Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

[PERSON] звернулася до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області з позовною заявою, в якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Вимоги позову обґрунтовано тим, що від спільного шлюбу з відповідачем вона має дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02.02.2015 року було розірвано шлюб між нею та відповідачем, який був зареєстрований 11 січня 2011 року Виконавчим комітетом Садківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, актовий запис №2. Після цього відповідач припинив будь-яке спілкування з дитиною, не займався та не цікавився її життям, здоров`ям, духовним та фізичним розвитком. 16.03.2018 року Бердичівським міськрайонним судом було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) боржника, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В квітні 2018 року відповідач звернувся до Бердичівського міськрайонного суду з позовною заявою про виключення відомостей про нього, як батька, з актового запису про народження доньки. Рішенням Бердичівського міськрайонного суду від 17.05.2019 року в задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про виключення відомостей про особу, як батька, з актового запису про народження дитини відмовлено. Вказує, що фактично з моменту розірвання шлюбу лише вона займається вихованням та навчанням дитини, а також її утриманням. Забезпечує її житлом, одягом, їжею, гідними умовами життя, піклується про її духовний, фізичний, розумовий розвиток та здоров`я. Фактично з 2011 року, відповідач життям дитини не цікавиться, не бере участі у її вихованні та утриманні. Зазначає, що на даний час вона одружена з [PERSON] , який піклується про її дитину, забезпечує її матеріально, займається її духовним та фізичним розвитком . Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 31.03.2025 відкрито загальне провадження у справі (а.с. 32). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду від 22.04.2025 повторно витребувано у Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області висновок про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав [PERSON] , стосовно доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 41). Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21.05.2025 закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду (а.с. 50). Позивачка в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримала повністю, вказала, що з відповідачем вона розлучилася більше як 13 років тому, дитині тоді було 2 роки, з тих пір він не спілкується взагалі з дитиною. Він ні коли не вітав її з днем народження, не розмовляв з нею, не цікавився її життям, навчанням, особистим розвитком. Матеріальної допомоги ніколи не надавав, вона має судовий наказ про стягнення аліментів, але не пр"являла його до виконання. Відповідач ніколи не запрошував дитину до себе до дому. На даний час він має іншу родину, дитину. Відповідач вважає, що він не є батьком [PERSON] . Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про розгляд справи повідомлений належним чином, за зареєстрованою адресою проживання. Причини неявки суду не повідомив. Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області в судове засідання свого представника не направили. Відповідно до поданого клопотання від 13.05.2025 просять суд слухати справу за відсутності уповноваженого представника (а.с. 46). Суд, за згодою позивачки, ухвалює заочне рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, свідків, думку дитини - [PERSON] , [INFO] , дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано на підставі заочного рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 02.02.2015 року (а.с.19). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07.02.2011, сторони являються батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 17). На підставі судового наказу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 16.03.2018 з [PERSON] стягнуто на користь позивачки аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) з 15.02.2018 року і до повноліття дитини (а.с.20). Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17.05.2019 [PERSON] відмовлено у задоволенні позову про виключення відомостей про нього, як батька дитини, з актового запису про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.21 - 22). Наразі позивач [PERSON] одружена з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , яке видане 11.12.2024 року Бердичівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Бердичівському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) (а.с.12). Згідно витягів з реєстру територіальної громади №2024/012387664 від 14.10.2024 та №2025/001195310 від 27.01.2025 [PERSON] , [INFO] та її донька [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.15,18). Згідно довідки №25 від 03.02.2025 [PERSON] навчається у 8 класі Гуровецьої філії Непедівського ліцею Глуховецької селищної ради (а.с.23). Відповідно до характеристики на [PERSON] , Гуровецькою філією Непедівського ліцею Глуховецької селищної ради, мама дитини приділяє належну увагу вихованню доньки. Підтримує зв`язок з класним керівником у телефонному та очному режимі, цікавиться її успіхами у навчанні і поведінкою, систематично відвідує батьківські збори. Батько [PERSON] контакту з школою, де вчиться дитина, не підтримує, з вчителями не спілкується, не займається вихованням своєї дитини, не відвідує батьківські збори (а.с.24). Згідно довідки №24 від 03.02.2025, виданої Непедівським ліцеєм Глуховецької селищної ради, [PERSON] регулярно відвідує заняття у школі. Дитина завжди охайна, доглянута. Мати дитини спілкується з педагогами, які навчають доньку, цікавиться шкільним життям дитини. Батько [PERSON] контакту із школою, де вчиться дитина, не підтримує, з вчителями не спілкується, не займається вихованням своєї дитини, не відвідує батьківські збори (а.с.25). Актом обстеження умов проживання від 25.02.2025 року,комісією в складі старости Сергійчук О.Т. , діловода Гук Ж.М. , фахівця із соціальної роботи Мисик О.І. проведено обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї [PERSON] .Встановлено, що сім`я проживає у будинку площею 55 кв.м., який складається з 4 кімнат. Будинок у належному стані, в кімнатах чисто та затишно, є газове обладнання та підведена вода. В господарстві є два трактора, троє свиней, троє корів та телят. [PERSON] працює в ТОВ «Факт». Її чоловік [PERSON] перебуває на військовій службі. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови, зокрема: є окрема велика дитяча кімната, окреме ліжко, письмовий стіл для навчання, ноутбук, мобільний телефон, різноманітні книги та м`які іграшки (а.с.26). Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Семенівської сільської ради Бердичівського району Житомирської області від 02.05.2025 року №62, органом опіки та піклування прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 47 - 48). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що проживає в одному селі з позивачкою, знайома з відповідачем. Відповідач не спілкується з донькою, він проживає в іншому селі. Вона спілкується з дівчинкою і з її слів знає, що відповідач з нею ніколи не спілкувався. Вона була свідком того, як відповідач проїхав біля дитини на велосипеді і не привітався з нею. Коли дівчинка проходила біля його будинку, то він від неї ховався. Дівчинку утримує повністю позивачка та її чоловік. Свідок [PERSON] повідомила, що позивачка сама виховує дитину, відповідач покинув їх коли [PERSON] було 2 роки і з тих пір з дитиною не спілкувався і не цікавився нею. Він ніколи не допомагав матеріально утримувати доньку, він навіть не дивиться на дитину , коли її зустрічає. Батьки відповідача з [PERSON] також не спілкуються. Відповідач ніколи не вітав доньку з днем народження. Свідок [PERSON] суду повідомила, що є сусідкою позивачки, відповідач не цікавиться донькою з тих пір, як їй виповнилося 2 роки. Вона особисто бачила, що відповідач не вітається з донькою. Дівчинку виховувала тільки позивачка. Відповідач проживає в сусідньому селі, а його батьки проживають в їхньому селі. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. 9-10 ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України). Відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, яке надасть їй полегшення, тому необхідно оцінити позитивний результат для дитини, який має настати. Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав. Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Такого ж висновку і дійшов ВССУ в ухвалі від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц ВССУ зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вказав, що потрібно встановити винну поведінку батька щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, чи можливо змінити його поведінку в кращу сторону попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а також сприяти захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування та перевірити ставлення дитини до свого батька. ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. У п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17). Як встановлено судом відповідач [PERSON] не цікавиться донькою на протязі тривалого часу, не дбає про її фізичний та духовний розвиток, самоусунувся від виховання дитини. Позивачка [PERSON] самостійно дбає про доньку, її розвиток, виховання, матеріальне забезпечення. Наведені обставини, на думку суду, свідчать про те, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків стосовно дитини, така поведінка відповідача аж ніяк не свідчить про його бажання надалі мати та виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до доньки. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. В судовому засіданні судом була вислухана дитина - [PERSON] , [INFO] , яка пояснила суду, що відповідача вона бачила останній раз [INFO] у подруги на день народженні, він лише з нею привітався і все. Відповідач ніколи з нею не спілкувався, не приходив до них додому, не вітав її з днем народження, також він ніколи до неї не телефонував, окрім слова " привіт" він нічого їй не говорив. Вона проживає з мамою, татом ( мамин чоловік), бабусею і дідусем. Батько також матеріально ніколи їм не допомагав. Більше 9 років вона проживає з іншим батьком, а відповідач не є їй батьком, тільки по документам, тому вона просить, щоб його позбавили батьківських прав відносно неї. Зважаючи на викладене, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують своїх батьківських обов`язків, суд приходить до висновку про необхідність позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211.20 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved