Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

05 травня 2025 року до Кобеляцького районного суду Полтавської області надійшов позов Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. В позовній заяві позивач вказує, що 29.03.2023 року розпорядженням виконуючого повноваження Кобеляцького міського голови № 66 «Про призначення директором Опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області Тараненко П.С.» відповідачку призначено на посаду директора Опорного закладу «Кобеляцький ліцей №2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» (далі Кобеляцький ліцей №2) з 30.03.2023 і до призначення на цю посаду переможця конкурсу, але не довше ніж 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану, на умовах укладеного з нею строкового трудового договору (контракту). 30.03.2023 між Кобеляцької міською радою в особі виконуючого повноваження міського голови Фещенка В.В. та [PERSON] укладено контракт. Згідно з пунктом 1.6 контракту Директор Опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області при виконанні покладених обов`язків керується Конституцією України, законами України, постановами Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства освіти і науки України, рішеннями Кобеляцької міської ради, розпорядженнями Кобеляцького міського голови, наказами відділу освіти Кобеляцької міської ради, іншими нормативно-правовими актами та Статутом Опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області. Рішенням сесії Кобеляцької міської ради від 25.01.2021 «Про прийняття юридичних осіб закладів освіти до комунальної власності Кобеляцької міської ради, входження до складу засновників, зміну найменування та затвердження їх Статутів та Положень філій в новій редакції» затверджено Статут Опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області». Так, пунктом 6 розділу VIII «Учасники освітнього процесу» встановлено, що призначення на посаду заступників директора, педагогічних та інших працівників, їх звільнення, здійснюється директором закладу освіти. Натомість, відповідач в порушення Конституції України, законодавства про працю, вдруге незаконно звільнила з посади заступника директора з навчально-виховної роботи [PERSON] за наступних обставин. Наказом директора Кобеляцького ліцею № 2 Тараненко П.С. № 75-к від 15.11.2023 [PERSON] , вдруге, звільнено з посади заступника директора з навчально-виховної роботи Опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» за порушення трудової дисципліни, а саме відсутності на роботі протягом робочого дня 28 серпня 2023 року без поважних причин (прогулу) на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Наказом директора Кобеляцького ліцею № 2 [PERSON] № 76-к від 15.11.2023 внесено зміни до наказу № 75-к від 15.11.2023, а саме зазначено номер акту № 2 «Про дисциплінарне порушення [PERSON] » від 28 серпня 2023 року. Датою звільнення є дата видачі наказу, а саме 15 листопада 2023 року. Не погодившись зі звільненням, [PERSON] оскаржила наказ про звільнення до суду. Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21.02.2024, справа № 532/2738/23 позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі. Зокрема, визнано неправомірним звільнення [PERSON] з посади заступника директора з навчально-виховної роботи опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області», скасовано наказ № 75-к від 15 листопада 2023 року про звільнення [PERSON] з посади заступника директора з навчально-виховної роботи опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області», поновлено [PERSON] на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» з 16 листопада 2023 року. Стягнуто з опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 листопада 2023 року по дату винесення рішення, 21 лютого 2024 року, в розмірі 74765 (сімдесят чотири тисячі сімсот шістдесят п`ять гривень) 60 копійок. Стягнуто з опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок. Додатковим рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29.02.2024 справа № 532/2738/23, стягнуто з опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок за вимогами про поновлення на посаді та похідні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання неправомірним звільнення, скасування наказу про звільнення. Стягнуто з опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 107 (сто сім) гривень 36 копійок за вимогою стягнення моральної шкоди. Стягнуто з опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» на користь [PERSON] судові витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 6600 (шість тисяч шістсот) гривень 00 копійок. Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25.10.2024 апеляційну скаргу представника Опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» адвоката Рака А.С. на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 лютого 2024 року та додаткове рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 лютого 2024 року, визнано неподаною та повернуто апелянту. Також, постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26.01.2024 справа № 532/4/24 [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці, а саме встановлено порушення п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України під час звільнення [PERSON] , та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 510 грн в дохід держави. 21.02.2024 наказом директора Кобеляцького ліцею № 2 Тараненко П.С. № 13-к на виконання рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21.02.2024, поновлено на посаді [PERSON] з 21 лютого 2024 року. Централізована бухгалтерія по обслуговуванню закладів освіти Кобеляцької міської ради здійснила на виконання рішення суду виплату [PERSON] всіх належних сум та судовий збір за рахунок коштів місцевого бюджету. Відтак бюджет Кобеляцької міської ради поніс втрат з вини відповідачки на загальну суму 108994,99 грн., яка складається з наступних відрахувань: 1) середній заробіток за час вимушеного прогулу за листопад 2023 року, перерахований повністю, згідно рішення суду 532/2738/23 від 21.02.2024, наказ відділу № 61/1 від 08.03.2024 р. 15046,28 грн. (платіжна інструкція № 169 від 25.03.2024); 2) військовий збір утримано із середнього заробітку за час вимушеного прогулу за листопад 2023 року згідно рішення суду 532/2738/23 від 21.02.2024, наказ відділу освіти № 61/1 від 08.03.2024, перерахований повністю, термін сплати 31.03.2024 280,37 грн. (платіжна інструкція № 170 від 25.03.2024); 3) ПДФО утриманий із середнього заробітку за час вимушеного прогулу за листопад 2023 року згідно рішення суду 532/2738/23 від 21.02.2024, наказ відділу № 61/1 від 08.03.2024, перерахований повністю, термін сплати 31.03.2024 3364,39 грн. (платіжна інструкція № 171 від 25.03.2024); 4) ЄСВ нараховано на середній заробіток за час вимушеного прогулу за листопад 2023 року згідно рішення суду 532/2738/23 від 21.02.2024, наказ відділу № 61/1 від 08.03.2024, перерахований повністю, термін сплати 31.03.2024 4112,03 грн. (платіжна інструкція № 172 від 25.03.2024); 5) середній заробіток за час вимушеного прогулу за грудень 2023 року, січень, лютий 2024 року перерахований повністю, згідно рішення суду 532/2738/23, наказ відділу освіти № 257 від 15.11.2024 45140,02 грн. (платіжна інструкція № 709 від 21.11.2024); 6) військовий збір утримано із середнього заробітку за час вимушеного прогулу за грудень 2023 року, січень, лютий 2024 року згідно рішення суду 532/2738/23, наказ відділу освіти № 257 від 15.11.2024, перерахований повністю, термін сплати 22.11.2024 841,12 грн. (платіжна інструкція № 710 від 21.11.2024); 7) ПДФО утриманий із середнього заробітку за час вимушеного прогулу за грудень 2023 року, січень, лютий 2024 року згідно рішення суду 532/2738/23, наказ відділу освіти № 257 від 15.11.2024, перерахований повністю, термін сплати 22.11.2024 10093,42 грн. (платіжна інструкція № 711 від 21.11.2024); 8) ЄСВ нараховано на середній заробіток за час вимушеного прогулу за грудень 2023 року, січень, лютий 2024 року згідно рішення суду 532/2738/23, наказ відділу освіти № 257 від 15.11.2024, перерахований повністю, термін сплати 22.11.2024 12336,40 грн. (платіжна інструкція № 712 від 21.11.2024); 9) судові витрати за надання професійної правничої допомоги; згідно рішення суду 532/2738/24, наказ відділу № 257 від 15.11.2024 6600 грн. (платіжна інструкція № 714 від 21.11.2024); 10) судовий збір на користь держави згідно рішення суду 532/2738/23 від 25.10.2024, наказ відділу освіти № 257 від 15.11.2024, перерахований повністю, термін сплати 22.11.2024 1073,60 грн. (платіжна інструкція № 715 від 21.11.2024); 11) моральна шкода на користь [PERSON] , згідно рішення суду 532/2738/23, наказ відділу № 257 від 15.11.2024 10000 грн. (платіжна інструкція № 724 від 26.11.2024); 12) судовий збір за вимогою про стягнення моральної шкоди на користь [PERSON] , згідно рішення суду 532/2738/23, наказ відділу № 257 від 15.11.2024 107,36 грн. (платіжна інструкція № 725 від 26.11.2024) Довідка від 16.04.2025 року № 01-18/41 про виплачені Відділом освіти Кобеляцької міської ради [PERSON] кошти за рішенням суду додається. Згідно з п. 2.3.16 Положення про Відділ освіти Кобеляцької міської ради джерелами фінансування відділу є кошти бюджету Кобеляцької міської ради (копія Положення додається). Рішенням Кобеляцької міської ради від 13.09.2024 № 15 «Про ліквідацію відділу освіти Кобеляцької міської ради» припинено діяльність Відділу шляхом ліквідації, правонаступники відсутні. Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2017 № 793 «Про затвердження складових Програмної класифікації видатків та кредитування місцевого бюджету» затверджено Програмну класифікацію видатків та кредитування місцевих бюджетів. Типова відомча класифікація видатків та кредитування місцевого бюджету код 01 головний розпорядник бюджетних коштів міська рада, 06 орган з питань освіти і науки. Типова програмна класифікація видатків та кредитування місцевого бюджету код 1021 надання загальної середньої освіти закладами загальної середньої освіти за рахунок коштів місцевого бюджету. Як вбачається з усіх платіжних інструкцій, доданих до позовної заяви Кобеляцької міської ради, Положення про Відділ освіти Кобеляцької міської ради, згідно всіх кодів, зазначених вище, кошти сплачені [PERSON] згідно рішення суду, а саме середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральна шкода, судовий збір, витрати на правничу допомогу, сплачені за рахунок коштів місцевого бюджету Кобеляцької міської ради. Тобто, збитки понесені саме місцевим бюджетом Кобеляцької міської ради. Згідно з ч. ч. 4, 5 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, є доведеним встановлений судом факт, що вдруге звільнення [PERSON] з посади заступника директора з навчально-виховної роботи, яке здійснено на підставі виданого наказу № 75-к від 15.11.2023 та № 76-к від 15.11.2023 директором Опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» Тараненко П.С. було проведено з порушенням вимог трудового законодавства. Фактично [PERSON] вдруге була позбавлена можливості працювати з вини роботодавця в особі директора Кобеляцького ліцею № 2 [PERSON] , оскільки дані обставини встановлені рішеннями суду, які набрали законної сили, та не потребують доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Також ч. 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того, ч.1 статті 130 КЗпП України закріплено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Статтею 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо роботодавець затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі, і з цього часу обчислюється строк на пред`явлення регресної вимоги. Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 11 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 КЗпП України та нової редакції статті 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Оскільки відповідач [PERSON] , яка була службовою особою на момент звільнення [PERSON] , згідно із п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України несе повну матеріальну відповідальність та винна у незаконному звільненні, з неї підлягає до стягнення в порядку зворотної вимоги (регресу) матеріальна шкода, яка понесена Кобеляцькою міською радою. Верховний Суд у своїй постанові від 12 липня 2023 року № 663/1169/20 зазначив, що факт незаконного звільнення працівників встановлений судами й свідчить про вину особи, яка уповноважена на звільнення працівників. Таким чином, службова особа, яка видала накази про звільнення працівників, які у подальшому визнано незаконними та скасовано в судовому порядку, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненим працівникам середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23 квітня 2018 у справі № 335/7848/15-ц, від 16 серпня 2018 у справі № 401/534/17, від 10 жовтня 2018 у справі № 371/1165/16-ц, від 22 січня 2021 у справі № 332/832/18. Верховний Суд у своїй постанові від 05 березня 2025 року № 947/8629/20 зазначив аналогічні висновки зазначеним вище. До подання позовної заяви заходи забезпечення доказів або позову не здійснювались. Заходи досудового врегулювання спору не вживались. Кобеляцька міська рада підтверджує те, що не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями 06.05.2025 справу передано на розгляд головуючому судді Макарчуку С.М. Відповідно до отриманих у порядку ст. 187 ЦПК України відомостей відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою від 13 травня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено у справі судове засідання на 30 червня 2025 року. 30 червня 2025 року судове засідання відкладено на 11 вересня 2025 року у зв`язку з неявкою відповідача. Постановлено виклик відповідача здійснювати на офіційному веб-сайті судової влади. У судове засідання 11 вересня 2025 року сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Позивачем, Кобеляцькою міською радою подане клопотання про підтримання позову та розгляд справи за відсутності їхнього представника. Відповідачка, [PERSON] повторно не з`явилася в судове засідання без повідомлення про причини неявки та їх поважність. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. За змістом речення 2 частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до частин 4, 5 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, розпорядженням № 66 від 29.03.2023 виконуючого обов`язки Кобеляцького міського голови, відповідачку [PERSON] призначено директором Опорного закладу «Кобеляцький ліцей №2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області з 30 березня 2023 року до призначення на цю посаду переможця конкурсу, але не довше ніж на 12 місяців з дня припинення чи скасування воєнного стану, на умовах укладеного з нею строкового трудового договору (контракту) (а.с.4). 30.03.2023 між Кобеляцької міською радою в особі виконуючого повноваження міського голови Фещенка В.В. та відповідачкою [PERSON] , було укладено контракт, згідно з пунктом 1.6 якого, Директор Опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області при виконанні покладених обов`язків керується Конституцією України, законами України, постановами Кабінету Міністрів України, наказами Міністерства освіти і науки України, рішеннями Кобеляцької міської ради, розпорядженнями Кобеляцького міського голови, наказами відділу освіти Кобеляцької міської ради, іншими нормативно-правовими актами та Статутом Опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області (а.с.12-15). Рішенням п`ятої сесії Кобеляцької міської ради Полтавської області восьмого скликання від 25.01.2021 №16, було затверджено Статут Опорного закладу «Кобеляцький ліцей №2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області», згідно пункту 6 розділу VІІІ «Учасники освітнього процесу» якого, встановлено, що призначення на посаду заступників директора, педагогічних та інших працівників, їх звільнення, здійснюється директором закладу освіти (а.с.22-54). Наказом директора Кобеляцького ліцею № 2 Тараненко П.С. № 75-к від 15.11.2023, [PERSON] , вдруге, звільнено з посади заступника директора з навчально-виховної роботи Опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» за порушення трудової дисципліни, а саме відсутності на роботі протягом робочого дня 28 серпня 2023 року без поважних причин (прогулу) на підставі п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України (а.с.55). Наказом №76 від 15.11.2023, директора Кобеляцького ліцею № 2 Тараненко П.С., внесено зміни до наказу № 75-к від 15.11.2023, а саме зазначено номер акту: акт № 2 «Про дисциплінарне порушення [PERSON] » від 28 серпня 2023 року. Датою звільнення є дата видачі наказу, а саме 15 листопада 2023 року (а.с.56). Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21.02.2024, справа № 532/2738/23 позовні вимоги [PERSON] задоволені у повному обсязі. Визнано неправомірним звільнення [PERSON] з посади заступника директора з навчально-виховної роботи опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області», скасовано наказ № 75-к від 15 листопада 2023 року про звільнення [PERSON] з посади заступника директора з навчально-виховної роботи опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області», поновлено [PERSON] на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» з 16 листопада 2023 року. Стягнуто з опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16 листопада 2023 року по дату винесення рішення, 21 лютого 2024 року, в розмірі 74765 (сімдесят чотири тисячі сімсот шістдесят п`ять гривень) 60 копійок. Стягнуто з опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 10 000 (десять тисяч) гривень 00 копійок (а.с.57-64). Додатковим рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29.02.2024, справа № 532/2738/23, стягнуто з опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» на користь держави судовий збір у розмірі 1073 (одна тисяча сімдесят три) гривні 60 копійок за вимогами про поновлення на посаді та похідні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, визнання неправомірним звільнення, скасування наказу про звільнення. Стягнуто з опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 107 (сто сім) гривень 36 копійок за вимогою стягнення моральної шкоди. Стягнуто з опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» на користь [PERSON] судові витрати за надання професійної правничої допомоги в розмірі 6600 (шість тисяч шістсот) гривень 00 копійок (а.с.65-68). Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 25.10.2024 апеляційну скаргу представника Опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» адвоката Рак А.С. на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21 лютого 2024 року та додаткове рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 29 лютого 2024 року, визнано неподаною та повернуто апелянту (а.с.69-73). Постановою судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 26.01.2024, справа № 532/4/24, відповідачку [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 41 КУпАП, а саме порушення вимог законодавства про працю та про охорону праці, а саме встановлено порушення п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України під час звільнення [PERSON] , та її піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 510 грн в дохід держави (а.с.74-75). Наказом директора Кобеляцького ліцею № 2 Тараненко П.С. від 21.02.2024 № 13-к, на виконання рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 21.02.2024, [PERSON] поновлено на посаді заступника директора з навчально-виховної роботи опорного закладу «Кобеляцький ліцей №2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області», з 21 лютого 2024 року (а.с.76). Централізована бухгалтерія по обслуговуванню закладів освіти Кобеляцької міської ради здійснила на виконання зазначеного рішення суду, виплату [PERSON] всіх належних сум та судовий збір за рахунок коштів місцевого бюджету, всього на суму 108 994,99 грн., що підтверджується платіжними інструкціями Відділу освіти Кобеляцької міської ради (а.с.78-88) та довідкою Відділу освіти Кобеляцької міської ради № 01-18/41 16.04.2025 (а.с.89). Згідно з п. 2.3.16 Положення про Відділ освіти Кобеляцької міської ради, джерелами фінансування відділу є кошти бюджету Кобеляцької міської ради (а.с.92-96). Рішенням Кобеляцької міської ради від 13.09.2024 № 15 «Про ліквідацію відділу освіти Кобеляцької міської ради» припинено діяльність Відділу шляхом ліквідації, правонаступники відсутні (а.с.97-98). Наказом Міністерства фінансів України від 20.09.2017 № 793 «Про затвердження складових Програмної класифікації видатків та кредитування місцевого бюджету» затверджено Програмну класифікацію видатків та кредитування місцевих бюджетів. Типова відомча класифікація видатків та кредитування місцевого бюджету код 01 головний розпорядник бюджетних коштів міська рада, 06 орган з питань освіти і науки. Типова програмна класифікація видатків та кредитування місцевого бюджету код 1021 надання загальної середньої освіти закладами загальної середньої освіти за рахунок коштів місцевого бюджету (а.с.99-100). Як вбачається з усіх платіжних інструкцій, доданих до позовної заяви Кобеляцької міської ради, Положення про Відділ освіти Кобеляцької міської ради, згідно всіх кодів, зазначених вище, кошти сплачені [PERSON] згідно рішення суду, а саме середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральна шкода, судовий збір, витрати на правничу допомогу, сплачені за рахунок коштів місцевого бюджету Кобеляцької міської ради. Тобто, збитки понесені саме місцевим бюджетом Кобеляцької міської ради (а.с.78-89, 97-100). Згідно з частинами 4, 5 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Таким чином, є доведеним встановлений судом факт, що вдруге, звільнення [PERSON] з посади заступника директора з навчально-виховної роботи, яке здійснено на підставі виданого наказу № 75-к від 15.11.2023 та № 76-к від 15.11.2023 директором Опорного закладу «Кобеляцький ліцей № 2 імені Олеся Гончара Кобеляцької міської ради Полтавської області» відповідачкою [PERSON] , було проведено з порушенням вимог трудового законодавства. Фактично [PERSON] , вдруге, була позбавлена можливості працювати з вини роботодавця в особі директора Кобеляцького ліцею № 2 Тараненко П.