Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

19 червня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»\~ через свого представника за довіреністю Грибанова Д.В. звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 5755364742 від 20 квітня 2024 року в розмірі 41438,21 грн, з яких 17362,29 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,79 грн. сума заборгованості за відсотками; 24074,13 грн сума заборгованості по комісії. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20 квітня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» укладено кредитний договір. 07.10.2016 між ТОВ ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення прав вимоги № «ТАСЦФР -10-2016, згідно з яким до АТ «Таскомбанк» перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, укладеними з ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень». 04 квітня 2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/17-Ф, згідно з яким до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 41438,21 грн. з яких: 17362,29 грн заборгованість за тілом кредиту; 1,79 грн заборгованість за відсотками; 24074,13 грн заборгованість за комісією. Станом на день подачі позову у відповідача перед позивачем рахується заборгованість за кредитним договором № 5755364742 від 20 квітня 2024 року в размер 41438,21 грн, з яких 17362,29 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,79 грн. сума заборгованості за відсотками; 24074,13 грн сума заборгованості по комісії. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 червня 2025 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. 20 червня 2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні, призначеному на 22 липня 2025 року. Представник позивача в позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за його відсутності та у випадку неявки в судове засідання відповідача ухвалити заочне рішення в справі. 22 липня 2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшла заява про відкладення судового розгляду для надання можливості ознайомитися з матеріалами справи. Судовий розгляд у справі відкладено з 22 липня 2025 року на 11 вересня 2025 року. 05 серпня 2025 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким остання просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що 1) Позивачем не надано належних доказів переходу до АТ «Таскомбанк», а потім до ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до Відповідача за кредитним договором № 5755364742 від 20.04.2021; 2) Відповідач не підтверджує факт укладання Кредитного договору, а Позивач не надав суду належний розрахунок заборгованості (первинні документи бухгалтерського обліку), які б підтверджували наявність у Відповідача заборгованості по тілу кредиту у розмірі 17 362,29 грн. 3) Позивачем не надано належних доказів перерахування коштів за кредитним договором № 5755364742 від 20.04.2021, що нівелює сам факт укладання Кредитного договору, який відповідно до ст. 1046 ЦК України є укладеним з моменту передання коштів; 4) Обов`язок Відповідача сплатити комісію в розмірі 24 074,13 грн. не передбачений Кредитним договором, а навіть якби така умова була встановлена Кредитним договором, то вона була б нікчемною відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та постанові ВП ВС від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19. 12 серпня 2025 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, згідно з якою остання просить суд позовні вимоги задоволити у повному обсязі та проводити судові засідання без участі представнка позивача. Відповідь на відзив обгрунтована тим, що 20 квітня 2021р. [PERSON] уклала із ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЦЕНТР ФІНАНСОВИХ РІШЕНЬ» (далі - Первісний кредитор чи ТОВ «ФК «ЦФР» ідентифікаційний код: 35725063) Кредитний договір №5755364742 від 20 квітня 2021р. Згідно кредитного договору № договір №5755364742 від 20 квітня 2021р ТОВ «ФК «ЦФР» надає Відповідачу (позичальнику) кошти в розмірі 23149,00 гривень строком на 36 місяці. В п.6 Паспорту кредиту зазначений графік платежів у якому відображено порядок та періодичність платежів протягом 36 місяців. Відповідно до паспорту кредитного від ТОВ «ФК «ЦФР» щомісячні проценти 6,00% від суми кредиту згідно з графіком платежів, річні проценти 0,01 від суми кредиту за договором згідно графіку платежів. Графік платежів зазначено в п. 6 порядок повернення кредиту: кількість та розмір платежів, періодичність внесення. Паспорт кредиту містять особистий підпис Відповідача (оригінал знаходить у позивача, завірена належним чином копія в матеріалах позовної справи). Підписавши Договір №5755364742 позичальник доручив кредитодавцю виплатити/ сплатити за рахунок отриманого кредиту грошових коштів у сумі 15000 на поточний рахунок [PERSON] . Щодо переходу прав вимоги за кредитним договором №5755364742 між ТОВ «ФК «ЦФР» та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТАСКОМБАНК», що оригінали Договору відступлення прав вимоги № ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, разом з додатками до нього (реєстрами боржників) знаходяться безпосередньо у сторін договору ТОВ «ФК «ЦФР» та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТАСКОМБАНК». ТОВ «ФК «ЄАПБ» не є стороною вищезазначеного Договору факторингу, і не здійснювало контроль за процесом його укладення та виконання, тому одним із оригіналів повного тексту цього договору, та додатками до нього, не володіє і не може володіти згідно чинного законодавства України. Оригінали даного договору знаходяться у ТОВ «ФК «ЦФР» та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТАСКОМБАНК», копії договору за умовами договору факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» не передавались. Крім того, Реєстри Боржників до Договору відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 є комерційною таємницею ТОВ «ФК «ЦФР» та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТАСКОМБАНК», оригінали яких знаходяться у ТОВ «ФК «ЦФР» та АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ТАСКОМБАНК», та копії яких за умовами договору факторингу №НІ/11/17-Ф Документ сформований в