Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

У червні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі ТОВ «1 БАНК») звернулося в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 18\~425,00 грн, з яких: 11 000 грн - сума заборгованості за основним боргом; 495 грн - сума заборгованості по процентам за користування; 5 280 грн сума заборгованості по відсоткам за понадстрокове користування; заборгованість за комісією 1 650 грн. В обґрунтування вказаного позову зазначено, що 07 грудня 2024 між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладено договір позики № 73646211, на виконання умов якого Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у сумі 11 000,00 грн, а Позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Згідно з п. 2.1 Договору позики, за цим Договором Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від суми кредиту та Комісію за надання кредиту. Відповідно до п.п.2.2 Договору кредиту, Сума кредиту 11\~000,00. Строк кредитування /Строк договору 30 днів (п.п. 2.2.2 Договору). В п.п. 2.2.3. Договору кредиту сторони визначили, із відповідною фіксованою процентною ставкою 0,150% в день. Комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1 650,00 грн) (п.п. 2.2.4 Договору). Згідно п.п. 2.2.4 Договору кредиту, Комісія за надання кредиту 15,00% від суми наданого Кредиту (що у грошовому виразі складає 1 650,00 грн). Відповідно до п. 2.3 Договору кредиту, обчислення орієнтовної реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки базується на припущенні, що Договір залишається дійсним протягом строку, визначеного п.п. 2.2.2. п. 2.2. Договору та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в Договорі. У випадку укладення додаткової угоди про зміну строку (визначеного п.п. 2.2.2. п. 2.2. Договору) або Суми кредиту (визначеної п.п. 2.2.1 п. 2.2. Договору), розрахунок денної процентної ставки здійснюється станом на день внесення таких змін до Договору. Розрахунок денної процентної ставки, з урахуванням показників, визначених умовами Договору, здійснюється за наступною методикою: (загальні витрати за споживчим кредитом за весь строк дії Договору: 2 145,00 грн.) (Загальний розмір споживчого кредиту (Сума Кредиту): 11 000,00 грн) / (строк дії договору: 30 днів) х 100% = 0,650 % відсотків в день. Ставки, визначені цим пунктом є незмінними протягом всього Строку кредиту та можуть бути змінені виключно на підставі укладеної між Кредитодавцем та Позичальником додаткової угоди до Договору. Параметри, порядок і графік повернення Кредиту, сплати Процентів та Комісії за надання кредиту визначено в додатку № 1 до цього Договору. Інформація про умови, що дозволяють зміну процентної ставки або розміру Комісії за надання кредиту. Встановлений Договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку. Зазначена у Договорі процентна ставка може бути змінена виключно шляхом укладення додаткового договору за домовленістю сторін. Ставка Комісії за надання кредиту не може бути збільшена Кредитодавцем в односторонньому порядку. Відповідно до п. 9.4.9 Договору Позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення Договору відмовитися від Договору без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Про намір відмовитися від Договору, Позичальник повідомляє Позикодавця у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) до закінчення строку, передбаченого для відмови від Договору. Протягом 7 календарних днів з дати подання письмового повідомлення про відмову від Договору, Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцю Позику, одержану згідно Договору, та сплатити Проценти за період з дня одержання коштів до дня їх повернення (включно) за ставкою, що встановлена п. 2 Договору. Позикодавець на виконання умов Договору кредиту надав Позичальнику грошові кошти у сумі 11 000,00 грн, строком на 30 днів, шляхом перерахування на картковий рахунок № [NUMBER] , котрий надано Позичальником та міститься в реквізитах Договору позики. Таким чином, сторони погодили суму позики - 11 000,00 грн; строк договору - 30 днів; дату повернення позики (останній день) 05 січня 2025 року; розмір процентів: Денна процентна ставка у день 0,650%, процентна ставка за понадстрокове користування Кредитом % у день 4,00%, Пеня % день 4,00 %, орієнтовна річна процентна ставка % - 841,39%, орієнтовну загальну вартість позики 13 145,00 грн. В свою чергу, Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав. У зв`язку з неповерненням заборгованості та відповідно до Розрахунку заборгованості за Договором № 73646211 від 07 грудня 2024 року, станом на дату здійснення розрахунку, заборгованість [PERSON] становить 18\~425,00 грн, яка складається з: заборгованості за основним боргом - 11 000,00 грн; заборгованості по процентам за користування 495,00 грн; заборгованість на по відсоткам за понадстрокове користування 5 280,00 грн, заборгованість за комісією 1\~650,00 грн. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 червня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «1 БАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості; постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник позивача ТОВ «1 БАНК» не з`явився, проте подав клопотання про розгляд справи без участі представника цього товариства, не заперечив щодо ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про місце, день та час судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленням про вручення поштового відправлення, а також оголошенням про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме. Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 07 грудня 2024 року між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладено договір позики № 73646211 (далі - Договір), за умовами якого відповідачу було надано у кредит грошові кошти в сумі 11 000,00 грн, строком на 30 днів - до 05 січня 2025 року, денна процентна ставка/день становить 0,650%, процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день 4,00%, пеня 4,00% за день, орієнтовна реальна річна процентна ставка 841,39%, орієнтована загальна вартість позики 13\~145,00 грн. У розділі «Юридичні адреси та реквізити сторін» Договору відповідачем вказано номер карти [NUMBER] . Згідно умов договору ТОВ «1 БАНК» зобов`язалось передати [PERSON] у власність грошові кошти, на погоджений умовами договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п. 2.1 Договору). Пунктом 2.5 цього Договору позики визначено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором. Пунктами 11.1.1-11.1.3 Договору передбачено, що позичальник ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ua/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, в тому числі інформацією що передбачена ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та нормативно-правовими актами Національного банку України. Позичальник ознайомився на сайті https://mycredit,ua/ua/docuinents-license/ з Офіційними правилами програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (ТМ «MYCREDIT»), в якій визначені умови застосування процентної ставки зі знижкою, Відповідно до таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (додаток № 1 до договору позики №73646211 від 07 грудня 2024 року) сторони узгодили суму кредиту за договором в розмірі 11 000,00 грн, та розмір процентів за користування кредитом - 495,00 грн, комісія за надання кредиту 1\~650, грн. Всі умови також викладені у Паспорті споживчого кредиту, який відповідач підписав 07 грудня 2024 року та який є невід`ємною частиною Договору. У довідці про укладення договору (Ідентифікації) відображені умови викладені у договорі та щосекундні дії щодо отримання кредитних коштів та вказано, що документи підписано одноразовим ідентифікатором 20175 та також, що кошти перераховані [PERSON] 07 грудня 2024 року о 11:37:10. Згідно довідки ТОВ Фінансова компанія «Фінекспрес» за вих. № КД-000028450/ТНПП від 09 травня 2025 року, останнє підтверджує, що на підставі укладеного між товариствами договору про переказ коштів № 23-01-18/5 від 23 січня 2018 року, ТОВ Фінансова компанія «Фінекспрес» було здійснено наступний переказ грошових коштів, дата: 07 грудня 2024 року, номер платежу: cd0782a0-32f7-47dd-8b2a-366d8897bc27; сума - 11\~000,00 грн; отримувач [PERSON] , номер [NUMBER] . Згідно розрахунку заборгованості по договору позики № 73646211 від 07 грудня 2024 року, складеного ТОВ «1 БАНК» станом на 09 травня 2025 року, відповідачу нарахована заборгованість за Договором в розмірі 18\~425,00 грн, з яких тіло - 11 000,00 грн; 495,00 грн - проценти; 5\~280,00 грн відсотки за понадстрокове користування, 1\~650,00 грн - комісія. Відтак, до виниклих між сторонами правовідносин підлягають застосуванню наступні норми матеріального та процесуального права. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ст. ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до ст. 3 Закону України Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. За змістом ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Згідно ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Отож, взяття на себе [PERSON] кредитних зобов`язань та їх невиконання відповідачем і стало причиною звернення позивача за захистом своїх прав до суду. В силу вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Суд проаналізував зміст спірних правовідносин та встановив, що Договір між ТОВ «1 БАНК» та [PERSON] укладено в електронному вигляді, із застосуванням одноразового ідентифікатора. Так, у наданому позивачем договорі позики № 73646211 від 07 грудня 2024 року, вказувалося про те, що граничний строк кредитування 30 днів. Кредит повертається у розмірі 11 000,00 грн, зі сплатою процентів у розмірі 495,00 грн. Саме ця інформація міститься у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту, з якими ознайомився та зрозумів позичальник. Іншої інформації щодо розрахунку вартості кредиту на строк понад 30 днів, із зазначенням графіку інших платежів за користування кредиту та суми процентів, матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 8\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Отже, при вирішенні спірних правовідносин суд зауважує на необхідності застосування положення contra proferentem (з лат. - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). В постанові Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 352/1950/15-ц (провадження № 61-2973св22) зроблено висновок, що договір, як приватноправова категорія, оскільки є універсальним регулятором між учасниками цивільних відносин, має на меті забезпечити регулювання цивільних відносин, та має бути спрямований на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення правочину - це з`ясування змісту дійсного одностороннього правочину чи договору (двостороннього або багатостороннього правочину), з тексту якого неможливо встановити справжню волю сторони (сторін). Потреба в тлумаченні виникає в разі різного розуміння змісту правочину його сторонами, зокрема при невизначеності і незрозумілості буквального значення слів, понять і термінів. Згідно з частиною першою\~ст. 637 ЦК України\~тлумачення умов договору здійснюється відповідно до\~ст. 213 цього Кодексу. Висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду, висловленому у постанові від 14 травня 2022 року у справі № 944/3046/20 (провадження № 61-19719св21), стверджується, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у ч.ч. 3, 4\~ст. 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення «contra proferentem». «Contra proferentem" (лат. «verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem») - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав. Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» («no individually negotiated»), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін». Тобто, «contra proferentem» має застосовуватися у разі, якщо є два різні тлумачення умови (чи умов) договору, а не дві відмінні редакції певної умови (умов) договору, з врахуванням того, що: «contra proferentem» має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність; «contra proferentem» спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань); «contra proferentem» застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою; у разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України\~від\~22\~листопада\~1996\~року\~№\~543/96-В\~«Про\~відповідальність\~за несвоєчасне\~виконання\~грошових\~зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. Тому при стягненні заявленої позивачем заборгованості необхідно керуватись чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами, якими визначено тіло кредиту, строк кредитування і розмір відсотків, а саме у 11 000,00 грн тіло кредиту, 30 днів строк Договору, 495,00 грн розмір відсотків за Договором, а не завуальованими, неясними умовами, які дозволяють кредитодавцю вийти за межі узгодженого строку та нарахувати непропорційно великі суми грошових коштів за користування кредитом. Це не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2\~ст. 1050 ЦК України\~право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отож, сума заборгованості по відсоткам за понадстрокове користування кредитом, яка позивачем заявлена у розмірі 5\~280,00 грн не підлягає до стягнення з відповідача, адже до правовідносин сторін, після спливу строку кредитування застосовується інша норма матеріального права, що суд описав вище. Отже, до стягнення з відповідача на користь нового кредитора - позивача підлягають тільки 11 000,00 грн тіло кредиту, та 495,00 грн проценти. Щодо вимоги позивача про стягнення комісії за договором позики № 73646211 від 07 грудня 2024 року, суд зазначає наступне. Як вбачається із матеріалів справи, сума заборгованості [PERSON] за договором позики № 73646211 від 07 грудня 2024 року складається зокрема із 1 650 грн заборгованість за комісією, які позивач просить стягнути з відповідача. Однак, на думку суду, відсутні законні підстави для стягнення із відповідача заборгованості за комісіями з огляду на наступне. Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг (ч. 3 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), однією із яких є розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик (п. 3 ч. 3ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»), зокрема надання споживчого кредиту. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку. З урахуванням принципів справедливості та добросовісності на позичальника не можна покладати обов`язок сплачувати платежі за послуги, за отриманням яких він до кредитодавця фактично не звертався. Недотримання вказаних принципів призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту. Виконання позичальником умов кредитного договору, встановлених із порушенням зазначених принципів, не приводить ці умови у відповідність до засад цивільного законодавства. Відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21). Таким чином, суд доходить до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «1 БАНК», заборгованості за договором позики № 73646211 від 07 грудня 2024 року в сумі 11 495,00 грн. Згідно платіжної інструкції в національній валюті №42c010 від 27 травня 2025 року, ТОВ «1 БАНК» при поданні даної позовної заяви до суду сплачений судовий збір у сумі 3 028,00 грн. Отож, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір в розмірі 1\~889,11 грн (11 495,00 * 3 028,00 : 18 425), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Також, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно частин 1, 3 ст. 133 та ч. 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Судом встановлено, що позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано копії таких документів: 1) договору про надання правничої допомоги №03-08/2023 від 03 серпня 2023 року, укладеного між ТОВ «1 БАНК» та адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» (далі - АО «Правовий діалог»); 2) додаткової угоди №4 від 06 травня 2025 року до договору про надання правничої допомоги №03-08/2023 від 03 серпня 2023 року; 3) акту приймання-передачі від 14 травня 2025 року наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №03-08/2023 від 03 серпня 2023 року; 4) платіжної інструкції в національній валюті №168325 від 19 травня 2025 року, згідно якої ТОВ «1 Банк» перерахувало АО «Правовий діалог» кошти в сумі 7\~100,00 грн як оплату за юридичні послуги відповідно до договору №03-08/2023 від 03 серпня 2023 року та згідно рахунку №67 від 14 травня 2025 року без ПДВ. Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). Враховуючи викладене, а також те, що заявлені та документально підтверджені витрати позивача на правничу допомогу АО «Правовий діалог» у розмірі 7\~100,00 грн є обґрунтованими, клопотання про їх зменшення відповідач не подавав, а відтак вказані витрати відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, в зв`язку з чим підлягають стягненню з відповідача, пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. За вказаних обставин, відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути понесені останнім витрати на правову допомогу у сумі 4\~429,55 грн (11 495,00 * 7 100,00 : 18 425), пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: partial