Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів з даним позовом посилаючись на те, що 15.03.2001 року між ним та [PERSON] відповідно до ЗУ «Про то\-варну біржу», Правил біржової торгівлі, був укла\-дений Договір купівлі-продажу нерухомого майна, що підтверджується копією договору купів\-лі продажу нерухомості від 15.03.2001 року. У відповідності до вказаного Договору об`єктом купівлі-продажу є житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] на земельній ділянці розміром 0,32 га. Даний Договір купівлі-продажу був зареєстрований на товарній біржі «Україн\-ська товарна біржа» 15.03.2001 року за реєстраційним номером 135323. Після укладення договору позивач став користуватись придбаним будинком та земельною ділянкою, на якій він розташований і дані об`єкти нерухомості належать йому по теперішній час. За час його володіння будинком ніхто не ставив під сумнів щодо законності набуття позивачем права власності на дане житло, однак коли він звернувся до ТОВ «Земельно кадастрове бюро» для виготовлення технічної документації на землю, виявилось, що колишній власник будинку [PERSON] оформив землю шляхом виготовлення Державного акту на право власності на землю. При цьому позивач не був проінформований про набуття [PERSON] права власності на землю, тому при купівлі-продажу будинку питання щодо відчудження земельної ділянки не ставилось. Також позивач зазначає, що на час укладення Договору йому не було відомо, що правочин підлягає но\-таріальному посвідченню, оскільки на той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно до якого, зокрема ст. 15, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотаріаль\-ному посвідченню не підлягають. Таким чином, через зміну законодавства було порушено право власності і на даний час позивач не може розпорядитися належною йому квартирою, а тому змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. До початку судового засідання представник позивача подав до суду заяву в якій позов підтримала повністю, просив суд слухати справу за його відсутності. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, однак надіслали до суду заяви, в яких позов визнали повністю та просили суд слухати справу без їх присутності. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. В судове засідання всі особи, які беруть участь у справі, не з`явились, у зв`язку з чим в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, надані по справі, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного: Згідно договору купівлі-продажу нерухомості від 15 березня 2001 року, [PERSON] продав, а [PERSON] придбав об`єкт нерухомості - житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] на земельній ділянці 0,32 га. Даний договір був зареєстрований на товарній біржі «Українська» за 135323, а також зареєстрований в Тальнівському відділку БТІ за реєстраційним номером 87, що підтверджується написом на договорі. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,327 га., що знаходиться по [ADDRESS] ,цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO] і його спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Згідно ст. 15 Закону України „Про товарну біржу", від 10 грудня 1991 року (яка на момент укладання договору купівлі-продажу була чинна) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України у п. 4 постанови від 28 квітня 1978 року № 3 (з наступними змінами) „Про судову практику про визнання угод недійсними" якщо нотаріально не посвідчена угода виконана повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі визнати таку угоду дійсною. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна зі сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. На підставі ст. 220 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику про визнання угод недійсними"

Outcome: approved