Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом про визнання факту перебування у шлюбі, визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 23.07.1998 Кам`яною селищною радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 22, після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] . Вказана нерухомість належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.1988 № 61, посвідченого виконкомом Кам`яної селищної ради Вільнянського району Запорізької області та зареєтрованого в ЗМБТІ в реєстровій книзі за № 197. Спадкоємцями за законом першої черги за приписами ст. 529 ЦК України (в редакції 1963 року) є чоловік померлої [PERSON] та донька - позивачка у справі [PERSON] . Батько позивача [PERSON] прийняв спадщину після смерті дружини, оскільки на час її смерті був зареєстрований та проживав разом із нею за однією адресою, проте своїх спадкових прав не оформив. [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16.03.1999 Кам`яною селищною радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 10. Постановою державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 17.04.2021 № 549/02-31, позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме із оформлення спадщини на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] із тих підстав, що позивачкою не надано свідоцтва про шлюб батьків [PERSON] та [PERSON] . У Державному реєстрі актів цивільного стану громадян також відсутні відомості щодо актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] . Позивачка просить встановити факт перебування у шлюбі жінки [PERSON] , [INFO] , та чоловіка [PERSON] , [INFO] . Визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на житловий будинок [ADDRESS] як за спадкоємицею після смерті батька - [PERSON] , померлого [INFO] , який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, яке залишилося після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , але не переоформив своїх спадкових прав. Ухвалою суду від 14.08.2025 відкрито провадження у вказаній у цивільній справі у порядку загального позовного провадження, з одночасним витребуванням від державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) завіреної копії спадкової справи № 334 за 1999 рік, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . У судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, просили позов задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - адвокат Сашков М.В. подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, позов визнав. Представник третьої особи Вільнянської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення. Із довідки № 457, виданої 27.06.2025 виконавчим комітетом Матвівської сільської ради Запорізького району Запорізької області встановлено, що відповідно до відомостей паперових носіїв картотеки реєстраційного обліку місця проживання/перебування фізичних осіб, що містяться у виконавчому комітеті Матвіївської сільської ради Запорізького району Запорізької області за адресою: [ADDRESS] , із 1980 року по день смерті проживали та були зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . До матеріалів справи долучено копію договору купівлі-продажу від 15.04.1988, згідно з яким [PERSON] придбано житловий будинок [ADDRESS] . Згідно з копією технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] , належить 1/1 частки [PERSON] Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 28.08.1960 встановлено, що [INFO] народилась [PERSON] , батьком якої зазначений « [PERSON] ", матір`ю зазначена [PERSON] Зі свідоцтва серії [NUMBER] , виданого 16.05.1988, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб [INFO], після реєстрації шлюбу змінено прізвище позивачки на " [PERSON] ". Матеріали спадкової справи містять заповіти [PERSON] та [PERSON] , складені 12.08.1996 на користь дочки [PERSON] , посвідчені Кам`яною селищною радою Вільнянського району Запорізької області. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 23.07.1998 Кам`яною селищною радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 22. [INFO] помер батько позивачки - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 16.03.1999 Кам`яною селищною радою Вільнянського району Запорізької області, актовий запис № 10. Постановою державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 17.04.2021 № 549/02-31, позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме із оформлення спадщини на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] із тих підстав, що позивачкою не надано свідоцтва про шлюб батьків [PERSON] та [PERSON] . За приписами Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», навезений у ст. 273 ЦПК (1502-06) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. Відтак, суд дійшов висновку, що за наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, що безперечно кореспондується із вказаною постановою Пленуму. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, прийнятої і проголошеної резолюцією 217A Генеральної Асамблеї ООН від 10.12.1948, встановлено, що кожна людина має право володіти майном. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до п. п. 4,5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, норми цього Кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01.01.2004. Відповідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду від 18.01.2018 у справі № 556/1354/15-ц, за змістом ч. ч. 4, 5 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК (2004 року), відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01.01.2004), або якщо вона була прийнята хоча б одним із спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР (1963 року). Спадкові відносини виникають із моменту відкриття спадщини. Як ч. 2 ст. 1220 ЦК, так і ст. 525 ЦК УРСР (1963 року) визначають, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Таким чином, за змістом указаних норм, відносини спадкування регулюються нормами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року, а в разі відкриття спадщини до зазначеної дати (строк на прийняття якої закінчився до 01.01.2004), або якщо вона була прийнята хоча б одним зі спадкоємців, до таких спадкових відносин застосовуються норми ЦК УРСР (1963 року). За приписами ч. ч. 1,2 ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК УРСР). Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст. 526 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. За приписами ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18.06.1994 № 18/5, яка діяла на час виникнення правовідносин, було визначено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути, зокрема, довідка виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. За таких обставин, суд дійшов висновку, що батьком позивачки [PERSON] , який помер [INFO] фактично прийнято спадщину у вигляді житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , після померлої [INFO] дружини [PERSON] , вступивши у фактичне володіння спадковим майном, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР свідчить про прийняття ним спадщини. Про відмову від спадщини [PERSON] , який помер [INFO] , не заявляв. Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до беззаперечного висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, відповідно до ч. 3 ст. 136 ЦПК України із відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 3281,20 грн. грн.

Outcome: approved