Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

31 липня 2025 року [PERSON] (далі позивач), звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.12.2023, мотивуючи позов тим, що спільне життя у позивача з відповідачем не склалося, у зв`язку з тим, що між ними виникли непорозуміння, втрата довіри та емоційної близькості. Сторони мають різні погляди на життя, розподіл обов`язків, виховання дитини, ведення господарствата інші важливі аспекти подружнього життя. Сімейні відносини не склалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем існували до 28.03.2024 та припинені за спільної згодою сторін, після чого чоловік повернувся до Грузії, з цього часу вони з відповідачем не спілкується, не ведуть спільного господарства, не проживають разом. Обидва переконані, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. За наведених обставин шлюб позивача з відповідачем носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе. Сім`я фактично розпалась, в зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Позивач просить залишити їй після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] . Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 05.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі. Справу призначено до розгляду на 19.09.2025 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано строк для надання заяв по суті справи. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи сповіщалися завчасно і належним чином. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує, просить його задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи по суті сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його останнього відомого місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку. Крім того, про час і місце розгляду справи по суті відповідач повідомлявся шляхом публікації оголошення про виклик на сайті судової влади. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. За таких обставин, підстави для відкладення розгляду справи відсутні. Враховуючи наявність умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, судом здійснено заочний розгляд справи. На підставі частини другої статті 247\~Цивільного процесуального\~кодексу України(далі\~-\~ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 18 грудня 2023 року Тбіліською службою цивільного реєстру Агенства розвитку державних сервісів, було зареєстровано\~шлюб між\~позивачем та\~відповідачем,\~про що\~складено відповідний\~актовий запис № 01233017010 (а.с. 5-6). Подружні відносини сторони фактично припинили, сумісно не проживають, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу позивачка вважає не можливим та таким, що суперечить її інтересам. Сторони мають народженого під час перебування у шлюбі неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Згідно з частиною першої статті 24 Сімейного кодексу України (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. ч. 3, 4 статті 56 СК України кожен\~має право\~припинити шлюбні\~відносини.\~Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно частини\~першої статті\~76\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право»\~суди можуть\~приймати до\~свого провадження\~і розглядати\~будь-які\~справи з\~іноземним елементом,\~якщо дія\~або подія,\~що стала\~підставою для\~подання позову,\~мала місце\~на території\~України. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою. З огляду на викладене, враховуючи що позивач наполягає на розірванні шлюбу, підстав для досягнення примирення між сторонами суд не вбачає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя і відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову, розірвання шлюбу між сторонами. Відповідно до пункту шостого частини першої статті 264 та пункту другого частини п`ятої статті 265 ЦПК України при ухваленні рішення суд має вирішити питання про розподіл судових витрат. За змістом статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти на відшкодування сплаченого судового збору за вимогу про розірвання шлюбу в сумі 1211 грн. 11 коп.

Outcome: approved