Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

В провадженні суду перебуває вказана позовна заява, в якій представник позивача, враховуючи заяви про зміну предмета позову, які були прийняті ухвалами суду, просить: -визнати незаконною передачу ТОВ «ХАРКІВГАЗЗБУТ», персональних даних [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , третім особам - ТОВ "БЮРО КС", ЄДРПОУ 45388761, та ТОВ «УКРБОРГ», ЄДРПОУ 34482256. -зобов`язати ТОВ «ХАРКІВГАЗЗБУТ», ЄДРПОУ 39590621, виконувати обов`язок зі збереження персональних даних [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , отриманих при наданні послуг, шляхом утримання від передачі третім особам з метою спонукання стягнення заборгованості. -зобов`язати ТОВ "БЮРО КС", ЄДРПОУ 45388761, видалити з бази даних ТОВ "БЮРО КС", ЄДРПОУ 45388761 всю інформацію про [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , як таку, що отримана незаконно. -зобов`язати ТОВ "БЮРО КС", ЄДРПОУ 45388761, припинити неправомірні дії, що полягають у дзвінках та повідомленнях на номер телефону [NUMBER] [PERSON] , щодо заборгованості перед ТОВ «ХАРКІВГАЗЗБУТ». -зобов`язати ТОВ "УКРБОРГ", ЄДРПОУ 34482256, видалити з бази даних ТОВ "УКРБОРГ", ЄДРПОУ 34482256, всю інформацію про [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , як таку, що отримана незаконно. -зобов`язати ТОВ «УКРБОРГ», ЄДРПОУ 34482256, припинити неправомірні дії, що полягають у дзвінках та повідомленнях на номер телефону [NUMBER] [PERSON] , щодо заборгованості перед ТОВ «ХАРКІВГАЗЗБУТ». В обгрунтування позову зазначено, що позивач є споживачем послуг з надання побутового газу за адресою [ADDRESS] , за особовим рахунком № [NUMBER] , які надаються відповідачем ТОВ «ХАРКІВГАЗЗБУТ». В грудні 2020 року ТОВ «ХАРКІВГАЗЗБУТ» звернувся до [PERSON] із позовом про стягнення заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] в розмірі 28 457,63 грн за період з 01.10.2015 по 30.11.2020, а також трьох відсотків річних та інфляційних втрат, яка прийнята до розгляду Ленінським районним судом м. Харкова по справі № 642/6864/20, провадження № 2/642/1914/20, за вказаним позовом, та за зустрічним позовом про стягнення переплати. Після початку широкомасштабного вторгнення, справу було передано до Київського районного суду м. Полтави, та продовжено її слухання за провадженням №2/552/1779/23. [PERSON] заперечував вказані позовні вимоги ТОВ «Харківгаззбут». Ухвалою Київського районного суду м. Полтави, за провадженням № 2/552/1779/23, 12 грудня 2023 року позов залишено без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача (представника позивача). Постановою Полтавського апеляційного суду від 26 серпня 2024 року, вказана ухвала залишена в силі. Від так, в судовому порядку заборгованість [PERSON] перед ТОВ «ХАРКІВГАЗЗБУТ» не встановлена, але на думку ТОВ «ХАРКІВГАЗЗБУТ», [PERSON] має перед ним прострочену заборгованість в розмірі 28 457,63 грн. В той час, на думку [PERSON] заборгованості не існує. Ще до ухвалення постанови Полтавським апеляційним судом з номеру телефону [NUMBER] ТОВ «ХАРКІВГАЗЗБУТ» почав надсилати sms-повідомлення Позивачеві за його номером телефону [NUMBER] , вимагаючи сплати боргу в розмірі 28340,95 до 31.01.2024 з погрозою того, що борг перед ТОВ «ХАРКІВГАЗЗБУТ» з 01 лютого буде переданий колекторам. 12.02.2025, 05.03.2025, 12.03.2025, 26.03.2025, 28.03.2025 позивачу з різних мобільних номерів телефону, від відповідача 2 - ТОВ «Бюро КС», почали надходити повідомлення про передачу до Бюрок КС боргу перед ТОВ «ХАРКІВГАЗЗБУТ» в розмірі 28 340,05 грн. за дорученням, та заявлялись вимоги про сплату боргу. Також на номер телефону позивача від відповідача 2 здійснювались телефонні дзвінки з вимогою погашення боргу перед ТОВ «Харківгаз збут». На адвокатський запит ТОВ "БЮРО КС" зазначило, що з метою врегулювання простроченої заборгованості за спожитим природним газом, ТОВ «ХАРКІВГАЗЗБУТ», на підставі договору доручення № ХГЗ-03/10 2024 від 01.11.2024, укладеним між ТОВ "БЮРО КС" та ТОВ «ХАРКІВГАЗЗБУТ», передало договір 1310289443, де споживачем є [PERSON] , в роботу ТОВ "БЮРО КС", який є спеціалізованим підприємством зі збору платежів (стягнення боргів) за № 76 в реєстрі колекторських компаній НБУ, та яке діє не від власного імені, а за дорученням кредитора - ТОВ «ХАРКІВГАЗЗБУТ». Також ТОВ "БЮРО КС" зазначає, що фінансову інформацію отримує безпосередньо від кредитора. Крім того, представник позивача зазначила, що 06.05.2025 ТОВ «Харківгаз збут» знову передало персональні дані позивача та дані про погашення заборгованості ще одній сторонній особі - ТОВ «Укрборг», яке почало виконання доручення ТОВ «Харківгаз збут» та звернулось до позивача з вимогою про сплату заборгованості перед ТОВ «Харківгаззбут». Представник позивача вважає, що персональні дані Позивача, як суб`єкта персональних даних, що надані ним Відповідачеві 1, як розпоряднику та володільцю персональних даних Позивача, були передані Відповідачем 1 третім особам - ТОВ "БЮРО КС" та ТОВ «Укрборг» без згоди на те з боку суб`єкта персональних даних (Позивача) та використовуються всупереч меті їх надання. На підставі викладеного, представник позивача звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 29.04.2025 справу визнано малозначною, згідно з п.2 ч.6 ст. 19 ЦПК України, та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 14.05.2025 від ТОВ «Харківгаззбут» надійшов відзив на позов, згідно з яким представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Представник вказав, що позивач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надавалися ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» за адресою: м. Харків, вул. Старо-Кримська,16, за якою відкрито особовий рахунок № [NUMBER] з персоніфікованими даними Позивача, оскільки факт фактичного споживання природного газу та оплата споживачем ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» як постачальнику грошових коштів у рахунок оплати спожитого - розподіленого/поставленого природного газу свідчать про приєднання (акцептування) Позивачем умов типового договору постачання природного газу з ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ». Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015р. та розміщений на офіційному сайті Товариства (https://khgaszbut.104.ua). Внаслідок систематичного нехтування Позивачем своїх обов`язків щодо повної та своєчасної оплати послуг з газопостачання утворилася заборгованість, яка станом на подання цього відзиву складає 28 457,63 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» отримує від Оператора ГРМ дані щодо об`єму (обсягу) розподіленого газу конкретному споживачу, та на підставі цих даних визначає ціну спожитого газу. Визначені Оператором ГРМ об`єми (обсяги) газу є обов`язковими для використання ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ». При цьому, останній не вправі самостійно нараховувати та коригувати кількісні показники обсягу розподіленого/спожитого природного газу, оскільки таке має вирішуватися між Оператором ГРМ та Споживачем. Отже, в обгрунтування розміру боргу Позивача покладено визначений Оператором ГРМ об`єм спожитого - розроділеного/поставленого природного газу Позивачу в розрізі розрахункових періодів, який (обсяг) по даним Оператора ГРМ обов`язковий до застосування у відносинах постачальника зі споживачем, а тому, на думку представника, вимога ТОВ щодо стягнення/оплати заборгованості є цілком обгрунтованою та правомірною. Також представник вважає, що наявність судового рішення про залишення позову ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» до [PERSON] без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою представника за викликом, не припиняє правовідносин сторін (обов`язки та права) за договором постачання природного газу та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. На сайті постачальника ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» за посиланням https://khgaszbut.com.ua/privacy розміщено Політику конфіденційності (роздруківка додається), яка по суті є юридичною угодою, за умовами якої, використовуючи веб-сайт та отримуючи від ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» послуги, споживачі надають постачальнику дозвіл на збирання, реєстрацію, накопичення, зберігання, адаптування, зміну, поновлення, використання і поширення, знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних систем у порядку, визначеному цією Політикою конфіденційності. Укладення та виконання правочину як підстава для обробки персональних даних фактично базується на основі згоди особи. Також, якщо обробка персональних даних споживачів природного газу здійснюється володільцем бази персональних даних на підставі, зокрема, Закону "Про ринок природного газу", у порядку, визначеному законодавством (у тому числі Правилами постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496, умовами Типового договору постачання природного газу, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2500), згода від фізичних осіб, які отримують послуги з газопостачання, на підставі договору, не вимагається. Підставою виникнення права на використання (оброблення, втому числі і поширення з метою реалізації прав та обов`язків надавача комунальних послуг в рамках закону та/або договору укладеного в рамках закону) персональних даних споживачів житлово-комунальних послуг є дозвіл, наданий володільцю бази персональних даних, відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень. Згода від суб`єктів персональних даних на обробку відомостей про нього в цих конкретних випадках не вимагається. З метою досудового врегулювання спору, 01.11.2024 між ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (Довіритель) та ТОВ «БЮРО КРЕДИТНОГО СТЯГНЕННЯ» (Повірений) укладено Договір доручення №ХГЗ -03/10 2024, за яким Довіритель доручає, а Повірений зобов`язується за винагороду від імені та в інтересах Довірителя вчинити дії по спонуканню споживачів до погашення простроченої заборгованості за надані послуги / проданий товар Довірителя - фізичних осіб (Боржників), а Довіритель зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги. Також представник вказав, що передача персональних даних Коротенка Р. є різновидом претензії з метою реалізації ТОВ «Харківгаззбут» своїх прав та досудовим врегулюванням спору. З огляду на наведене, ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» вважає, що позовні вимоги є недоведеними, оскільки ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» не порушено прав та інтересів позивача. (а.с. 65-91) Ухвалою суду від 14.05.2025 судом задоволено клопотання представника позивача від 08.05.2025 про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ТОВ «Укрборг» та прийнято заяву представника позивача про зміну предмета позову, враховуючи пред`явлення вимог до такого співвідповідача. ТОВ «Укрборг» надано строк протягом 15 днів з дня отримання копії цієї ухвали для подання відзиву на позов. 20.05.2025 представником позивача подано відповідь на відзив ТОВ «Харківгаз збут» разом із заявою про зміну предмету позову. В частині відповіді на відзив представником зазначено, що предметом даного позову не є вирішення питання щодо достовірності факту заборгованості Позивача перед Відповідачем 1. Твердження про заборгованість Позивача перед Відповідачем 1 - є лише думкою та припущенням відповідача 1. Позивач підтверджує та наполягає на перебуванні з Відповідачем 1 в правовідносинах договору надання послуг та перебування в статусі Споживача, а також на тому, що їхні правовідносини врегульовані Типовим договором. Позивач наголошує, що не має заперечень щодо використання Відповідачем 1 свої персональних даних в розрізі виконання повноважень за договором постачання, до яких входить облік споживача, розрахунки зі споживачем, забезпечення функціонування особистого кабінету споживача, а також - обмін даними щодо споживача із Оператором ГРМ, на якого покладено обов`язки з обліку спожитого газу. Разом із тим, Позивач категорично заперечує щодо того, що факт передачі персональних даних стороннім особам (колекторським установам) - охоплюється повноваженнями на користування персональними даними споживачів, передбаченими Законом та договором. Крім того, постачання газу за вказаним особовим рахунком - не здійснюється з 05 червня 2020 року, що підтверджується актом відключення газових приладів. Від так, використання персональних даних особи, яка була Споживачем, - законом не передбачено. Крім того, представником позивача зазначено, що правовідносини між позивачем та відповідачем 1 регулюються типовим договором, предметом якого є постачання газу та оплата за нього. Пунктом 12 п. 6.2. Розділу VI. Права і обов`язки Постачальника Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам передбачено, що Постачальник зобов`язується: забезпечувати конфіденційність даних, які отримуються від Споживача. Розділом ІХ Типового договору передбачено порядок врегулювання спорів, а саме - шляхом переговорів (п. 9.1.), шляхом звернення до Регулятора або до суду (п. 9.2). Одночасно, цим договором не передбачено досудового врегулювання спору шляхом залучення третіх осіб, посередників, колекторів, укладення договорів доручень тощо. Також представник вказала, що володілець персональних даних (Відповідач 1) має правомірне право користуватися (обробляти, збирати тощо) персональними даними Споживача (Позивача) виключно відповідно до мети, якою є адміністрування послуг в рамках Типового договору, що включає й врегулювання спорів: переговори, звертання до Регулятора або до суду задля отримання оплати. За обставинами справи Відповідачем 1 здійснено зміну мети, а саме - спонукання до стягнення заборгованості шляхом посередництва третіх осіб, відмінних від Регулятора та суду, на що згода Споживача на обробку персональних даних для цієї, нової, мети - не надавалась. Отже, на думку представника позивача, вказана дія здійснена протиправно, не на виконання умов договору, а отже є незаконним поширенням персональних даних Споживача. Також у відповіді на відзив представником зазнаечно, що позвиач поніс витрати на правову допомогу 28 000 грн, які просить стягнути з відповідачів. (а.с. 98-114) 20.05.2025 від представника ТОВ «Харківгаззбут» до суду надійшов відзив на позовну заяву зі зміненим предметом позову та новим співвідповідачем. Даний відзив є тотожним відзиву, що подавався представником відповідача раніше, в частині позовних вимог до ТОВ «Харківгаззбут» та щодо Договору доручення між останнім та ТОВ «Бюро КС». Окрім цього, представником відповідача 1 додано, що також з метою досудового врегулювання спорів з Боржниками та вирішення питання шляхом переговорів зокрема 05.02.2025 року між ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (Довіритель) та ТОВ «УКРБОРГ» (Повірений) укладено Договір доручення №ХГЗ02-0225. (а.с. 116-128) 20.05.2025 від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив відповідача 1 після долучення співвідповідача та зміни предмета позову. Згідно з відповіддю на відзив, представник позивача вказала, що відповідач 1 порушив умови типового договору щодо збереження персональних даних позивача та використав їх з метою, не передбаченою договором. (а.с. 129-131) 23.05.2025 до суду від представника ТОВ «Харківгаззбут» надійшли заперечення на витрати позивача на правову допомогу. Відповідно до заперечень, відповідач 1 просив у разі задоволення позову зменшити витрати на правову допомогу з 28 000 грн. до 4800 грн., а у разі відмови в задоволенні позову - відмовити і в їх задоволенні. Щодо зменшення таких витрат представник вказав, що визначена вартість наданих правових послуг є завищено. (а.с. 133-135) 23.05.2025 представник ТОВ «Харківгаззбут» подано заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких представник вказав, що отримання від споживача (позивача) згоди на обробку його персональних даних в процесі споживання такими суб`єктами житлово-комунальних послуг не є обов`язковим. Крім того, ТОВ «Харківгаззбут», відповідно до типового договору, має й інші права, передбачені чинним законодавством, не обмежуючись лише правами цього договору. А тому представник відповідача вважає правомірним передачу персональних даних позивача іншим особам для вчинення від імені ТОВ «Харківгаззбут» дій досудового характеру з метою сплати боржниками заборгованості. (а.с. 141-143) Ухвалою суду від 30.05.2025 судом задоволено клопотання представника позивача про зміну предмета позову від 20.05.2025 в частині позовних вимог до ТОВ «Харківгаззбут». Від відповідачів - ТОВ «Бюро КС» та ТОВ «Укрборг» до суду не надано відзиву на позов або інших заяв/клопотань. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставин справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є споживачем послуг ТОВ «Харківгаззбут» за адресою м. Харків, вул. Старокримська, 16, що не заперечується сторонами. ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» з 01.07.2015 по 30.04.2022 здійснювало постачання природного газу в м. Харкові та Харківській області. Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (Операторами ГРМ) регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06.11.2015. за № 1382/27827 (надалі - Правила постачання природного газу), Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494 (далі за текстом - Кодекс ГРМ), а також Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, який було офіційно опубліковано ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2015р., та розміщений на офіційному сайті Товариства (https://khgaszbut.104.ua). (а.с. 10-11) 22.12.2020 ТОВ «Харківгаззбут» звернулось до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий газ за період з 01.10.2015 по 30.11.2020 в розмірі 28 457.63 грн. (а.с. 8-9) У зв`язку зі зміною територіальної підсудності справ в умовах воєнного стану, вказану позовну заяву №642/6864/20 було передано до Київського районного суду м. Полтави. Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 12.12.2023 позовну заяву ТОВ «Харківгаззбут» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без розгляду, у зв`язку з повторною неявкою представника позивача. Постановою Полтавського апеляційного суду від 26.08.2024 ухвала Київського районного суду м.Полтави від 12.12.2023 залишено без змін. (а.с. 12-13) Відповідно до скріншотів смс-повідомлень, адресованих ТОВ «Бюро КС» [PERSON] , Бюро КС повідомляє, що борг 28 340.95 грн. перед ТОВ «Харківгаззбут» передано Бюро КС за дорученням. Також зазначено про вимогу сплатити борг. (а.с. 23, 24 зі зворотної сторони) Також представником позивача через електронний суд долучено аудіо-записи телефонних дзвінків ТОВ «Укрборг» Коротенку Р. з вимогами про погашення боргу перед ТОВ «Харківгаззбут». Відповіддю ТОВ «Харківгаззбут» представнику [PERSON] - адвокату Сергієнко К., від 19.03.2025 №617-Лв-157-0325 повідомлено про наявність заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Харківгаззбут». Також зазначено, що договір зі споживачем не потребує двостороннього підписання в письмовій формі, факт фактичного споживання послуг споживачем, [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , та оплати вказаних послуг свідчать про акцептування споживачем [PERSON] умов типового договору, затвердженого постановою НКРЕКП № 2500 від 01.12.2015 та офіційно опублікованого ТОВ «ХАРКІВГАЗЗБУТ» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31.12.2025 та розміщено на офіційному сайті ТОВ http://khgaszbut.com.ua. (а.с. 14) З відповіді ТОВ «Бюро КС» від 01.04.2025 №01/04-2025 адвокату Сергієнко К. вбачається, що ТОВ «Бюро КС» не набувало право грошової вимоги до [PERSON] , а діє за дорученням ТОВ «Харківгаззбут» на підставі укладеного між ними Договору доручення №ХГЗ-03/10 2024 від 01.11.2024. ТОВ «Бюро КС» повідомило, що всю інформацію з приводу заборгованості та персональних даних отримано ТОВ безпосередньо від кредитора, тобто ТОВ «Харківгаззбут». (а.с. 15) Листом ТОВ «Бюро КС» на адресу [PERSON] повідомлено, що його особовий рахунок № [NUMBER] знаходиться у роботі ТОВ «Бюро КС» згідно Договору доручення №ХГЗ-03/10 2024 від 01.11.2024, укладеного між ТОВ «Харківгаззбут» та ТОВ «Бюро КС». (а.с. 15 зі зворотної сторони) 01.11.2024 між ТОВ «Харківгаззбут» (довіритель) та ТОВ «Бюро КС» (повірений) укладено договір доручення №ХГЗ-03/10 2024. (а.с. 78-94) Відповідно до п. 1.1 Договору доручення, Довіритель доручає, а Повірений зобов`язується за винагороду від імені та в інтересах Довірителя вчинити дії по спонуканню споживачів до погашення простроченої заборгованості за надані послуги / проданий товар Довірителя - фізичних осіб (Боржників), а Довіритель зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги. Способи та методи надання послуги обираються Повіреним на власний розсуд у межах чинного законодавства України. Такими діями можуть бути зокрема, але не виключно: 1.1.1.написання та направлення Боржникам листів, повідомлень, вимог, претензій про добровільне здійснення останніми погашення простроченої заборгованості , що виникла за договорами про постачання електричної енергії; 1.1.2.проведення переговорів та/або здійснення нагадування Боржникам з приводу Добровільного здійснення останніми погашення простроченої заборгованості, що виникла за договорами про постачання природного газу на рахунок вказаний Довірителем з використанням засобів контакту на відстані (телефон, факс, смс, SVR, е-mail), контакти з Боржниками здійснюються не раніше 08-00 ранку і не пізніше 21 -00 вечора, а у вихідні і святкові дні не раніше 09-00 і не пізніше 20-00; 1.1.3.проведення безпосередніх переговорів, зустрічей співробітниками Повіреного з Боржниками з питання погашення ними простроченої заборгованості, що виникла за договорами, укладеними з Довірителем, і за попереднім письмовим погодженням з Довірителем, забезпечення реструктиризації Заборгованості (підготовка, направлення та погодження з Боржником угод про виконання зобов`язання і т.п.); 1.1.4.вчинення інших дій досудового характеру, в межах чинного законодавства України, необхідних для повного погашення заборгованості Боржниками за попереднім письмовим погодженням з Довірителем; 1.1.5.здійснення пошуку нової контактної інформації, що стосується Боржника. 1.1.6.Зазначений у п.п. 1.1.1 Договору перелік дій не є вичерпним та може збільшуватись за домовленістю Сторін. Копії Договору доручення №ХГЗ02-0225 від 05.02.2025, укладеного між ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» (Довіритель) та ТОВ «УКРБОРГ» (Повірений), представником відповідача 1 до своїх заперечень не надано. Однак, суд вважає факт укладання такого договору доведеним, з тих підстав, що самим ТОВ «Харківгаззбут» зазначається про це та не заперечується. Крім цього, відповідно до акту АТ «Харківміськгаз» від 05.06.2020, абонент [PERSON] , о/р [NUMBER] , відключений від газопостачання. (а.с. 104 зі зворотної сторони) Взаємовідносини постачальника із споживачем визначаються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року (далі - Правила), та Типовим договором постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою НКРЕКП № 2500 від 30 вересня 2015 року. Зокрема, згідно з пунктом 1 розділу І Правил, ці Правила регулюють відносини, що виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з оператором газорозподільної системи (далі - Оператор ГРМ). Пункт 1 розділу ІІІ Правил визначив, що підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є в тому числі наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ, до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача. Відповідно до п. 1.1. та 1.2. Типового договору, цей Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Умови цього Договору розроблені відповідно до Закону України "Про ринок природного газу" та Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила постачання), та є однаковими для всіх побутових споживачів України. Відповідно до п. 2 даного договору, за цим Договором Постачальник зобов`язується постачати природний газ Споживачу в необхідних для Споживача об`ємах (обсягах), а Споживач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені цим Договором. В п. 2.3. договору зазначено, що відносини Сторін, що є предметом цього Договору, але не врегульовані ним, регулюються згідно із Законом України «Про ринок природного газу», Правилами постачання, Кодексом газотранспортної системи, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2493, Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2494. Розділом ІХ Типового договору передбачено порядок врегулювання спорів, а саме - шляхом переговорів (п. 9.1.), шляхом звернення до Регулятора або до суду (п. 9.2). Відповідно до п. 12) п. 6.2. Розділу VI. Права і обов`язки Постачальника Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, Постачальник зобов`язується: забезпечувати конфіденційність даних, які отримуються від Споживача. В свою чергу, Типовим договором не передбачено порядок законного використання персональних даних, відповідно до чого вказані відносини регулюються Законом України «Про захист персональних даних». Крім того, на сайті постачальника ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» за посиланням https://khgaszbut.com.ua/privacy розміщено Політику конфіденційності, в аб.3 розділу Вступ якої передбачено, що споживач, використовуючи цей вебсайт та отримуючи від ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» послуги, надає згоду на збирання, реєстрацію, накопичення, зберігання, адаптування, зміну, поновлення, використання і поширення, знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних систем у порядку, визначеному цією Політикою конфіденційності. В аб. 5 розділу Вступ Політики конфіденційності, також передбачено, що цим споживач також надає згоду на обробку своїх персональних даних та підтверджуєте, що він є повідомленим про порядок та мету, а також інші умови їх обробки відповідно до ст. ст. 6, 8, 10, 11 Закону України «Про захист персональних даних». Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України). Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів. Відповідно до ч 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до положень ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ч.1). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3). Згідно з ч.1 ст. 633 ЦК України, Публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: захист своїх прав державою; належну якість продукції та обслуговування; безпеку продукції; необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»; обслуговування державною мовою відповідно до Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної»; відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про захист персональних даних», цей Закон регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних. Цей Закон поширюється на діяльність з обробки персональних даних, яка здійснюється повністю або частково із застосуванням автоматизованих засобів, а також на обробку персональних даних, що містяться у картотеці чи призначені до внесення до картотеки, із застосуванням неавтоматизованих засобів. Відповідно до ст.2 вказаного Закону, у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні: база персональних даних - іменована сукупність упорядкованих персональних даних в електронній формі та/або у формі картотек персональних даних; володілець персональних даних - фізична або юридична особа, яка визначає мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом; згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди. У сфері електронної комерції згода суб`єкта персональних даних може бути надана під час реєстрації в інформаційно- комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції шляхом проставлення відмітки про надання дозволу на обробку своїх персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, за умови, що така система не створює можливостей для обробки персональних даних до моменту проставлення відмітки; картотека - будь-які структуровані персональні дані, доступні за визначеними критеріями, незалежно від того, чи такі дані централізовані, децентралізовані або розділені за функціональними чи географічними принципами; обробка персональних даних - будь- яка дія або сукупність дій, таких як збирання, реєстрація, накопичення, зберігання, адаптування, зміна, поновлення, використання і поширення (розповсюдження, реалізація, передача), знеособлення, знищення персональних даних, у тому числі з використанням інформаційних (автоматизованих) систем; одержувач - фізична чи юридична особа, якій надаються персональні дані, у тому числі третя особа; персональні дані - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована; розпорядник персональних даних - фізична чи юридична особа, якій володільцем персональних даних або законом надано право обробляти ці дані від імені володільця; суб`єкт персональних даних - фізична особа, персональні дані якої обробляються; третя особа - будь-яка особа, за винятком суб`єкта персональних даних, володільця чи розпорядника персональних даних та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, якій володільцем чи розпорядником персональних даних здійснюється передача персональних даних. Відповідно до ст. 4 вказаного Закону, суб`єктами відносин, пов`язаних із персональними даними, є: суб`єкт персональних даних; володілець персональних даних; розпорядник персональних даних; третя особа, у тому числі суб`єкт надання міжнародної технічної допомоги; Уповноважений Верховної Ради України з прав людини (далі - Уповноважений). Володільцем чи розпорядником персональних даних можуть бути підприємства, установи і організації усіх форм власності, органи державної влади чи органи місцевого самоврядування, фізичні особи - підприємці, які обробляють персональні дані відповідно до закону. Розпорядником персональних даних, володільцем яких є орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, крім цих органів, може бути лише підприємство державної або комунальної форми власності. Володілець персональних даних може доручити обробку персональних даних розпоряднику персональних даних відповідно до договору, укладеного в письмовій формі. Розпорядник персональних даних може обробляти персональні дані лише з метою і в обсязі, визначених у договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 вказаного Закону, об`єктами захисту є персональні дані. Згідно частини 2 ст.8 Закону України «Про захист персональних даних» суб`єкт персональних даних має право: 1) знати про джерела збирання, місцезнаходження своїх персональних даних, мету їх обробки, місцезнаходження або місце проживання (перебування) володільця чи розпорядника персональних даних або дати відповідне доручення щодо отримання цієї інформації уповноваженим ним особам, крім випадків, встановлених законом; 2) отримувати інформацію про умови надання доступу до персональних даних, зокрема інформацію про третіх осіб, яким передаються його персональні дані; 3) на доступ до своїх персональних даних; 4) отримувати не пізніш як за тридцять календарних днів з дня надходження запиту, крім випадків, передбачених законом, відповідь про те, чи обробляються його персональні дані, а також отримувати зміст таких персональних даних; 5) пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; 6) пред`являти вмотивовану вимогу щодо зміни або знищення своїх персональних даних будь-яким володільцем та розпорядником персональних даних, якщо ці дані обробляються незаконно чи є недостовірними; 7) на захист своїх персональних даних від незаконної обробки та випадкової втрати, знищення, пошкодження у зв`язку з умисним приховуванням, ненаданням чи несвоєчасним їх наданням, а також на захист від надання відомостей, що є недостовірними чи ганьблять честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи; 8) звертатися із скаргами на обробку своїх персональних даних до Уповноваженого або до суду; 9) застосовувати засоби правового захисту в разі порушення законодавства про захист персональних даних; 10) вносити застереження стосовно обмеження права на обробку своїх персональних даних під час надання згоди; 11) відкликати згоду на обробку персональних даних; 12) знати механізм автоматичної обробки персональних даних; 13) на захист від автоматизованого рішення, яке має для нього правові наслідки. Відповідно до абз. 9 ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Згідно зі ст. 11 ЗУ «Про захист персональних даних», підставами для обробки персональних даних є: згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних; захист життєво важливих інтересів суб`єкта персональних даних; необхідність виконання обов`язку володільця персональних даних, який передбачений законом; 6) необхідність захисту законних інтересів володільця персональних даних або третьої особи, якій передаються персональні дані, крім випадків, коли потреби захисту основоположних прав і свобод суб`єкта персональних даних у зв`язку з обробкою його даних переважають такі інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних», поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Згідно зі ст. 21 ЗУ «Про захист персональних даних», про передачу персональних даних третій особі володілець персональних даних протягом десяти робочих днів повідомляє суб`єкта персональних даних, якщо цього вимагають умови його згоди або інше не передбачено законом. Повідомлення, зазначені у частині першій цієї статті, не здійснюються у разі: 1) передачі персональних даних за запитами при виконанні завдань оперативно-розшукової чи контррозвідувальної діяльності, боротьби з тероризмом; 2) виконання органами державної влади та органами місцевого самоврядування своїх повноважень, передбачених законом; 3) здійснення обробки персональних даних в історичних, статистичних чи наукових цілях; 4) повідомлення суб`єкта персональних даних відповідно до вимог частини другої статті 12 цього Закону. Відповідно до статті 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Положення цієї статті роз`яснено в рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року у справі за конституційним поданням Жашківської районної ради Черкаської області щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України. Конституційний Суд України, розтлумачивши положення частин першої, другої статті 32 Конституції України, вважав, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом. На виконання положення статті 32 Конституції України, а також з метою імплементації Конвенції Ради Європи № 108 Верховна Рада України схвалила Закон України «Про захист персональних даних», в статті 1 якого закріплено, що цей Закон регулює правові відносини, пов`язані із захистом і обробкою персональних даних, і спрямований на захист основоположних прав і свобод людини і громадянина, зокрема права на невтручання в особисте життя, у зв`язку з обробкою персональних даних. Відповідно до частини першої та другої статті 11 Закону України «Про інформацію» інформація про фізичну особу (персональні дані) - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Згідно з частиною другою статті 21 Закону України «Про інформацію» конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відповідно до частин першої та другої статті 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У постанові від 27 вересня 2017 року у справі № 6-1435цс17 у подібних правовідносинах Верховний Суд України сформулював висновок, що відповідно до положень статей 31, 32 Конституції України, статей 270, 306 ЦК України кожному гарантується право на недоторканість особистого життя, право на таємницю телефонних розмов; не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Згідно з частиною другою статті 276 ЦК України якщо дії, необхідні для негайного поновлення порушеного особистого немайнового права фізичної особи, не вчиняються, суд може постановити рішення щодо поновлення порушеного права, а також відшкодування моральної шкоди, завданої його порушенням. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 20.01.2012 р. №2-рп/2012 надав офіційне тлумачення ч. 1 та 2 ст. 32 Конституції України: «Інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме: національність, освіта, сімейний стан, релігій ні переконання, стан здоров`я, матеріальний стан, адреса, дата і місце народження, місце проживання та перебування тощо, дані про особисті май нові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, зокрема членами сім`ї, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов`язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім`ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини». Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як встановлено судом та не заперечується сторонами у справі, [PERSON] та ТОВ «Харківгаззбут» перебувають у фактичних договірних відносинах на підставі типового договору, до умов якого приєднався [PERSON] . Наявність заборгованості позивача перед ТОВ «Харківгаззбут» та її розмір, у передбаченому законом порядку, суду не доведено. Відтак, в суду відсутнє судове рішення, яке набрало законної сили, яким би було встановлено наявність у [PERSON] заборгованості перед ТОВ «Харківгаззбут» та яка підлягає примусовому стягненню. Одночасно, предметом даного спору є правовідносини, що виникають в сфері охорони персональних даних. Встановлення наявності або відсутності заборгованості [PERSON] перед ТОВ «Харківгаззбут» не належить до предмету доказування у даній справі. Відповідно до умов Договору доручення від 01.11.2024 між ТОВ «Харківгаззбут» (довіритель) та ТОВ «Бюро КС» №ХГЗ-03/10 2024, а саме п. 1.1, Довіритель доручає, а Повірений зобов`язується за винагороду від імені та в інтересах Довірителя вчинити дії по спонуканню споживачів до погашення простроченої заборгованості за надані послуги / проданий товар Довірителя - фізичних осіб (Боржників), а Довіритель зобов`язується прийняти та оплатити такі послуги. Також з позову вбачається, що не заперечується ТОВ «Харківгаззбут», останнім передано персональні дані позивача до ТОВ «Бюро КС» та ТОВ «Укрборг» для досудового врегулювання та стягнення, як зазначає представник відповідача 1, простроченої заборгованості позивача. Позивач, в свою чергу, не заперечує того, що Відповідач має право користуватися персональними даними Позивача з метою обліку спожитого газу, нарахування вартості тощо, разом із тим, Позивач категорично заперечує щодо того, що факт передачі персональних даних стороннім особам (колекторським установам) - охоплюється повноваженнями на користування персональними даними споживачів, передбаченими Законом та договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач, будучи учасником правовідносин із ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» як споживач, погодився з Політикою конфіденційності, яка розміщена на веб-сайті постачальника за посиланням https://khgaszbut.com.ua/privacy, в якій зокрема передбачено роз`яснення споживачам про надання ними згоди на збирання…поширення їхніх персональних даних, а також, що таким чином споживачі надають згоду на обробку їхніх персональних даних, в порядку та з метою, відповідно до ст. ст. 6, 8, 10, 11 Закону України «Про захист персональних даних». Відтак, наведеним підтверджується правомірність ТОВ «Харківгаз збут» щодо передачі третім особам персональних даних боржників. Одночасно, суд зазначає, що у даному випадку була відсутня підстава для передачі персональних даних [PERSON] як боржника перед ТОВ «Харківгаз збут», оскільки, як встановлено судом, ТОВ «Харківгаз збут» передає ТОВ «Бюро КС» та ТОВ «Укрборг» персональні дані боржників щодо спонукання останніх до погашення простроченої заборгованості, яка, у даному випадку, в передбаченому законом порядку не встановлена та не доведена, враховуючи відсутність рішення суду про стягнення заборгованості, яке набрало законної сили. Таким чином, на думку суду, у даному випадку передача ТОВ «Харківгаз збут» третім особам персональних даних [PERSON] щодо недоведеної заборгованості є незаконною. Окрім цього, суд звертає увагу, що Володілець персональних даних, тобто ТОВ «Харківгаззбут», всупереч положенням ст. 21 ЗУ «Про захист персональних даних», не повідомив [PERSON] про передачу його персональних даних третім особам. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що за відсутності встановленої судовим рішенням, яке набрало законної сили, заборгованості позивача перед відповідачем 1, [PERSON] не є боржником, в розумінні Договору доручення № ХГЗ-03/10 2024 від 01.11.2024 з ТОВ «Бюро КС» та Договору доручення №ХГЗ02-0225 від 05.02.2025 з ТОВ «Укрборг», а тому ТОВ «Харківгаз збут» не мав права передавати персональні дані позивача третім особам. На підставі наведеного, основна позовна вимога про визнання незаконною передачу ТОВ «ХАРКІВГАЗЗБУТ» персональних даних [PERSON] , третім особам - ТОВ "БЮРО КС" та ТОВ «УКРБОРГ» є такою, що підлягає задоволенню з підстав, зазначених вище. Інші позовні вимоги є похідними, а тому теж підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З позовних вимог вбачається, що основною вимогою позивача є визнання незаконною передачу ТОВ «Харківгаз збут» персональних даних [PERSON] третім особам (немайнова вимога), інші позовні вимоги є похідними. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ЗУ «Про захист прав споживачів», з відповідачів підлягає стягненню на користь держави 1211.20 грн. судового збору. Також представником позивача заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 28 000 грн. Відповідно до частини 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до положень статті 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Закон України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар. Частинами 1, 2 статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 по справі №755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Постанова ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 визначає, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідно до положень ч.6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Верховний суд в постанові №275/150/22 від 13.03.2025 зробив висновок, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Матеріали справи свідчать, що 06.01.2024 між [PERSON] та адвокатом Сергієнко К.С. укладено Договір про надання правничої допомоги №03/01-2024. (а.с. 16) З умов Договору №03/01-2024 від 06.01.2024 вбачається, що сторони погодили, що гонорар є розрахунковим та розраховується відповідно до витраченого часу адвоката за ставкою вартості однієї години роботи адвоката в розмірі 0,5 мінімальної заробітної плати станом на час надання послуги. В позовній заяві Позивачем зазначено, що станом на час подання позовної заяви ним понесено витрати в розмірі 16 000,00 грн, що розраховано відповідно до п. 2.2. Договору та дорівнює 4 годинам роботи адвоката, витраченим на підготовку до позову та власне його складання та подання (що включає з`ясування правової позиції та судової практики, збирання доказів, написання та подання позовної заяви). До відповіді на відзив представником позивача додано Акт № 5 приймання- передачі правничих послуг від 21 квітня 2025 року щодо отриманих послуг вартістю в 16 000,00 грн. із розрахунком наданих послуг, вартості та витраченого часу. (а.с. 111) Крім того, в позовній заяві зазначено, що Позивачем очікується понесення витрат в розмірі, що залежить від витрати часу на судове провадження. В заяві про залучення співвідповідача та зміну предмету позову представником позивача зазначено, що на подання вказаної заяви та заяви про забезпечення позову адвокатом витрачено 2 години роботи, що дорівнює витратам Позивача на правничу допомогу в розмірі 8 000,00 грн, що підтверджується Актом № 6 від 08 травня 2025 року. (а.с. 112) На подання відповіді на відзив адвокатом витрачено 1 годину роботи, що дорівнює витратам Позивача на правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн, що підтверджується відповідним Актом №7 від 19.08.2025. (а.с. 181) Від так, Позивач поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 28 000,00 грн., що підтверджується вищезазначеними матеріалами справи. Представник відповідача подав заперечення проти витрат на правову допомогу, однак, на думку суду, такі заперечення не спростовують заявлених позивачем витрат на правову допомогу та їх співмірність із складністю справи, обсягом і часом виконання адвокатом робіт. Таким чином, враховуючи викладене, а також беручи до уваги повне задоволення позову, суд вважає, що з відповідачів необхідно стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 28 000 грн.

Outcome: approved