Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Позивач ТОВ «Таліон плюс» через систему «Електронний суд» звернулось до Сумського районного суду Сумської області з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» заборгованість за Договором № 326395299 від 19.07.2024 року у розмірі 65017,03 грн., яка складається з: 20098,00 грн. - заборгованість за кредитом; 44919,03 грн. - заборгованість за нарахованими процентами та стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон плюс» судові витрати у розмірі 7 422, 40 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначили, що 19.07.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Договір кредитної лінії № 326395299. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді та підписаний відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію». Згідно п. 2.1 Кредитного договору відповідач отримав кредит у розмірі 20098,00 грн. Відповідно до п. 3 Паспорту споживчого кредиту вказано, що кредит надається строком до 1826 днів на споиживчі потреби. Згідно з п. 4 Паспорту споживчого кредиту за користування кредитом Товариством нараховуються проценти, що є платою за користування кредитом. Базова процентна ставка 547,50 відсотків. Видача кредиту Відповідачу була здійснена ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Факт перерахування коштів за договором № 326395299 від 19.07.2024 підтверджується довідкою про зарахування, з якої вбачається, що 19.07.2024 року о 22-52-39 було здійснено переказ коштів: надавач платіжних послуг Платника та Отримувача АТ КБ «Приватбанк», код банку (МОФ): 305299, код за ЄДРПОУ 14360570; особа платника: ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», код ЄДРПОУ 38569246; особа отримувача: [PERSON], РНОКПП [NUMBER] ;, рахунок/платіжна картка Отримувача: [NUMBER] , термін дії: 10.2026;, сума платіжної операції 20098,00 грн; ідентифікатор платіжної операції: 2491556172;, дата інціювання Платіжної інсутркції: 19.07.2024 року о 22-52-39. 24.09.2024 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено Договір факторингу № МВ-ТП/1, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором № 326395299 перейшло до ТОВ «Таліон плюс». Відповідач не повернув своєчасно суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов Кредитного договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості (додається). У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань, заборгованість за Договором №326395299 становить 65017,03 грн., яка складається з: 20098,00 грн. заборгованість за кредитом, 44919,03 грн. заборгованість за нарахованими процентами. Позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Таліон плюс» заборгованість в сумі 65017,03 грн.; витрати по сплаті судового збору у сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у сумі 5000,00 грн. Ухвалою судді Сумського районного суду Сумської області від 21.04.2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. У відповідності до ст. 178 ЦПК України, відповідач скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву. У відзиві зазначив, що позов визнає частково, просив стягнути частково відсотки, тіло кредиту, а також зменшити суму витрат на правничу допомогу. У матеріалах справи міститься клопотання позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Перевіривши письмові докази по справі, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 19.07.2024 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено Договір про надання фінансового кредиту № 326395299, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 20098,00 грн. строком на 1826 днів (дисконтний період 30 днів, з можливістю продовження та поновлення), шляхом переказу на його платіжну картку № [NUMBER] . Дата надання кредиту 19.07.2024. Базова процентна ставка становить 547,50% (а.с. 17-30). Вказаний Кредитний договір підписаний відповідачем 19.07.2024 року шляхом введення одноразового ідентифікатора GRMM в особистому кабінеті (а.c. 30). Також [PERSON] 19.07.2024 підписав паспорт споживчого кредиту прокукту «Смарт» до договору № 326395299 від 19.07.2024 року (а.с. 17-18). Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. За правилом ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та &quot;Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитні кошти були перераховані відповідачу за договором № 326395299 від 19.07.2024, що підтверджується довідкою про зарахування, з якої вбачається, що 19.07.2024 року о 22-52-39 було здійснено переказ коштів: надавач платіжних послуг Платника та Отримувача АТ КБ «Приватбанк», код банку (МОФ): 305299, код за ЄДРПОУ 14360570; особа платника: ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», код ЄДРПОУ 38569246; особа отримувача: [PERSON], РНОКПП [NUMBER] ;, рахунок/платіжна картка Отримувача: [NUMBER] , термін дії: 10.2026;, сума платіжної операції 20098,00 грн; ідентифікатор платіжної операції: 2491556172;, дата інціювання Платіжної інсутркції: 19.07.2024 року о 22-52-39 (а.с. 35). 24.09.2024 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» укладено Договір факторингу № МВ-ТП/1, відповідно до умов якого право вимоги, зокрема за Договором про надання фінансового кредиту №326395299 перейшло до ТОВ «Таліон плюс» (а.с. 1, 10-12). Згідно реєстру прав вимоги від 24.09.2024 року до договору Факторингу № МВ-ТП/1 від 24.09.2024 року заборгованість [PERSON] становить 65017,03 грн., яка складається з: 20098,00 грн. заборгованість за кредитом, 44919,03 грн. заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 12-13). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦК України. Відповідно до цієї норми зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Разом з тим, слід звернути увагу на те, що відповідно до частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023 року. Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Договір кредитної лінії № 326395299 укладено 19 липня 2024 року, тобто, під час дії другої частини тимчасового періоду, визначеного п. 17 розділу 4 Закону України «Про споживче кредитування», яким визначено максимальний розмір денної процентної ставки 1,5 %. 21 серпня 2024 року вказаний тимчасовий період закінчився, внаслідок чого почав діяти максимальний розмір денної процентної ставки Закону України «Про споживче кредитування» визначений ч.5 ст.8 закону, а саме 1%. Отже стягненню підлягають проценти за користування кредитом лише за період з 19.07.2024 року по 20.08.2024 року (влючно). А проценти за період з 21.08.2024 року по 15.12.2024 року не підлягають до стягнення, так як вони нараховані за процентною ставкою, при застосуванні якої денна процентна ставка виходить за межі максимальної ставки передбаченої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а самостійно змінювати та встановлювати умови кредитного договору не входить до повноважень суду. Крім того, застосувати максимальний розмір процентної ставки в 1% в день в даному випадку неможливо, оскільки проценти в договорі вважаються неузгодженими між сторонами. Так, розмір процентів, нарахованих по денній ставці 1,5% за період з 19.07.2024 року по 20.08.2024 року (влючно) становить 9 647,04 грн. (20 098 х 1,5% x 32 дні). Таким чином, загальна заборгованість по процентам за користування кредитом становить 9 647,04 грн. А тому, враховуючи, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки передбачені договором кредиту належним чином не виконав, суд знаходить позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме необхідно стягнути тіло кредиту - 20098,00 грн та відсотки в розмірі 9647,04 гривень, всього 29745,04 гривень. Звертаючись до суду з позовною заявою, позивач сплатив 2422,40 грн. судового збору, які просив стягнути з відповідача на його користь. Зважаючи на те, що позовні вимоги суд задовольняє частково на 45,75 %, то з відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог в сумі 1108,25 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; Згідно з ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до пунктів 4, 6, 9 статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Згідно з пунктами 1, 2, 6 частини першої статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги (частина перша статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Частинами третьою, п`ятою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно зі статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Представництво та захист позивача здійснювала адвокат Колінько А.В., на підставі договору про надання правової допомоги від 02.12.2024 року. Згідно договору про надання правової допомоги від 02.12.2024 року, укладеного між адвокатом АО «Ліга юридичних технологійта інновацій», адвокат зобов`язався надавати правову допомогу у справі щодо стягнення заборгованості з [PERSON] , здійснювати її представництво та захист, оплата послуг проводиться в розмірі 5000,00 грн. Актом прийому-передачи наданих послуг від 30.12.2024 року до договору про надання правничої допомоги від 02.12.2024 року сторони погодили розмір витрат на оплату вартості наданої правничої допомоги, а саме - загальна сума 5000,00 гривень. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в даній справі не є співмірним з складністю справи та виконаних адвокатом робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову, а тому, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, зокрема, рівень складності юридичної кваліфікації спірних правовідносин, обсяг та обґрунтованість підготовлених позивачем документів, їх значення для розгляду справи, витрати на правничу допомогу мають складати 3000,00 грн.

Outcome: partial