системі «Електронний суд» 11.08.2025 7 від 04.04.2024 до ТОВ «ФК «ЄАПБ» не передавались. Договори факторингу укладені між ТОВ «ФК «ЦФР» та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТАСКОМБАНК» та АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ТАСКОМБАНК» і ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладені у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цих правочинів та є чинними і дійсними. Відповідно до Додатку № 1 до Договору факторингу №НІ/11/17-Ф від 04.04.2024 Реєстру Прав Вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до Відповідача в сумі 41438.21 грн. Позивач не погоджується з таким розміром правової допомоги, з огляду на малозначність та складність справи заявлений розмір правової допомоги 15000,00 грн. є неспівмірним та значно завищеним. Адже, предмет спору в цій справі не є складним та не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів також не є значними. Представник позивача просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне: 20 квітня 2021 року між [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» укладено кредитний договір.\~ Згідно п.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит в сумі 23 149,00 грн, строком на 36 місяців, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом. Умови кредитного договору підтверджено паспортом споживчого кредиту, згідно з яким початковий процент при наданні кредиту становить 10% на суму 1500,00 грн; щомісячний процент встановлено в розмірі 6% від суми кредиту; річні проценти визначені в сумі 0,01 % від суми боргу за договором. Загальні витрати за кредитом становлять 51 505,60 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту становить 73154,60 грн; реальна річна процентна ставка 159.05 грн.\~ 07.10.2016 між ТОВ ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» укладено договір про відступлення прав вимоги № «ТАСЦФР-10-2016, згідно з яким до АТ «Таскомбанк» перейшло право вимоги до боржників за кредитними договорами, укладеними з ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень». Згідно реєстру прав вимоги до договору про відступлення права вимоги №ТАСЦ-10-2016 від 21.04.2021, [PERSON] 20.04.2021 було видано кредит за номером кредитного договору 5755364742 на суму 23149,00 грн, з датою закінчення договору 19.04.2024. Загальна сума заборгованості становить 23195,31 грн та складається з: суми основного боргу 23149,00 грн; суми нарахованих процентів 0,01 грн; сум нарахованого щомісячного проценту (плати за кредитом) 46,30 грн. 04 квітня 2024 року між АТ «Таскомбанк» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № НІ/11/17-Ф, згідно з яким до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором на загальну суму 41438,21 грн. з яких: 17362,29 грн заборгованість за тілом кредиту; 1,79 грн заборгованість за відсотками; 24074,13 грн заборгованість за комісією. Станом на день подачі позову у відповідача перед позивачем рахується заборгованість за кредитним договором № 5755364742 від 20 квітня 2024 року в розмірі 41438,21 грн, з яких 17362,29 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 1,79 грн. сума заборгованості за відсотками; 24074,13 грн сума заборгованості по комісії. При вирішенні справи суд виходить з наступного: Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовились укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно- комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно зі ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. За приписом ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Частиною 1 ст. 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, установлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. З приводу заперечення відповідача щодо не доведення позивачем факту відступлення права вимоги за кредитним договором № 5755364742 від 20.04.2021 від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» до АТ «Таскомбанк», а потім від АТ «Таскомбанк» до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» суд зазначає наступне: Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Частиною 1 ст. 1078 ЦК України визначено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 2 ст. 1078 ЦК України майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно до п.2.1 договору, первісний кредитор передає (відступає) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор набуває право вимоги первісного кредитора за кредитними договорами та договорами забезпечення до них. Згідно п.2.2 договору, сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог (зразок якого наведено у додатку 1 до цього договору) із зазначенням ціни договору та розміру заборгованостей позичальників. Підписані сторонами відповідні реєстрі прав вимог є невід`ємною частиною цього договору. Згідно п.9.2 договору, договір діє протягом 1 (одного) календарного року, але у будь-якому разі, до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Згідно п.9.4 договору, у випадку, якщо за 30 календарних днів до дати закінчення строку дії договору, жодна із сторін не ініціювала його розірвання, договір вважається пролонгованим на наступний календарний рік. Приймаючи до уваги\~ те, що позивачем надано до суду договір про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016 , укладений між ТОВ ФК «Центр фінансових рішень» та АТ «Таскомбанк» та реєстр прав вимоги до даного договору, згідно з яким станом на 21.04.2021 існує заборгованість за кредитним договором № 5755364742, укладеним із [PERSON] 20.04.2021 на суму 23 49,00 грн суд вважає, що до АТ «Таскомбанк» перейшло право вимоги за кредитним договором, укладеним із [PERSON] та ТОВ ФК «Центр фінансових рішень». Суд не погоджується з твердженням відповідача про те, що договір про відступлення прав вимоги від 07.10.2016 не має розповсюджуватися на кредитний договір, укладений із [PERSON] 20.04.2021, так як відповідно до п.2.2 даного договору, кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати такі права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог. Даних щодо закінчення строку дії договору від 07.10.2016, з урахуванням пп.9.2 даного договору, чи його скасування у судовому порядку, матеріали справи не містять. Також суд вважає підтвердженим право передачі вимоги до [PERSON] від АТ «Таскомбанк» до ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів»\~\~ відповідно до договору факторингу №НІ/11/17-Ф, укладеному між АТ «Таскомбанк» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» від 04.04.2024. Згідно реєстру прав вимоги до даного договору від 04.04.2024, загальна сума заборгованості [PERSON] перед АТ «Таскомбанк» 41438,21 грн та складається з: заборгованості за тілом кредиту в сумі 17362,29 грн; заборгованості за відсотками в сумі 1,79 грн та заборгованості по комісії в сумі 24074,13 грн. Суд не приймає до уваги твердження відповідача щодо відсутності акту передачі реєстру прав вимоги від ТОВ ФК «Центр фінансових рішень» до АТ «Таскомбанк», так як позивачем долучено до матеріалів справи реєстр прав вимог між вказаними юридичними особами від 21.04.2021, а інші документи, згідно договору від 07.10.2016, сторонами договору не передбачені. Суд відхиляє твердження відповідача щодо відсутність підписів та печаток АТ «Таскомбанк» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів», які б підтверджували дійсність переходу права вимоги за кредитним договором, так як згідно копії такого реєстру, наявні як підписи керівників вказаних юридичних осіб, так і печатки відповідних товариств. Суд не бере до уваги твердження відповідача щодо відсутності доказів щодо перерахування грошових коштів за договорами відступлення прав вимоги, так як позивачем надано до суду платіжну інструкцію від 04 квітня 2024 року про перерахування позивачем на рахунок АТ «Таскомбанк» грошових коштів за відступлення права вимоги. Разом з цим, з приводу стягнення кредитної заборгованості суд виходить з наступного: Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій ф Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Кредитор, який заявляє вимоги про стягнення коштів за кредитним договором, зобов`язаний надати суду докази на підтвердження надання позичальнику кредиту.\~ На підтвердження своїх вимог ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не надало до суду жодного документально підтвердженого доказу щодо перерахування первісним кредитором ТОВ ФК «Центр фінансових рішень» [PERSON] грошових коштів на підтвердження факту укладення кредитного договору. Відповідач у своєму відзиві зазначила про відсутність первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували вказаний факт, на що представник відповідача заперечила виключно тим, вона не володіє та не може володіти оригіналами вказаних документів. Позивач звертався із запитами до первісного кредитора, про те не отримав відповідей на вказані запити. Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Стаття 80 ЦПК України передбачає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд зазначає, що належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Згідно правової позиції, яка була висловлена у постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 у справі № 161/16891-15 про стягнення заборгованості за кредитним договором (провадження № 61-517св18), банк зобов`язаний доводити отримання позичальником грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір за допомогою первинних документів, оформлених відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно вказаної норми Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Відповідно до п. 62 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Суд акцентує увагу на тому, що наданий позивачем розрахунок суми боргу за кредитним договором не є зведеними документами, які не були погоджені з відповідачем і не підтверджені первинними обліковими бухгалтерськими документами, тому суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено наявності у відповідача заборгованості за вказаним договором кредиту у розмірі, зазначеному у розрахунку. Розрахунок заборгованості, на який посилався позивач у позові, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а, отже, не є належним доказом наявності заборгованості. Зазначений розрахунок з зазначенням конкретних розмірів заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не можуть бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає позивач. Доводи позивача у відзиві на позовну заяву, що перерахування коштів на платіжну картку позичальника за укладеним електронним договором було здійснено безпосередньо операторам онлайн-послуг платіжної інфраструктури, який здійснює перекази коштів у безготівковій формі, тому видаткові касові ордери на суму переказу не складаються, а виділення транзакції як окремого платежу із зазначенням призначення у банківській виписці не є можливим, а також що позивач не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів (касовими та меморіальними) на отримання та повернення відповідачем кредитних коштів за укладеними договорами, не спростовують відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження вказаних обставин та відхиляються судом. Доводи відзиву на позовну заяву, що позивач не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача, а всі нарахування за порушення кредитних зобов`язань здійснювались виключно первісним позикодавцем, не підтверджують самого факту отримання відповідачем кредитних коштів, на які могла бути нарахована заборгованість та штрафні санкції, та відхиляються судом як неспроможні. За таких обставин суд вважає підтвердженими доводи відповідача щодо відсутності документально підтверджених доказів перерахування ТОВ ФК «Центр фінансових рішень» грошових коштів на рахунок відповідача [PERSON] . Тому, суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано доказів перерахування грошових коштів первісним кредитором на рахунок відповідача, що в свою чергу є підставою для ухвалення рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. На підставі ст. 141 ЦПК України судові витрати за сплату судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як судом ухвалено рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд покладає судові витрати по оплаті судового збору на позивача.

Outcome: dismissed