інші картки відповідачки. За таких обставин суд позбавлений можливості визначити можливість проведення таких банківських операцій поза волею [PERSON] . Той факт, що зазначений у кредитному договорі номер телефону [NUMBER] не використовується відповідачкою в АТ КБ "Приватбанк" для фінансових операцій номером, не свідчить про не укладення договору, до того ж [PERSON] може мати у користуванні декілька телефонних номерів. Заявка на отримання грошових коштів в кредит містить персональні дані [PERSON] , зокрема дату народження, серію та номер паспорта, дату видачі та орган, що видав, РНОКПП, тобто містить інформацію, яка невідома стороннім особам. Таким чином, суд дійшов висновку, що всупереч умов кредитного договору відповідачка належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 22 292,55 грн, яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 5 250,00 грн та заборгованості з несплачених відсотків за користування кредитом в розмірі 17 042,55 грн. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Тобто, відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). За змістом статей 514, 516 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора в зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» був укладений договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 255636429 від 22.08.2021 на підставі додаткової угоди № 26 від 31.12.2020 та Реєстру прав вимоги № 157 від 26.10.2021. Відповідно до умов зазначеного договору факторингу право вимоги повернення боргу за кредитним договором № 255636429 від 22.08.2021, боржником за яким є [PERSON] , перейшло до ТОВ «Таліон плюс». 05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» був укладений договір факторингу № 05/0820-01, на виконання умов якого відповідно до Реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 право вимоги повернення боргу за кредитним договором № 255636429 від 22.08.2021 на суму 22 292,55 грн, боржником за яким є [PERSON] , перейшло до ТОВ «ФК «Онлайн фінанс». 04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «Юніт капітал» уклали договір факторингу № 04/06/25-Ю, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором № 255636429 від 22.08.2021 на загальну суму 22 292,55 грн, про що свідчить Реєстр боржників від 04.06.2025. Відповідно до вимог статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є й невиконання або виконання, порушення умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанням ним грошового зобов`язання. Суд, проаналізувавши надані позивачем розрахунки заборгованості відповідачки, погоджується з сумою заборгованості за кредитним договором, оскільки нарахування відсотків за користування кредитними коштами проведено відповідно до умов і строку дії кредитного договору. Згідно з проведеним розрахунком, заборгованість відповідачки становить 22 292,55 грн, куди входить заборгованість за тілом кредиту в розмірі 5 250,00 грн та відсотки за користування кредитом в розмірі 17 042,55 грн, розраховані відповідно до положень п.п. 1.9., 1.12.2., 1.13 Договору. Доказів погашення заборгованості за кредитом чи наведення власного розрахунку заборгованості відповідачкою суду не надано. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доведення факту невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, що є порушенням прав позивача, обраний позивачем спосіб захисту порушеного цивільного права відповідає вимогам статті 16 Цивільного кодексу України. За таких обставин позов підлягає до задоволення. Під час розгляду питання про розподіл судових витрат суд ураховує таке. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). За таких обставин, оскільки позовні вимоги ТОВ «Юніт капітал» за наслідками розгляду справи судом задоволені повністю, стягненню з відповідачки на користь позивача також підлягають понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн. Щодо витрат на професійну правову допомогу суд ураховує таке. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Загальна сума витрат на правову допомогу в даній справі склала 7 000,00 грн, що підтверджується договором про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, додатковою угодою № 25770533721 від 05.06.2025 до договору про надання правничої допомоги № 05/06/25-01 від 05.06.2025, актом прийому-передачі наданих послуг від 25.06.2025, свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю № 4956 від 24.04.2012. Вказані докази у сукупності доводять наявність витрат позивача на правову допомогу, а також їх необхідність для звернення до суду. Водночас, ураховуючи заперечення відповідачки з посиланням на завищений розмір витрат на правничу допомогу та їх необґрунтованість, суд,

Outcome: approved