Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

До Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси 05.03.2025\~року надійшла\~позовна заява\~Органу опіки\~та піклування\~Хаджибейської районної\~адміністрації Одеської\~міської ради\~в інтересах\~малолітніх [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~до [PERSON] ,\~третя особа:\~Служба у\~справах дітей\~Одеської міської\~ради,\~про невідкладне\~відібрання дітей та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що на контролі органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради знаходиться питання щодо невідкладного відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] (а/з про народження від 25.04.2012 № 3392, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)), [PERSON] , [INFO] (а/з про народження від 01.08.2014 № 7680, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)), [PERSON] , [INFO] (а/з про народження від 14.09.2016 № 679, зареєстрований Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області), від матері [PERSON] . Мати дітей - [PERSON] , [INFO] (паспорт громадянина України, документ № [NUMBER] , орган видачі 5115, дата видачі 07.10.2024), проживає за адресою: [ADDRESS] . Відомості про батька малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , внесені до актових записів про народження дитини відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (повні витяги з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 26.06.2024 № 00045692403, від 26.06.2024 № 00045692656, від 08.08.2024 № 00046395719). Згідно з наказами Служби у справах дітей Одеської міської ради від 04.07.2024 №№ 49, 50, 51 малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. 3 метою соціального захисту дітей спеціалістами територіального відділу Служби у справах дітей Одеської міської ради у Хаджибейському районі 19.02.2025 здійснено вихід за адресою проживання родини: [ADDRESS] . За результатами перевірки умов проживання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з`ясовано, що діти перебувають за вищевказаною адресою без нагляду дорослих та належного харчування більше трьох діб. Згідно з актами проведення оцінки рівня безпеки дитини від 19.02.2025 було встановлено, що перебування малолітніх разом із матір`ю загрожує їх життю та здоров`ю. Малолітніх [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] було направлено до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської районної державної адміністрації Одеської області. Хаджибейською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 124/01-06 від 21.02.2025 «Про невідкладне відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та тимчасове влаштування дітей до державного дитячого закладу на повне державне забезпечення». Також, 21.02.2025 за № 538/01-20 органом опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради було направлено лист з копією зазначеного розпорядження до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 Сімейного кодексу України. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.03.2025 року зазначену справу передано на розгляд до Приморського районного суду м. Одеси. 27.03.2025 року зазначена справа надійшла до Приморського районного суду м. Одеси та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями розподілена на суддю Домусчі Л.В. Справу суддя отримала 28.03.2025 року. Ухвалою суду від 28.03.2025 року провадження у справі відкрите, розгляд справи ухвалено проводити у загальному позовному порядку з проведенням підготовчого засідання на 28.04.2025 року. У підготовче засідання 28.04.2025 року учасники справи не з`явилися, представник Хаджибейської РА ОМР через систему «Електронний суд» надала клопотання про відкладення. Розгляд справи відкладено на 26.05.2025 року. 30.04.2025 року представник Хаджибейської РА ОМР через систему «Електронний суд» надала клопотання, яким просила долучити до матеріалів справи лист Центру соціальних служб Одеської міської ради від 18.04.2025 року № 05/01-356. У зв`язку із знаходженням судді Домусчі Л.В. у відпустці, розгляд справи призначений на 26.05.2025 року було відкладено на 30.06.2025 року. У підготовчому засіданні 30.06.2025 року була присутня представник Служби у справах дітей ОМР Кудінова Г.Ю., яка зазначила, що діти вже відібрані від матері, на теперішній час перебувають у Тарутинському центрі соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей Одеської районної державної адміністрації Одеської області, оскільки в м. Одесі не має місць. Позовні вимоги підтримала, просила закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті. Представник органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради Майдебура Ю.В. у підготовчому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила закрити підготовче засідання по справі та призначити її до розгляду по суті. [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Відзив суду не надавала. Ухвалою суду від 30.06.2025 року по справі було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 24.07.2025 року. До суду 23.07.2025 року від представника Хаджибейської РА ОМР Майдебура Ю.В. надійшло клопотання про долучення доказів. У судове засідання 24.07.2025 року з`явилися представник органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради Майдебура Ю.В. та представник Служби у справах дітей ОМР Кудінова Г.Ю. Представник органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради Майдебура Ю.В. просила долучити до матеріалів справи докази, подані 23.07.2025 року. Представник Служби у справах дітей ОМР Кудінова Г.Ю. не заперечувала. Протокольною ухвалою суд задовольнив клопотання представника позивача та долучив докази по справі, надані 23.07.2025 року і відклав розгляд справи на 16.09.2025 року у зв`язку з першою неявкою відповідачки. У судове засідання 16.09.2025 року з`явилися представник органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради Чумаченко Н.Ю. та представник Служби у справах дітей ОМР Кудінова Г.Ю. Представник органу опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради Чумаченко Н.Ю. позов підтримала з підстав, зазначених у позові, просила його задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник Служби у справах дітей ОМР Кудінова Г.Ю. позов також підтримала. Відповідачка [PERSON] про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, відзив та заяв по суті справи суду не надала. Відповідно до ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Згідно до п.п. 6, 7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Крім того, ухвала суду про відкриття провадження у даній справі розмішена в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Приморського районного суду м. Одеси, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення та загальновідомою. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Суд, у зв`язку з ненаданням відповідачами відзиву на позов, зі згоди представника позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів згідно ст.ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 26.09.2025 року. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, заслухавши сторони, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено,\~що відповідачка [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 8-17). З повних витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що відомості про батька дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та про батька [PERSON] , [INFO] , зазначені на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно з наказами Служби у справах дітей Одеської міської ради від 04.07.2024 року № 49, № 50, № 51 малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. Відповідно до акту обстеження умов проживання вбачається, що за адресою: [ADDRESS] проживають [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Житло розміщено на 6 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 3 кімнат, квартира орендована. коридор, три кімнати, кухня, санвузол роздільний. В наявності всі необхідні меблі, побутова техніка. У помешканні прибрано, речі розкладені. Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки від 19.02.2025 дитини [PERSON] , [INFO] , встановлено, що дитина не повідомляла про небезпеку та не просила допомоги, відсутні фізичні та поведінкові ознаки, що можуть свідчити про жорстоке поводження з дитиною, відсутні наявні ознаки погіршення стану здоров`я на момент виявлення дитини, дитина не має зовнішні ознаки недогляду та занедбаності, мати [PERSON] відсутня більше 3 діб. На момент виявлення дитини із їжі був суп та крупи у невеликій кількості, приміщення пристосоване для проживання дитини. Ознака незабезпечення дитини належне харчування. Дитина була влаштована до державного закладу на повне державне забезпечення. Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки від 19.02.2025 дитини [PERSON] , [INFO] , встановлено, що дитина не повідомляла про небезпеку та не просила допомоги, відсутні фізичні та поведінкові ознаки, що можуть свідчити про жорстоке поводження з дитиною, відсутні наявні ознаки погіршення стану здоров`я на момент виявлення дитини, дитина не має зовнішні ознаки недогляду та занедбаності, мати [PERSON] відсутня більше 3 діб. На момент виявлення дитини із їжі був суп та крупи у невеликій кількості, приміщення пристосоване для проживання дитини. Ознака незабезпечення дитини належне харчування. Дитина була влаштована до державного закладу на повне державне забе від 19.02.2025 зпечення. Відповідно до акту проведення оцінки рівня безпеки дитини [PERSON] , [INFO] , встановлено, що дитина не повідомляла про небезпеку та не просила допомоги, відсутні фізичні та поведінкові ознаки, що можуть свідчити про жорстоке поводження з дитиною, відсутні наявні ознаки погіршення стану здоров`я на момент виявлення дитини, дитина не має зовнішні ознаки недогляду та занедбаності, мати [PERSON] відсутня більше 3 діб. На момент виявлення дитини із їжі був суп та крупи у невеликій кількості, приміщення пристосоване для проживання дитини. Ознака незабезпечення дитини належне харчування. Дитина була влаштована до державного закладу на повне державне забезпечення. З пояснень представника позивач встановлено, що був дзвінок від сусідів, що діти більше 3 діб знаходяться в орендованій квартирі без матері. До цього також були випадки неналежного піклування матері за дітьми, проте їй допомагав родич. Хаджибейською районною адміністрацією Одеської міської ради 21.02.2025 року № 124/01-06 було прийнято розпорядження «Про невідкладне відібрання малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] та тимчасове влаштування дітей до дитячого державного закладу на повне державне забезпечення». Також 21.02.2025 року за № 538/01-20 органом опіки та піклування Хаджибейської районної адміністрації Одеської міської ради було направлено лист з копією зазначеного розпорядження до Малиновської окружної прокуратури м. Одеси відповідно до вимог ч. 2 ст. 170 СК України. Судом встановлено, що малолітні діти перебувають на повному державному утриманні. Мати дітей не цікавилась за цей час дітьми не навідувала їх. Згідно ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.ч 1, 5 ст. 5 СК України\~держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). У ч. 7 ст. 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ч.ч 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язанні виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, свої Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України»). Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (пункт 50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України). Основні підстави для відібрання дитини зазначені у частині першій статті 164 СК України. Інші випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у вищенаведеній частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок (демонстрація та заохочення у дитини розпусної поведінки). Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним\~Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у\~справі\~№ 402/428/16-ц, провадження № 14-327цс18. Суд вважає, що позивачем доведено належним чином позовні вимоги, оскільки діти були залишені без батьківського піклування більш 3 діб і на час розгляду справи мати дітей не навідувала, її місце знаходження невідоме. Згідно зі статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року зі змінами, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради № 789-X11 від 27 лютого 1991 року, в усіх випадках щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї. Стаття 9 Конвенції про права дитини покладає на держави-учасниці обов`язок забезпечувати те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Враховуючи заявлені позивачем підстави для відібрання малолітніх у відповідачки без позбавлення її батьківських прав, суд задовольняє позов у цій частині. Разом з тим суд зауважує, що відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав є тимчасовим заходом на відміну від позбавлення цих осіб батьківських прав, яке має безстроковий характер. Тому якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини, при цьому суд керується інтересами дитини (частина третя статті 170 СК України). Щодо вимог про стягнення аліментів з відповідачки у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позовної заяви до суду, з перерахуванням коштів на особистий рахунок дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини (частина четверта статі 170 СК України). У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Наведені норми імперативно закріплюють обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. З урахуванням\~вищевикладеного суд\~вважає за\~можливе задовольнити\~частково позовну\~вимогу про\~стягнення аліментів\~та стягнути\~з [PERSON] на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/2 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 05.03.2025 року, і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] включно, а потім - на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.04.2030 року, і до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , повноліття, тобто до [INFO] включно, а з\~09.07.2032\~року аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, і до\~досягнення дитиною\~повноліття,\~тобто до\~ [INFO] з зарахуванням на особисті рахунки дітей. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов`язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Таким чином, оскільки позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, суд вважає необхідним покласти на відповідачку оплату судового збору у розмірі 1 211,20 грн. на користь держави.

Outcome: partial