Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та виділ майна в натурі. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] помер [PERSON] . Вказав, що після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що, зокрема, складається з: - частки (невизначеної) земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Полтавський ( Новосанжарський р-н, Кунцівська сільська рада, кадастровий номер земельної ділянки: 5323482201:01:001:0307, площею 0,1051 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), яка належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] померлому, [INFO] та [PERSON] , - частки (невизначеної) житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером: 5323482201:01:001:0307, площею 0,1051 га, який належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , померлому [INFO] та [PERSON] . Зауважив, що він в установленому законом порядку прийняв спадщину після смерті батька [PERSON] , шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Настеки Н.О., на підставі якої заведено спадкову справу за номером 5/2021 від 04.02.2021. Вказав, що від інших осіб заяв про відмову або прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходило. В подальшому йому, як єдиному спадкоємцю нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 9/25 частин квартири та на автомобіль ВАЗ. Однак, оформити право власності на вищезазначені частину земельної ділянки та будинку в нотаріальному порядку він не має можливості у зв`язку з невизначеністю часток у спільній сумісній власності та відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Вказав, що він позбавлений можливості оформити спадщину в позасудовому порядку, а тому змушений звертатися до суду за захистом, обираючи спосіб захисту свого права у вигляді визначення за померлим частки у праві спільної сумісної власності та визнання права власності за спадкоємцем в порядку спадкування за законом. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 січня 2024 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків (а. с .30-32 т. I). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 02 лютого 2024 року провадження у справі відкрито, її розгляд ухвалено проводити у порядку загального позовного провадження (а.с. 42 т. I). 15.03.2025 від представника відповідачки [PERSON] адвоката Хлистун І.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просила відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування відзиву вказала, що визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Вказала, що позивачем не надано доказів технічної можливості, виходячи з конструктивних особливостей та планування житлового будинку, провести реальний розподіл домоволодіння за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, між двома співвласниками відповідно до чинних вимог ДБН, без відхилення від чинних вимог ДБН. Також зазначила, що з 2015 співвласник [PERSON] нехтував своїм обов`язком власника утримувати належне йому домоволодіння, забезпечувати ремонт та належний стан (а.с. 91-96 т. I). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 20 травня 2024 року витребувано у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Настеки Наталії Олександравни належним чином засвідчену копію спадкової справи після померлого [INFO] [PERSON] , заведену 04.02.2021 за № 5/2021 (а.с. 185-186 т. I). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 16 липня 2024 на підставі ч. 5 ст. 12, ч.1 ст. 189, ч. 2 ст. 197, ч. 2 ст. 214 ЦПК України, роз`яснено позивачу та представнику позивача право вказати суду обставини, наведені у описовій та мотивувальній частинах ухвали та роз`яснено позивачу та його представнику право подати суду докази на підтвердження цих обставин (а.с.83-84 т. I). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2024 повернуто заяву представника позивача адвоката Висоти І.А. про зміну предмета позову від 25.09.2024 (а.с. 136-137 т. І). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25 вересня 2024 задоволено клопотання представника позивача адвоката Висоти І.А. про призначення судової будівельно-технічної експертизи та призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу (а.с. 138-140 т. І). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 травня 2025 поновлено провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , територіальної громади в особі Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Настека Наталія Олександрівна про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом та виділ майна в натурі (а.с.167 т. І). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 04 серпня 2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті ( а.с. 192 т. І). Сторони в судове засідання не з`явилися, про день та час судового розгляду повідомлялися належним чином. До суду від представника позивача- адвоката Висоти І.А. надійшла заява, у якій вона просила розгляд справи проводити без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримали. Вказала, що позивач вважає можливим виділити йому частину нерухомого майна, запропоновану експертом як другому умовному співвласнику (а.с. 203-204 т.ІІ). Також, 15.09.2025 від представника відповідачки адвоката Хлистун І.М. надійшла заява, у якій вона просила задовольнити клопотання про виділ [PERSON] належного їй нерухомого майна згідно з варіантом поділу, що запропонований експертом першому співвласнику (а.с. 213 т. ІІ) Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору- приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області Настеки Н.О. подані заяви, в яких вона просила розгляд справи проводити без її участі (а.с. 65, 79, 133, 148, 169, 195 т.І). Від представника Новосанжарської селищної ради Полтавського району Полтавської області Кондратюк Т.В. надійшла заява, у якій вона просила розгляд справи здійснювати за її відсутності (а.с. 180 т.І). Суд, відповідно до частини 1 статті 223 ЦПК України вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи, які не з`явилися. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні правовідносини. Відповідно до договору купівлі-продажу від 31.07.2007 продавці [PERSON] та [PERSON] передали у власність, а покупці [PERSON] та [PERSON] прийняли в цілому придатний для використання за призначенням житловий будинок з господарськими будівлями і приватизовану земельну ділянку площею 0,1056 га, яка надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, ведення особистого селянського господарства, що знаходиться в [ADDRESS] , що в цілому складається з: жилого будинку, глинохворостяного, обкладеного цеглою, житловою площею 30,7 кв.м., загальна площа 47,9 кв.м. літ. «А-1», сарай «Б», сарай «б», сарай «б1», сарай «В». Договір купівлі- продажу посвідчений Новосанжарською держнотконторою 31.07.2007 та зареєстрований в реєстрі за № 1-978 (а.с.114-115 т. І). Відомості про вказаний договір було внесено до Державного реєстру правочинів, що підтверджується відповідним витягом № 437608 від 31.07.2007 (а.с. 116 т. І). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 18580745 від 21.04.2008, виготовленого КП ПБТІ «Інвентаризатор», на підставі вказаного договору було зареєстровано право приватної спільної сумісної власності на будинок за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] (а.с.118 т. І). Згідно із державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 692961 на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованим за № 1-978 від 31 липня 2007 року, [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 5323482201:01:001:0307 за адресою: [ADDRESS] ; цільове призначення земельної ділянки: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Список співвласників земельної ділянки містить вказівку на те, що вказана земельна ділянка належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] (а.с. 111-113 т. І). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 18.11.2020, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] (а.с.19 т. І). Згідно зі свідоцтвом про народження, виданого 19.10.1974 та згідно із повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00029448829, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 6 зворот-8 т. ІІ). 04 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Настеки Н.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті його батька [PERSON] (а.с. 3 т. ІІ). 04.02.2021 нотаріусом було заведено спадкову справу після смерті [INFO] [PERSON] , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 63423593 від 04.02.2021 (а.с. 10 т. ІІ). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру заповіти/спадкові договори [PERSON] - не складалися (а.с. 9 зворот т. ІІ). Згідно з інформацією КП «Житлово-експлуаційна організація № 2» Полтавської міської ради № 669 від 23.02.2021 та інформацією Департаменту з питань реєстрації № 01-12-05.1-09/4250 від 04.02.2021 [PERSON] на момент смерті [INFO] , був зареєстрований один за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11 зворот-12 т. ІІ). 18 жовтня 2021 до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Настеки Н.О., звернулася [PERSON] , [INFO] , яка діяла від імені [PERSON] , [INFO] , на підставі довіреності, із заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на ім`я [PERSON] після смерті [INFO] батька [PERSON] . 25.05.2021 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Настекою Н.О. на ім`я [PERSON] , [INFO] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [INFO] його батька- [PERSON] , [INFO] , на 9/25 частин квартири [ADDRESS] (а.с.56 зворот т. ІІ). 20.07.2021 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Настекою Н.О. на ім`я [PERSON] , [INFO] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [INFO] його батька- [PERSON] , [INFO] , на легковий автомобіль ВАЗ 2107, тип легковий-седан-В, 1987 року випуску, червоного кольору, номер шасі [NUMBER] , ідентифікатор 143204/0, реєстраційний номер [NUMBER] , що зареєстрований Полтавським МРЕВ 20.09.2000 року (а.с. 66 т. ІІ). Згідно із довідкою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Міністерства юстиції України Настеки Наталії Олександрівни про належність до кола спадкоємців № 532/02-14 від 02.11.2021, після смерті [PERSON] , [INFO] , заведена спадкова справа № 5/2021 до майна померлого. Єдиним спадкоємцем за законом після смерті [INFO] [PERSON] є його син [PERSON] , [INFO] (а.с. 16- т. І, 71-т. ІІ). Постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Настеки Наталії Олександрівни № 490/02-3/ від 18.10.2021 відмовлено [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на частку земельної ділянки з кадастровим номером 5323482201:01:001:0307, площею 0,1051 га та частку житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , які належать на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] . Постанова обгрунтована тим, що не визначений склад спадкового майна, не визначена спадкова маса: не визначено частки земельної ділянки та житлового будинку, на які необхідно видати свідоцтва про право на спадщину за законом та нотаріусу не подані правовстановлюючі документи на вищевказане спадкове майно (а.с. 17-18 т. І). Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 липня 2019 (справа №554/5879/16-ц, провадження №2/554/318/2019), за позовом [PERSON] до [PERSON] встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] без реєстрації шлюбу з 1995 по 2015. Визнано за [PERSON] право власності на легковий автомобіль марки/модель ВАЗ-2107, 1987 року випуску, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований на [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , виданого Полтавським МРЕВ 03.07.2001. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за автомобіль у розмірі 13077,98 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості ремонтно-будівельних робіт з урахуванням вартості матеріалів, використаних під час їх проведення, робіт по утепленню зовнішньої сторони стіни квартири [ADDRESS] у розмірі 51327,50 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за спільно придбане майно побутову техніку та меблі у розмірі 17865,50 грн. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] задоволено частково. Визнано легковий автомобіль марки/модель ВАЗ-2107, 1987 року випуску, кузов № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований на [PERSON] відповідно до свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] , виданого Полтавським МРЕВ 03.07.2001 спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20-26 т. ІІ). Постановою Полтавського Апеляційного суду від 26 лютого 2020 рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 01 січня 2004 року по червень 2013. Визнано сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , набуте за час спільного проживання майно, а саме: меблі та побутову техніку. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 14 666,50 грн грошової компенсації вартості частки спільного майна, припинено право [PERSON] на частку вказаного майна. В іншій частині позовних вимог [PERSON] та у зустрічному позову- відмовлено (а.с.27-32 т. ІІ). Слід зауважити, що у рішенні Октябрського районного суду м. Полтави від 29 липня 2019 (справа №554/5879/16-ц, провадження №2/554/318/2019) зазначено, що за час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] спільно придбали житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджеється копією договору купівлі-продажу від 31.07.2007, посвідченого нотаріусом Новосанжарської державної нотаріальної контори, зареєстрованим в реєстрі за № 11978, та зазначене майно по частки належить сторонам, а тому спір щодо цього майна між сторонами відсутній, та в подальшому позивач [PERSON] не наполягав на розгляді вимоги щодо спільної сумісної власності в цій частині (а.с. 22 т. ІІ). Відповідно до висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 38 від 09.03.2025, запропоновано такий варіант поділу житлового будинку (а.с. 146-165 т. ІІ): - першому (умовному) співвласнику на частину виділяється в частині житлового будинку А-1- 28,2 кв.м, а саме: тамбур І площею 5,4 кв.м, кімната 1-1 площею 14,7 кв.м, кухня 1-2 площею 8,1 кв.м, а також сарай літ. «Б», сарай літ. «б1», літній душ літ. «Д», частина огорожі «№1», частина воріт огорожі «№2» (на плані житлового будинку в додатку 1 до висновку експерта зафарбовано в синій колір); - другому (умовному) співвласнику на частину виділяється в частині житлового будинку А-1 21,8 кв.м, а саме: коридор 2-1 площею 4,4 кв.м, кімната 2-2 площею 17,4 кв.м, а також сарай літ. «б», сарай літ. «В», вбиральня літ. «Г», частина огорожі «№1», частина воріт огорожі «№2» (на плані житлового будинку в додатку 1 до висновку експерта зафарбовано в червоний колір). Висновок експерта має застереження про те, що у разі такого поділу житлового будинку переобладнання не потрібні. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення оціночно-будівельної, будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 38 від 09.03.2025, запропоновано такий варіант поділу земельної ділянки площею 0,1051 га з кадастровим номером 5323482201:01:001:0307, що розташована за адресою: [ADDRESS] : - в спільному володінні пропонується залишити земельну ділянку площею 306 м2 (для проходу, проїзду, обслуговування будівель) згідно з ч. 2 ст. 372 ЦКУ і ч. 5 ст. 89 ЗКУ (на плані земельної ділянки в додатку 2 до висновку експерта зафарбовано в жовтий колір); - першому співвласнику пропонується виділити земельну ділянку, яка складається із трьох частин: перша частина розташована під частиною житлового будинку літ. «А-1» та ділянкою, що примикає і описується наступними межами: з боку земельної ділянки [PERSON] довжина межової лінії складає: 13.00 м; з боку земельної ділянки [PERSON] довжина межової лінії складає 20.69 м; з боку земельної ділянки, що пропонується другому співвласнику довжина межової лінії складає: 12.63 м, 7.16 м, 2.0м, 3.0 м, 2.2 м, 3.61 м; друга частина під сараями літ. «Б, б1»; третя частина під літнім душем літ. «Д». Площа безпосередньо відокремленої частини земельної ділянки складає 373 м2 (351+20+2). частина площі земельної ділянки спільного володіння складає 153 м2 (306/2). У володіння першому співвласнику пропонується земельна ділянка площею 526 м2 (373+153), або 0.0526 га, що відповідає частині (1051х1/2-526) (на плані земельної ділянки в додатку 2 до висновку експерта зафарбовано в синій колір); - другому співвласнику пропонується виділити земельну ділянку, яка складається із чотирьох частин: перша частина розташована під частиною житлового будинку літ. «А-1» та ділянкою, що примикає і описується наступними межами: з боку земельної ділянки [PERSON] довжина межової лінії складає: 20.81 м; з боку земельної ділянки сільської ради: 18.35 м, 1.75 м; з боку земельної ділянки спільного володіння довжина межової лінії складає: 8.15 м, 6.20; друга частина під сараєм літ. «б»; третя частина під сараєм літ. «В»; четверта частина під вбиральнею літ. «Г». Площа безпосередньо відокремленої частини земельної ділянки складає 372 м2 (354+6+11+1). частина площі земельної ділянки спільного володіння складає 153 м2 (306/2). У володіння другому співвласнику пропонується земельна ділянка площею 525 м2 (372+153), або 0.0260 га, що відповідає частині (1051х1/2-525) (на плані земельної ділянки в додатку 2 до висновку експерта зафарбовано в червоний колір). Надаючи оцінку дослідженим доказам, суд враховує, що стаття 321 Цивільного кодексу України\~закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~ст. 41 Конституції України.\~Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Згідно з положеннями\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~ Згідно з ч.1,\~2\~ст.\~355\~ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. За правилами\~ст.\~370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними,\~законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому\~статтею 364 цього Кодексу. Відповідно до\~ст.\~372 Цивільного кодексу України, у разі\~поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Відповідно до статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав, а відповідно до статті 126 того ж кодексу, право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Згідно із статтею 86 ЗК України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно з частинами 1, 3, 4 статті 88 Земельного кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до змісту статей\~1216,\~1217 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилом статті 1218\~ЦК\~України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законом порядку (ВС/КЦС № 343/1048/17 від 18.03.19р.). До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Відповідно до частини другої\~статті 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Місцем відкриття\~спадщини є\~останнє місце\~проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна (ст. 1221 ЦК України). За правилами статті 1223 ЦК України\~право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за\~законом\~одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за\~законом\~мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України). За правилами частини першої\~статті 1268\~ЦК\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною першою статті 1270 ЦК України, визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з частиною 3 статті 1268 ЦК України,\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За правилами ч. 1, 6\~статті 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття. За змістом\~положень статті\~1278\~ЦК України\~частки кожного\~спадкоємця у\~спадщині є\~рівними,\~якщо спадкодавець\~у заповіті\~сам не\~розподілив спадщину\~між ними.\~ Частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі (ст.1226 ЦК України). У відповідності до п.\~23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 1296 Цивільного кодексу України\~визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55\~Конституції\~України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. З урахуванням зазначених положень закону, а також на підставі досліджених доказів судом встановлено, що\~ [INFO] \~помер [PERSON] . За життя [PERSON] разом із [PERSON] на підставі договору купівлі- продажу придбали у спільну сумісну власність житловий будинок з господарськими будівлями та земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] . Частка померлого у спільній сумісній власності на вказане нерухоме майно за його життя не була виділена. Зазначене нерухоме майно не було й предметом спору під час розгляду судом справи про поділ спільного майна, набутого [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується рішеннями судів, наявними в матеріалах справи. Позивач [PERSON] \~є сином померлого та, відповідно, є спадкоємцем за законом першої черги щодо майна померлого [INFO] \~ [PERSON] . У встановленому \~законом порядку \~ [PERSON] прийняв спадщину на підставі ч. 1 ст. 1269 ЦК України шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини протягом визначеного законом 6-місячного строку. Поряд з цим, з матеріалів спадкової справи встановлено, що інші спадкоємці відсутні. Позивачу [PERSON] нотаріусом було видано свідоцтва про право на спадщину за законом як єдиному спадкоємцю майна померлого [PERSON] на легковий автомобіль ВАЗ 2107 та на 9/25 частин квартири [ADDRESS] . Водночас, [PERSON] нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину земельної ділянки та житлового будинку за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з тим, що за померлим не була визначена частка у вказаному майні та відсутністю правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Тобто позивач позбавлений можливості у нотаріальному порядку оформити право власності на спадкове майно після смерті батька. Встановлені обставини з урахуванням наведених вище норм права дають підстави для висновку про наявність правових підстав для визнання за позивачем права власності на спадкове майно в порядку виділу частки померлого у спільному сумісному майні, що належало за життя його батькові та відповідачці на праві спільної сумісної власності. При цьому, за відсутності в матеріалах справи відомостей щодо домовленості між співвласниками з приводу визначення часток у праві спільної сумісної власності, з огляду на те, що в ході судового розгляду справи відповідачкою не спростовано презумпцію рівності часток співвласників, суд виходить з того, що частки померлого [PERSON] та [PERSON] є рівними. Враховуючи наведене, з метою захисту цивільного права позивача, позовні вимоги щодо визнання за ним права власності на частину спірного нерухомого майна підлягають задоволенню. Судом також встановлено, що проведеною у справі експертизою встановлено технічну можливість поділу спірного житлового будинку та земельної ділянки між двома співвласниками по частині кожному. Запропонований експертом варіант поділу не потребує переобладнання. Вирішуючи питання щодо можливості задоволення вимоги позивача про виділ\~йому частини спірного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та\~ земельної ділянки, суд враховує, що захист порушеного права судом має відбуваєтися в ефективний спосіб. Це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріальноправові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника ( пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). Виділ часток нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. До такого висновку дійшов Верховний Суд України, розглянувши справу № 6-1443цс16. Вказавши також, що виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі N 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що "відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється». Суд встановив, що спірне майно належить на праві власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної власності на нього припиняється. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 20 червня 2023 року у справі № 633/408/18 зазначила, що у кожній справі за змістом обґрунтувань позовних вимог, наданих позивачем пояснень тощо суд має встановити, якого саме результату позивач хоче досягнути унаслідок вирішення спору. Суд розглядає справи у межах заявлених вимог (частина перша статті 13 ЦПК України), але, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим кодексом (пункт 4 частини п`ятої статті 12 ЦПК України). Виконання такого обов`язку пов`язане, зокрема, з тим, що суд має надавати позовним вимогам належну інтерпретацію, а не тлумачити їх лише буквально (див., наприклад, постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2021 року у справі № 9901/172/20 (пункти 1, 80-81, 83), від 1 липня 2021 року у справі № 9901/381/20 (пункти 1, 43-47), від 26 жовтня 2021 року у справі № 766/20797/18 (пункти 6, 20-26, 101, 102), від 1 лютого 2022 року у справі № 750/3192/14 (пункти 4, 26, 47), від 22 вересня 2022 року у справі № 462/5368/16-ц (пункти 4, 36), від 4 липня 2023 року у справі № 233/4365/18 (пункт 31)). Саме тому, виходячи з мети позову, заявленого позивачем, і його обґрунтування, вимогу виділити йому частку померлого у спільному сумісному майні, слід розцінювати як таку, що повинна стосуватись не тільки щодо позивача, але і щодо відповідача, оскільки за наслідками виділу майна позивачу, припиняється і право спільної власності й для другого співвласника відповідача. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ефективним способом захисту прав сторін буде поділ цього майна в натурі між сторонами, відповідно до якого кожній стороні необхідно виділити частину спірного майна відповідно до варіанту поділу, визначеного висновком експерта № 38 від 09.03.2025. Таким чином, задовольняючи позов про виділ позивачу частини житлового будинку та земельної ділянки, суд вважає за необхідне зазначити у судовому рішенні, яка частка виділяється відповідачу, тим самим визначивши конкретний окремий об`єкт нерухомого майна, який залишається у власності відповідача. Приймаючи таке рішення суд керується загальними засадами цивільного законодавства, зокрема засадами справедливості, добросовісності та розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), що спонукають суд при вирішенні спорів ураховувати інтереси усіх сторін. Суд також приймає до уваги положення про те, що правовий режим спільної власності має враховувати інтереси усіх її учасників і забороняє обмеження прав одних учасників за рахунок інших. З огляду на це у судовому рішенні, яким позивачу виділено частину спірної земельної ділянки та житлового будинку слід зазначити яка саме частина цієї земельної ділянки та житлового будинку виділяється відповідачу. Аналогічного висновку у справі з подібними правовідносинами дійшов Верховний Суд у постанові від 16 червня 2021 року в справі № 462/1585/16-ц (провадження № 61-6705св20). За таких обставин, позов [PERSON] підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved