Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

До суду 10.07.2025 надійшов у електронній формі позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому представник зазначає, що 25.05.2025 між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] укладено кредитний договір № 12686, відповідачем електронним цифровим підписом підписано пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) та отримано на свій рахунок кошти у розмірі 5 000 грн на строк 365 днів. Відповідач умови договору належним чином не виконувала, внаслідок чого має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Процент» що і змусило звернутися до суду. Станом на дату подання позову, заборгованість відповідача по Кредитному договору перед Позивачем складає 30 820 грн, у тому числі 5 000 грн - тіло кредиту, 25 820 грн - нараховані проценти. Тому, покликаючись на статті 509, 525, 526, 530, 610, 612, 1049, 1054 Цивільного кодексу України, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у загальному розмірі 30 820 гривень, а також судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 гривень та витрат на правничу допомогу у розмірі 10 000 гривень. Ухвалою від 11.07.2025 відкрито провадження у справі, призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 11.08.2025, у зв`язку з неявкою відповідачки відкладено на 11.09.2025, а у подальшому на 12.09.2025, коли проведено розгляд справи та суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, його ухвалення та проголошення відкладено на 13:20 год 15.09.2025. Представник позивача Руденко К.В. в судове засідання не з`явився, у позовній заяві висловив клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася шляхом направлення повістки про виклик до суду, відповідно до трекінгу АТ «Укрпошта» відправлення вручено одержувачу особисто 21.08.2025. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до п.п. 2, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Дослідивши матеріали справи і оцінивши їх у сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини. Між ТОВ «ФК «Процент» та [PERSON] 25.05.2024 укладений електронний кредитний договір № 12686, підписаний позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором 958895, котрий направлявся відповідачу 25.05.2024 о 15:40:59 шляхом надсилання повідомлення на мобільний телефон [NUMBER] , який зазначений у кредитному договорі, що підтверджується пропозицією про укладення кредитного договору (офертою), паспортом споживчого кредиту. У вказаному кредитному договорі сторонами погоджено всі істотні умови щодо суми і строку кредиту, сплати відсотків за користування кредитним коштами, розміру і типу процентної ставки. За умовами п. 1.1. кредитного договору сума кредиту складає 5 000 грн. Пунктом 1.2. договору визначено, що процентна ставка становить - 1,5% від суми кредиту за кожний день користування (річна процентна ставка 547,50%). Строк, на який надається кредит - 365 днів з сплатою кредиту в кінці строку користування згідно додатку №1, періодичність платежів зі сплати відсотків кожні 20 днів, що визначено пунктом 1.3. кредитного договору. Видача відповідачу кредитних коштів в сумі 5 000 грн на рахунок споживача за використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача [NUMBER] , підтверджується ТОВ «Пейтек» №202500707-2 від 07.07.2025 та випискою по рахунку наданого АТ «Ощадбанк», що є доказом того, що відповідач отримала кошти на власний рахунок, а отже прийняла пропозицію кредитодавця - ТОВ «ФК «Процент». Згідно з детальним розрахунком заборгованості за кредитним договором №12686 від 25.05.2024, заборгованість [PERSON] становить 30 820 грн та складається із основного боргу в сумі 5 000 грн, заборгованості по процентах в сумі 25 820 грн. Відповідачкою здійснювались часткові погашення кредитної заборгованості, а саме 06.08.2024 було сплачено 1 555 грн. Частиною першою статті 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Враховуючи наведене, позивачем належним чином доведено факт отримання кредитних коштів відповідачем, зокрема, попереднє підписання кредитного договору та ознайомлення з його умовами, в результаті чого боржник взяв на себе зобов`язання повернення кредиту, які він не виконав, тобто відповідачем не виконано умови укладено кредитного договору та не повернуто позивачеві отримані кредитні кошти, а також не сплачено проценти за користування ними, чим порушено права позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 525 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ч. 1 ст. 1046 ЦК України). Як визначено ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, позовна вимога в частині сплати заборгованості по процентах у розмірі 1 975 гривень вочевидь не відповідає вимогам закону, виходячи з такого. Так, нарахування відсотків за користування кредитним коштами у розмірі 1,5 % на день за період з 21.08.2024 по 25.04.2025 здійснено з порушенням загальних правових та організаційних засад споживчого кредитування в Україні, визначених Законом України «Про споживче кредитування», нормами ч. 5 ст. 8 якого у редакції на час укладення договору визначено, що максимальний розмір денної процентної ставки за вказаний період не може перевищувати 1%. Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Як визначено п.п. 1-2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка - загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту. Відповідно до правових висновків зазначених у постановах Верховного Суду від 19.10.2022 № 501/19/17; від 22.06.2022 № 296/7213/15; від 19.01.2022 № 199/5072/19; від 19.01.2022 № 204/3530/17, якщо суди не погоджуються з боргом заявленим банком до стягнення, як таким, що не відповідає правильному розрахунку, то суди повинні самі навести розрахунок боргу та описати з правової точки зору чому саме в такому розмірі повинен борг та чому платежі заявлені банком не можуть бути стягнуті. У даному випадку необхідно зробити розрахунок відсотків за період з 25.05.2025 по 20.08.2024 (88 днів) з урахуванням денної процентної ставки вказаної в кредитному договорі 1,5 %, а з 21.08.2024 по 25.05.2025 (276 днів), слід врахувати, що денна процентна ставка не може перевищувати 1%. 5 000 грн (тіло кредиту) * 88 (кількість днів) * 1,5% (денна процента ставка) = 6 600 грн. 5 000 грн (тіло кредиту) * 276 (кількість днів) * 1% (денна процента ставка) = 18 800 грн. Отже, розмір процентів у даному випадку визначається судом у загальному розмірі 25 400 гривень (6 600 грн+18 800 грн), а сума процентів, що підлягають сплаті, повинна визначатися з урахуванням сплачених відповідачкою коштів, а саме 25 400 грн - 1 555 грн = 23 845 грн. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчиненням нею процесуальних дій. Позивачем надано суду докази на підтвердження обставин, на які він посилається, відповідач будь-які докази до суду не надав. Тому, справа розглянута на підставі наявних доказів, за результатами чого суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог частково, а саме в розмірі 28 845 гривень, у тому числі 5 000 гривень сума кредиту, 23 845 гривень сума процентів, а в решті позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги задоволено частково (на 28 845 гривень із заявлених 30 820 гривень, тобто на 93,59%), з відповідача необхідно частково стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 267,12 грн (2 422,40 гривень * 93,59%). Щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату правової допомоги, зазначених у позовній заяві в розмірі 10 000 гривень, слід зазначити таке. Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин першої та другої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, 03.06.2024 між ТОВ «Фінансова компанія «Процент» та адвокатом Руденком Костянтином Васильовичем укладено договір про надання правової допомоги № 03/06/2024, а вже 30.04.2025 сторонами підписано акт про отримання правової допомоги № 36. Відповідно до вказаного акту, адвокатом упродовж однієї доби надано 2 види послуг загальною тривалістю 10 год загальною вартістю 10 500 грн, зокрема: - складання та подання до суду позовної заяи (підготовка доказів/додатків до позовної заяви) моніторинг та аналіз судової практики ) вартістю 9 000 грн; - складання адвокатського запиту про витребування доказів вартістю 1 000 грн. Вартість наданих послуг має бути оплачена адвокату протягом 30 банківських днів з дати підписання договору. Отже, наданими позивачем доказами підтверджується розмір очікуваних витрат у сумі 10 000 грн. При визначенні суми відшкодування розміру витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру (аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 9009/371/18 та в постанові від 05.06.2019 у справі № 922/928/18). У постанові від 19.11.2020 у справі № 734/2313/17 Верховний Суд наголосив, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial