Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

у липні 2025 року до Машівського районного суду Полтавської області надійшла зазначена позовна заява, в якій позивачка просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , з господарськими будівлями та спорудами, в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] , мотивуючи тим, що нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки на будинок відсутній правовстановлюючий документ (а.с.1-5). Ухвалою від 01.08.2025 Машівський районний суд Полтавської області відкрив провадження у справі, витребував від приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Уразовської-Будігай В.В. належним чином завірені копії матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [INFO] [PERSON] та призначив підготовче засідання (а.с.40). Ухвалою від 02.09.2025 Машівський районний суд закрив підготовче провадження по справі та призначив справу до судового розгляду по суті (а.с.94). Представниця позивачки [PERSON] подала клопотання про розгляд справи без її участі та позивачки, позовні вимоги підтримують в повному обсязі (а.с.101), голова Михайлівської сільської ради Коляндра М.П. подав заяву про розгляд справи без участі представника Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області за наявними в матеріалах справи документами та одночасно повідомив, що не заперечує проти задоволення позовних вимог (а.с.99,100). Суд уважає за можливе розглянути справу без участі сторін з огляду на подані ними заяви, та, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку. Судом установлено, що [INFO] в м. Дніпро Дніпропетровської області у віці 79 років помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 14.09,2024 року (а.с.12,52). За життя 02.09.2022 року [PERSON] склав заповіт відповідно до якого усе належне йому рухоме та нерухоме майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обов`язки, які належали йому на день смерті заповів [PERSON] позивачці по справі (а.с.13,54). 02.04.2025 приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Уразовською-Будігай В.В. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю у останньої правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на житловий будинок (а.с.14,15). За матеріалами ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» станом на 31.12.2012 року реєстрація права власності за адресою: [ADDRESS] , не проводилась та станом на 07.04.2025 року нове будівництво, реконструкція, капітальний ремонт, реставрація - відсутні (а.с.16). 07.04.2025 ПП ПБТІ «Інвентаризатор» на замовлення [PERSON] виготовлено технічний паспорт на житловий будинок садибного типу, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.17-19). За Витягом з Реєстру будівельної діяльності щодо інформації про технічні інвентаризації Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва від 16.04.2025 проведена повторна технічна інвентаризація будинку садибного типу за адресою: [ADDRESS] (а.с.20-22). Згідно з інформацією наданою виконавчим комітетом Михайлівської сільської ради №167 від 07.04.2025 року відомо, що відповідно даних книги по господарського обліку №2 (196-1990 років), особового рахунку № [NUMBER] будинковолодіння в [ADDRESS] станом на 01.07.1990 року відносилося до типу службового двору, де були зареєстровані та проживали: [PERSON] , [INFO] голова колгоспного двору та його дружина [PERSON] , [INFO] член службового двору (а.с.23). [PERSON] помер [INFO] , а його дружина [PERSON] померла [INFO] , що стверджується копіями свідоцтв про смерть серія [NUMBER] від 12.01.1998 року та серія [NUMBER] від 19.11.1994 року (а.с.24,25). На випадок своєї смерті [PERSON] 04.01.1996 року склав заповіт, в якому все своє майно заповів [PERSON] (а.с.26). Згідно з інформацією виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області №146 від 12.03.2025 року та №166 від 07.04.2025 року [PERSON] на підставі архівно-облікових даних Ряськівського старостинського округу Полтавської області, на день смерті батька ( [INFO] ) був зареєстрований разом з ним за адресою: [ADDRESS] та після смерті батька був один вписаний головою цього господарства (а.с.27,28). За повідомленням виконавчого комітету Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області №168 від 07.04.2025 року на основі погосподарської книги №2 запис №0000831 обліку с. Ряське за 2016-2023 роки, в будинку за адресою: [ADDRESS] ніхто не зареєстрований (а.с.29). За відомостями з довідки виданої виконкомом Михайлівської сільської ради Полтавського району Полтавської області відомо, що житловий будинок та господарські будівлі за адресою: [ADDRESS] розташовані на земельній ділянці комунальної власності (а.с.30). Відповідно до висновку про вартість майна садибного (індивідуального) житлового будинку [ADDRESS] складає 88 000,00 грн (а.с.29). З копії спадкової справи №111/2024, щодо спадщини померлого [INFO] [PERSON] , наданої приватним нотаріусом Полтавського нотаріального округу Уразовською-Будігай В.В. вбачається, що його спадкоємцем, яка належним чином прийняла спадщину є [PERSON] позивачка по справі, яка 01.11.2024 звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. Інших спадкоємців у спадковій справі не заявлено. Як убачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №78972680 від 01.11.2024 року відомо, що приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Уразовською-Будігай В.В. було зареєстровано спадкову справа за номером у спадковому реєстрі 73221057 та № 111/2024 у нотаріуса на майно спадкодавця [PERSON] померлого [INFO] (а.с.58). Окрім того, 02.04.2025 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Полтавського районного нотаріального округу Полтавської області Уразовської-Будігай В.В. із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] та земельну ділянку площею 5,0000 га, кадастровий номер 5323085600:00:002:0198, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлому [PERSON] (а.с.59,60,72). 02.04.2025 року [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 5,0000 га, кадастровий номер 5323085600:00:002:0198, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.87,88). Однак, приватним нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, у зв`язку з відсутністю у [PERSON] правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності на нього (а.с.89,90). За даними ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» №4160 від 18.04.2025 року житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами був побудований у 1965 році. Відповідно до ч. 1 ст. 120 та ч.2 ст. 123 ЦК 1963 року діючих станом на 01.07.1990р., майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Такий висновок ґрунтується на рекомендаціях, викладених в п.6 \~постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року « Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності». Частиною 2 ст. 120 цього Кодексу передбачено, що колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права і обов`язки, які належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Частиною 5 ст. 1268 цього Кодексу передбачено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з частиною першої та третьою статті 1268\~ЦК\~України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. За ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як убачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Визнання права власності на спадкове майно у судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до положень чинного на час побудови спадкодавцем житлового будинку (1965 рік) ЦК України 1963 року, Вказівок по порядку ведення погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за №11/5, Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР від 31 жовтня 1975 року за 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться у сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки сільської ради, у тому числі і виписки із погосподарських книг. Згідно зі ст.548, чч.1,2 ст.549 ЦК УРСР, 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, покійний [PERSON] за життя набув права власності на спадковий будинок, оскільки прийняв спадщину після померлого батька [PERSON] , шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, так як проживав у даному домоволодінні на день смерті спадкодавця та продовжував проживати в ньому до дня своєї смерті, але належним чином не оформив своє право. Таким чином, ураховуючи те, що на житловий будинок, належний до спадкового майна, відсутні правовстановлюючі документи на нього, що потягло за собою відмову нотаріуса у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, а відтак у позивача існують перешкоди для отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказане майно, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. За змістом п.\~24\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30.05.2008р.\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування»у справах про спадкування при відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, які прийняли спадщину, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Згідно ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, враховуючи те, що Михайлівська сільська рада Полтавського району Полтавської області є відповідачем лише тому, що інші спадкоємці відсутні, водночас селищна рада ніяким чином не порушувала, чи не визнавала та не оспорювала права, свободи чи законні інтереси позивача, не перешкоджала йому реалізовувати спадкові права, а відтак суд дійшов висновку, що хоча позов і задоволено, але підстави для стягнення судового збору з Михайлівської сільської ради, як відповідача, відсутні. На підставі викладеного,

Outcome: approved