Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

22.08.2025 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом і свої вимоги обґрунтовує тим, що з 11.01.2024 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON] , [INFO] . На сьогодні спільне життя з відповідачем не склалося, проживають окремо. Дитина проживає разом з матір`ю. Оскільки позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років та не має можливості працевлаштуватися, а відповідач не бажає матеріально допомагати, тому вона опинилась у скрутному матеріальному становищі. Відповідач є здоровим, працездатним чоловіком, має змогу працювати і, тому вважає, що він має можливість надавати допомогу і на її утримання. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з моменту подання позову і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, зазначивши, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дружини у розмірі 1/8 частки його заробітку (доходу). Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що сторони з 11.01.2024 року перебувають в шлюбі, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у м.Суми Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис 16 (а.с.5). Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Згідно з ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Відповідно до ст.84\~СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Стаття 85\~СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 ст.84\~СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. У Постанові Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15.05.2006\~року №\~3\~"Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів" зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, з урахуванням обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходів), щомісячно. Так як позивач при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст.\~141\~ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 1211 грн 20 коп. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved