Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

11.09.2025 до Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області надійшла заява представника відповідача - адвоката Булавинця М.М. про ухвалення додаткового рішення щодо компенсації витрат на професійну правничу допомогу в зазначеній вище справі. Просить стягнути з ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС»\~на користь [PERSON] понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 8 500,00 грн. у справі № 345/1719/25. Заява обґрунтована тим, що неявка в судове засідання повноважного представника позивача, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи, явка якого визнана судом обов`язковою та не повідомлення про причини такої неявки, кваліфікується як необґрунтована у розумінні приписів ч.5 ст.142 ЦПК України. У зв`язку з цим вважає, що наявні підстави для вирішення питання про покладення відповідачем [PERSON] витрат на правничу допомогу на позивачу, які має бути сплачено. ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» не скористалося своїм правом на подання письмових заперечень щодо поданої заяви про ухвалення додаткового судового рішення. 17.09.2025 [PERSON] подав до суду заяву. Просив розглядати заяву без його участі. ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» не забезпечив участі свого представника в судовому засіданні, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.09.2025 у справі № 345/1719/25 позов ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача в судові засідання на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України. За приписами ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (ч. 6 ст. 142 ЦПК України). Згідно з вимогами ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Аналіз наведених положень приводить до висновку, що для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, з`ясуванню підлягають обставини, які саме необґрунтовані дії позивача були здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема, чи діяв позивач недобросовісно, чи зловживав своїми правами. Як вже зазначалось, у зв`язку з неявкою представника позивача в судові засідання, призначені на 10.07.2025 та 08.09.2025 (а.с.72,75), ухвалою суду в цій справі позов залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України. При цьому, явка представника ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» визнана судом обов`язковою для надання особистих пояснень ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17.06.2025 (а.с.69-70). Вимоги ч.4 ст.82 ЦПК України встановлюють, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. За правилами п. 2 ч.1,5 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи у разі першої неявки без поважних причин належним чином повідомленого позивача в судове засідання або неповідомлення ним про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи. Згідно з ч.5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача. Частиною 6 ст. 142 ЦПК України передбачено, що у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч.9 ст. 141 цього Кодексу. При цьому, згідно з ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. Частинами 1,3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Правовий аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що саме по собі звернення з позовом до суду та подання заяви про залишення позову без розгляду не свідчить про необґрунтованість дій позивача, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивача, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених ним судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи у ході розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується. За змістом ч.5 ст.142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 20.12.2018 у справі №751/10961/16.\~ До необґрунтованих дій позивача відноситься саме неявка представника позивача, який був належним чином повідомлений про розгляд справи та повторно не з`явився в судові засідання, що призвело до затягування розгляду справи, втрату інтересу сторони позивача до розгляду даної справи по суті. Верховним Судом у постанові від 14.01.2021 (справа № 521/3011/18) зазначено, що виходячи з системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами». При цьому, представником відповідача вказано, що такі дії позивача, як неявка в судове засідання його повноважного представника, належним чином повідомленого про час і місце розгляду справи, а тим більше, явка якого визнана судом обов`язковою, можуть кваліфікуватися як необґрунтовані в розумінні ч. 5 ст. 142 ЦПК України. До заяви про стягнення витрат на правничу допомогу долучено копію договору про надання правничої допомоги без номера від 15.04.2025, копію акта про надання правничої допомоги із детальним описом наданих послуг від 11.09.2025, відповідно до яких відповідач у справі [PERSON] повинен упродовж 25-ти робочих днів після підписання відповідного акта перерахувати на відповідний банківський райхунок 8\~500,0 грн як оплату за надану правову допомогу. З наявними у матеріалах справи копіями квитанцій Русенкевич Б.І. двома платежами здійснив перерахування сум правової допомоги 16-17.09.2025 (а.с.95-96). В постанові Великої Палати Верховного Суду (справа № 910/12876/19) вказано, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Проаналізувавши вартість і обсяг наданих позивачу юридичних послуг та виконаних робіт у цій справі,\~зважаючи на її складність в контексті пред`явлених вимог та кількість поданих представниками процесуальних документів, ціну позову, а також час, який необхідний адвокату на їх підготовку та прийняття участі у розгляді справи, суд дійшов до висновку, що сума витрат на правничу допомогу визначена у заяві про ухвалення додаткового рішення у розмірі 8 500,00 грн. є обґрунтованою та відповідає дійсним і необхідним витратам, які змушений понести відповідач у цій справі. Отже, виходячи з обставин справи, які склалися у даному випадку, категорії спору, що є майновим, фінансового стану і статусу обох сторін у спірних правовідносинах, обсягу фактично наданих відповідачу послуг з правової допомоги та відсутності заперечень сторони позивача в контексті положень частини п`ятої статті 137 ЦПК України, розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, на переконання суду, стягнення судових витрат у заявленій сумі є співмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт в інтересах відповідача, а також часом, витраченим на їх виконання, а, тому, відповідає критеріям реальності таких витрат, розумності їхнього розміру та справедливості розміру отриманих коштів. Враховуючи відсутність підстав для зменшення розміру суми судових витрат, суд доходить до висновку, що з позивача на користь відповідача необхідно стягнути судові витрати на правничу допомогу в розмірі 8\~500,00 грн.

Outcome: approved