Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача. ТОВ «Фінансова компанія «ТЕХНОФІНАНС» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором\~позики від\~29\~липня 2024\~року №\~3325512036-034425\~в розмірі\~16\~610 гривень та судових витрат. Заявлені вимоги\~обґрунтовані тим,\~що 29 липня 2024 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ТЕХНОФІНАНС» та [PERSON] укладено Договір позики «Особливий» № 3325512036-034425, відповідно до якого останній отримав кредит у сумі 5 000 гривень шляхом перерахування на банківську картку позичальника № [NUMBER] зі строком повернення до 27 серпня 2024 року включно. Відповідно до умов Договору відповідач повинен був сплачувати заборгованість за графіком. Проте, умови договору не виконав, гроші в строк не повернув, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 16 610 гривень, яка складається з: 5 000 гривень заборгованість за тілом кредиту; 1 610 гривень борг відсотків за кредитом; 10\~000 гривень борг штрафу, що і стало підставою для звернення до суду. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді від 30\~червня 2025\~року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі та додаткові пояснення у справі. У поясненнях позивач звертає увагу суду, що договір позики № 3325512036-034425 був укладений між позивачем та відповідачем 29 липня 2024 року, датою з якої перехідні положення ЦК України\~не поширюються на дані правовідносини та нарахована пеня є законною, а тому підлягає стягненню в судовому порядку. Також зазначають, що наразі в законодавстві присутня ієрархічна колізія, яка вирішується за допомогою правила «lex specialis derogate lege generali» (спеціальний закон скасовує дію загального). Листом від Міністерства юстиції за вих. № 758-0-2-08- 19 від 26 грудня 2008 року визначено, що норми законодавства, в разі наявності колізії визначаються в такий спосіб: колізія норм права вирішується шляхом вибору того нормативного акта, який має бути застосований до конкретного випадку (юридичного факту). Отже, встановлені в розділах 4, 6 та п. 6.3 договору позики, штрафи та пені за невиконання зобов`язань за договором є законними та вимога в позові про стягнення пені в розмірі 10\~000 гривень підлягає, задоволенню в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. На підставі статей 280,\~281\~ЦПК України судом вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» та [PERSON] 29 липня 2024 року укладено договір позики «Особливий» № 3325512036-034425, у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до п. 2.1 кредитного договору позикодавець надає позичальнику, а позичальник приймає в позику грошові кошти в сумі 5 000 гривень на умовах строковості, оплатності та поверненності, у встановлений цим договором строк на визначених ним договором умовах зобов`язується повернути позику, сплатити проценти та комісії за користування позиченими коштами. Кредитні кошти надаються шляхом перерахування на банківську картку позичальника [NUMBER] суми кредиту з врахуванням положень п. 2.6.2 (а.с. 9-20). Відповідно до п. 2.3 Договору строк кредитування (строк позики) за цим договором складає 30 календарних днів, позика має бути повернута у термін до 27 серпня 2024 року включно. Згідно пункту 2.5 Договору за користування позикою позичальник сплачує проценти за користування коштами за фіксованою процентною ставкою. Розмір процентів за користування коштами складає 1,40 % від суми позики, нараховується щоденно, починаючи з 8-го дня від дня видачі Позики. Нарахування процентів за користування Позикою повністю і остаточно припиняється в останній день повернення Позики 27 серпня 2024 року. Сторони погоджуються, що при неповерненні Позики у встановлений Договором строк кредитування Позичальник сплачує проценти за неправомірне користування грошовими коштами після закінчення визначеного Договором строку кредитування відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до додатку до Договору позики «Особливий» № 3325512036-034425, який є невід`ємною частиною договору, та підписаний позичальником [PERSON] цифровим ідентифікатором «j5UZmx», встановлено графік платежів, обчислення загальної вартості позики та реальної річної відсоткової ставки, кількість, розмір та періодичність внесення позичальником платежів з повернення позики та сплати процентів за користування коштами, а також визначена загальна вартість позики для позичальника та реальна річна процентна ставка за договором про споживчий кредит (а.с. 22). Згідно з платіжним дорученням № 14372 від 29 липня 2024 року ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» здійснило перерахунок коштів у сумі 4 510 гривень на номер картки № [NUMBER] , призначення платежу: 1447180456, надання позики згідно договору кредитування № 3325512036-034425 від 29 липня 2024 року (а.с. 23) . Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором загальна сума заборгованості станом на 20 червня 2025 року становить 16 610 гривень, яка складається з 5 000 гривень заборгованість за тілом кредиту, 1 610 гривень борг за відсотками, 10 000 гривень - борг штрафу (а.с. 24-25). ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір укладений в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис». Порядок укладення електронного договору передбачено нормою ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами ст. 12 цього Закону, передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11цього Кодексу. В силу статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором. Із змісту ст. 1054 ЦК України слідує, що за кредитним договором, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки та порядок їх сплати визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення кредитного договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, встановлені договором. Відповідач зобов`язання за Кредитним договором від 29 липня 2024 року №3325512036-034425 не виконав. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 № 3498-ХІ (далі Закон № 3498-ХІ), відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Зазначений Закон № 3498-ХІ набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ХІ, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-ІХ встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи те, що кредитний договір було укладено 29 липня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом № 3498-IX, до спірних правовідносин підлягає застосуванню ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,40% є нікчемною в силу положень ч. 5 ст. 8 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином, для нарахування процентів за користування відповідачем кредитними коштами, слід застосувати максимальну денну процентну ставку в розмірі 1%. Суд дійшов до висновку, що оскільки [PERSON] порушив зобов`язання\~щодо повернення\~кредиту та\~сплати процентів на підставі статей 525-527, 530, 611, 629, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, заборгованість відповідача за кредитним договором №3325512036-034425 від 29 липня 2024 року, яка підлягає стягненню на користь ТОВ «ФК\~«ТЕХНОФІНАНС» становить 6500 гривень, з яких: 5000 гривень заборгованість за тілом кредиту; 1500 гривень відсотки за користування кредитом, нараховані у розмірі 1% від суми кредиту за кожний день користування (5000 грн х 1% х 30днів/100=1500 гривень). Разом з тим, суд не погоджується із нарахованим штрафу у сумі 10 000 гривень з огляду на таке. Указом Президента\~України від\~24\~лютого 2022\~року №\~64/2022\~«Про введення\~воєнного стану\~в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який на цей час триває. Згідно пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Враховуючи вищевказані положення закону, суд приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача штрафу в сумі 10 000 гривень задоволенню не підлягає. Отже позов ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» підлягає частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача заборгованості в розмірі 6 500 гривень, з яких: 5 000 гривень\~ заборгованість за тілом кредиту; 1 500 гривень\~ заборгованість по відсоткам. V. Розподіл судових витрат. Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати (а.с. 41), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 947 гривень 96 копійок (6500 х 2422,40/16610). Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 гривень. Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» надало суду лише договір № 03/01 про надання правової допомоги від 03 січня 2024 року укладений між адвокатом Кшуташвілі В.О. та ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» (а.с. 32). Відповідно до частин 1, 2 ст.\~33 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, і що витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справ разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частини 1-3\~статті 137 ЦПК України). Згідно з ч. 8\~ст. 141ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені (частини 1 та 3\~статті 133 ЦПК України). Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Вищезгадані докази повинні надаватися суду до ухвалення рішення по суті спору (постанова Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі № 462/6095/15-ц). У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18). Згідно договору № 03/01 про надання правової допомоги від 03 січня 2024 року, укладеного між адвокатом Кшуташвілі В.О. та ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС», оплата послуг адвоката здійснюється на підставі наданих актів виконаних робіт (п. 4.1). Отримання винагороди адвокатом за надання правової допомоги відбувається у формі гонорару (п. 4.2). Однак, позивачем згідно п. 4.1 та п. 4.2 договору № 03/01 про надання правової допомоги від 03 січня 2024 року не надано було суду докази про те, що ТОВ «ФК «ТЕХНОФІНАНС» понесло 5 000 гривень витрат на правову допомогу. Крім того, сторона позивача до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, не подавала, тому в цій частині суд відмовляє. На підставі наведеного,

Outcome: partial