С., оскільки дані обставини встановлені рішеннями суду, які набрали законної сили, та не потребують доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України встановлено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно ч.1 статті 130 КЗпП України закріплено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Згідно до п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу. Статтею 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи. Такий обов`язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо роботодавець затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі пункту 8 статті 134 КЗпП України, за цим законом покладається обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі, і з цього часу обчислюється строк на пред`явлення регресної вимоги. Відповідно до пункту 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 11 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію пункту 8 статті 134 КЗпП України та нової редакції статті 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов`язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв`язку з оплатою роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше. Оскільки відповідачка [PERSON] , яка була службовою особою на момент звільнення [PERSON] , згідно із п. 8 ч. 1 ст. 134 КЗпП України несе повну матеріальну відповідальність та винна у незаконному звільненні, з неї підлягає до стягнення в порядку зворотної вимоги (регресу) матеріальна шкода, яка понесена Кобеляцькою міською радою. Верховний Суд у своїй постанові від 12 липня 2023 року № 663/1169/20 зазначив, що факт незаконного звільнення працівників встановлений судами й свідчить про вину особи, яка уповноважена на звільнення працівників. Таким чином, службова особа, яка видала накази про звільнення працівників, які у подальшому визнано незаконними та скасовано в судовому порядку, несе повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству у зв`язку з оплатою незаконно звільненим працівникам середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 23 квітня 2018 у справі № 335/7848/15-ц, від 16 серпня 2018 у справі № 401/534/17, від 10 жовтня 2018 у справі № 371/1165/16-ц, від 22 січня 2021 у справі № 332/832/18. Верховний Суд у своїй постанові від 05 березня 2025 року № 947/8629/20 зазначив аналогічні висновки зазначеним вище. Відповідно до змісту постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»; від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» та інформаційного листа ВССУ від 27 вересня 2012 року № 10-1389/0/4-12 «Про практику застосування судами при розгляді справ окремих норм трудового права», підстави, умови, порядок, межі й розмір матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну ними підприємству, установі, організації регулюються Гл.IX КЗпП України. Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Згідно з п. 8 частини першої статті 134 КЗпП службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівників на іншу роботу несе матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини підприємству, установі, організації. Згідно змісту зазначеної норми та положеньст.237 КЗпП матеріальна відповідальність на службову особу за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації оплатою працівникові вимушеного прогулу або різниці у заробітку при незаконному звільненні або незаконному переведенні його на іншу роботу можна покласти при наявності її персональної вини в цьому, у випадках, коли незаконне звільнення або незаконне переведення мало місце за рішенням колегіального органу, керівник цього органу може нести зазначену матеріальну відповідальність в тому разі, коли рішення було прийняте внаслідок його винних протиправних дій. Відповідно до ч.4 ст. 136 КЗпП стягнення з керівників підприємств, установ, організацій та їх заступників матеріальної шкоди в судовому порядку провадиться за позовом вищестоящого в порядку підлеглості органу. Відповідно до правових висновків, викладених в постановах Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 401/1387/17ц, від 03.10.2018, справа № 462/8925/14 посадова особа, яка винна у незаконному звільненні працівника має покрити шкоду, заподіяну установі у повному розмірі. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Преюдиція передбачає звільнення від доказування обставин, встановлених в мотивувальній частині рішення суду у цивільній, господарській, адміністративній справі, при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Щодо суми стягнення, заявленої в позові, суд вважає, що [PERSON] , як керівник закладу освіти, який незаконно звільнив особу з роботи несе повну матеріальну відповідальність в межах грошової суми, виплаченої [PERSON] у вигляді середнього заробітку за час вимушеного прогулу із урахуванням утриманого податку й інших обов`язкових платежів, які є складовою заробітної плати, та моральної шкоди. Однак у задоволенні позову щодо стягнення інших платежів слід відмовити, оскільки такі виплати не є шкодою, в розумінніст.237 КЗпП України, та середнім заробітком за час вимушеного прогулу. Окрім цього, слід за правилами ст.141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені витрати на оплату судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial