Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3021503647-624354 від 22.02.2022 в розмірі 36729,84 грн., що складається з: - заборгованості за сумою кредиту 7 500,00 грн.; - заборгованості за відсотками за користування позикою 19 012,50 грн.; - інфляційні збитки за період з 21.06.2022 по 15.01.2025 року 8 171,15 грн.; - 3% річних за період з 21.06.2022 по 15.01.2025 року 2 046,18 грн. та витрати зі сплати судового збору у сумі 2422,40 грн. Позовна заява обґрунтована тим, що 22.02.2022 року між [PERSON] РНОКПП: [NUMBER] , [INFO] та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» ЄДРПОУ: 40842831, було укладено договір № 3021503647-624354 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі Договір), на умовах строковості, зворотності, платності, за яким Відповідач зобов? язавсь повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, відповідно до умов та правил, зазначених у договорі. Зазначений договір укладено згідно статей 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про споживче кредитування», Правил надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК». Однак Відповідач не виконав свої зобов*язання за укладеним договором - не повернув кредит та не сплатив проценти, у зв*язку з чим, станом на момент звернення до суду у Відповідача, за Договором № 3021503647-624354 від 22.02.2022 р., утворилась заборгованість. На офіційному веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» (https://koshelok.ua/ru/yuridicheskaya informacziya/) у вільному доступі для всіх клієнтів Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» розміщена повна інформація щодо договору кредиту та порядку його укладення, а саме, документи: договір кредиту (примирний договір на момент укладення); правила надання грошових коштів (діючи на момент укладення договору); згода на обробку персональних даних; публічна інформація; положення про конфіденційність. Крім того на веб-сайті Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» розміщена довідкова інформація з наданням розгорнутої інформації щодо порядку та умов надання послуг. Оформлення кредиту за допомогою Веб-сайту: Клієнт створює заявку на отримання кредиту, отримує дзвінок від співробітника Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок», проходить перевірку та надає скан-копії документів (паспорту та ідентифікаційного коду) або верифікується за допомогою технології BankID; отримує рішення Кредитора щодо можливості надання кредиту; при позитивному рішенні щодо надання кредиту, клієнт отримує доступ до «особистого кабінету», «в особистому кабінеті» клієнт отримує гіперпосилання для ознайомлення з офертою щодо укладання договору. Оферта, що міститься за гіперпосиланням є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» та відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» включає умови, викладені у правилах надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною договору, що пропонуються до укладання клієнту; клієнт самостійно вносить до інформаційно-телекомунікаційної системи Кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати кредит (відповідно до правил надання кредитів, клієнт повинен володіти відкритим на своє ім`я банківським рахунком в українському банку, грошовими коштами на якому має змогу розпоряджатися; діяти від власного імені за власним інтересом, не отримувати кредит в якості представника, агента третьої особи і не діяти на користь третьої особи ); після прийняття клієнтом оферти, йому на телефонний номер (зазначений клієнтом при реєстрації) надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору (ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єктом електронної комерції що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації його в системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір); клієнт, в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитора, підписує Кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора; після підписання кредитного договору в інформаційно-телекомунікаційні системі кредитора, в автоматичному режимі направляє примірник кредитного договору, правил та інші супутні документи на електронну пошту вказану клієнтом (також вони доступні в особистому кабінеті клієнта 24/7); інформаційно-телекомунікаційна система Кредитора, в автоматичному режимі перераховує кредитні кошти за реквізитами вказаними клієнтом; відповідно до правил надання кредитів, Клієнт заповнює заявку на отримання кредиту на сайті, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці клієнт зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні дані про себе, які необхідні для прийняття кредитодавцем рішення про подальше надання кредиту клієнту. Клієнт несе особисту відповідальність за правильність та достовірність даних зазначені під час укладання договору. З приводу зазначеного, позивач відзначав, що як вбачається з вищенаведеного порядку, при укладанні договору, відповідачем здійсненні дії, які чітко свідчить про його свідомий вибір щодо укладання договору. Без відповідних дій з боку відповідача укладання договору було б неможливе. 22.02.2022 року між [PERSON] було укладено договір № 3021503647-624354 за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «КОШЕЛЬОК», в рамках якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле.. Електронний правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторін та його змістом. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волі сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину, воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор - 1206 -, для підписання кредитного договору № 3021503647-624354 від 22.02.2022 року, шляхом направлення Позичальнику на номер телефону [NUMBER] (вказаного Позичальником під час реєстрації в особистому кабінеті) електронного повідомлення СМС-повідомлення. Відповідно до вище наведено, обґрунтованим є висновок, що без отримання SMS-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання SMS повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані Відповідачеві. (аналогічний правовий висновок викладено в Постанові Верховного Суду від 07.10.2020 року по справі 127/33824/19). Відповідно до умов Кредитного Договору, ТОВ «КОШЕЛЬОК» взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту, становить 7 500,00 грн. ( п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); початковий строк кредитування, становить 30 днів, ( п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); відсоткова ставка, становить 1,85% на добу за початковий строк кредитування визначений п. 2.3., п. 3.6., п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків); сума кредиту та нараховані відсотки, за початковий строк користування позикою, на 30 днів, становить 11662,50 грн. (7 500,00 грн. тіло кредиту + 4162,50 грн.. відсотки за користування позикою за перші 30 днів, р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2 графіку розрахунків). Кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № [NUMBER] , яку [PERSON] вказала в особистому кабінеті як банківська картка на яку Кредитодавець повинен перерахувати кошти згідно договору № 3021503647-624354 від 22.02.2022 року. На підтвердження факту видачі кредиту, Кредитодавець додає до позовної заяви документи що підтверджують перерахування кредитних коштів. (копія платіжного доручення, та копія довідки-повідомлення про перерахування коштів від фінансово-розрахункової установи). [PERSON] підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного кредитного договору шляхом прийняття виконання зобов`язання кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористався своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладання кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин, у тому числі у разі отримання ним грошових коштів (розділ 7 Паспорту кредиту). Пунктом 3.6. кредитного договору, за якими позичальник був попередньо ознайомлений та погодився, встановлено, що сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення початкового Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на умовах визначених п. 3.7. та п. 3.8. Згідно п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 24.03.2022 року до 21.06.2022 року, за ставкою 2,2 % на добу. Та на момент 04.02.2025 у позичальника виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування позикою у розмірі (7500 грн 00 коп тіло кредиту + 4162 грн 50 коп за початковий строк користування позикою + 14850 грн 00 коп продовжений строк користування позикою) 26512 грн 50 коп. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Основна сума заборгованості за період з 21.06.2022 по 15.01.2025 складають 8 171,15 грн. 3% річних, згідно зі ст. 625 ЦК України за період з 21.06.2022 по 15.01.2025 року складає 2 046,18 грн. Враховуючи вище викладене загальна сума боргу, що підлягає стягненню за договором № 3021503647-624354 від 22.02.2022 року станом на 15.01.2025 року становить 36 729,84 грн., яка складається з: - Заборгованість за сумою кредиту: 7 500,00 грн.; - Заборгованість за відсотками за користування позикою: 19 012,50 грн.; - Інфляційні збитки за період з 21.06.2022 по 15.01.2025 року: 8 171,15 грн.; - 3% річних за період з 21.06.2022 по 15.01.2025 року: 2 046,18 грн.. З боку відповідача по відношенню до ТОВ «КОШЕЛЬОК» має місце свідомо порушення зобов`язання визначеного в кредитному договорі, що відповідно до ст. 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановленні Кредитним договором та законом. Ухвалою Московського міського суду м. Харкова від 05.02.2025 року зазначену позовну заяву передано до Фрунзенського районного суду м. Харкова за підсудністю. Ухвалою Фрунзенського районного суду міста Харкова від 27.02.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 19.03.2025 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просить суд відмовити в задоволенні позову. В обгрунтування відзиву зазначено, що згідно позовних вимог, Товариство з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» просить суд стягнути з [PERSON] - Інфляційні збитки за період з 21.06.2022 по 15.01.2025 року: 8 171,15 грн.; - 3% річних за період з 21.06.2022 по 15.01.2025 року: 2 046,18 грн. Вказане нарахування, Позивач проводив за періоди з червня 2022 року по січень 2025 року. Законом України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктами 18 і 19 такого змісту: «18. У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник ЗВІЛЬНЯЄТЬСЯ від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Таким чином, нарахування інфляційних витрат та 3% річних у період дії воєнного стану на території України - незаконне. Як доказ зарахування кредитних коштів на рахунок Позичальника, до матеріалів позовної заяви, Позивачем долучено копію Повідомлення платіжної системи XPAY Group LLC та Відповідь АТ «МТБ БАНК» про підтвердження платежу, згідно з якими, 22.02.2022 року було здійснено перерахування коштів у розмірі 7500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок на картку № 5168745017163723. Відповідно до Повідомлення платіжної системи XPAY Group LLC та Відповідь АТ «МТБ БАНК» про підтвердження платежу, згідно з якими, 22.02.2022 року було здійснено перерахування коштів у розмірі 7500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок на картку № 5168745017163723. Ураховуючи, що у Повідомленні платіжної системи XPAY Group LLC та Відповіді АТ «МТБ БАНК» про підтвердження платежу міститься зазначення номеру картки [NUMBER] без зазначення банківської установи, платіжне доручення, за яким здійснено переказ для зарахування на платіжну картку, само по собі не свідчить про отримання відповідачем кредиту в сумі 7500 грн., без інформації від банківської установи про рух коштів по картці відповідача. Матеріали справи не містять доказів від банківської установи про рух коштів (отримання коштів) по картці N [NUMBER] . У такому разі копія Повідомлення платіжної системи XPAY Group LLC та Відповідь АТ «МТБ БАНК» про підтвердження платежу, не є достатнім доказом отримання відповідачем кредитних коштів. Крім цього, розрахунок заборгованості не містить даних про осіб, повноважних на його видання із зазначенням прізвища та посади, відповідальних за здійснення бухгалтерської операції і правильність її оформлення. Такий розрахунок заборгованості є текстовою роздруківкою даних у виді таблиці, повинен бути оформлений у відповідності до вимог чинного законодавства. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір, можуть бути первинні документи, що оформлюються відповідно до ст. 9 ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність", п. 5.6 Положення про організацію оперативної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України N 254 від 18.06.2003, п. 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України N 75 від 04.07.2018. Позивач не надав суду докази про отримання [PERSON] листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, про здійснення входу останньою на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету, а тому в матеріалах справи відсутні докази укладання кредитного договору в електронному вигляді, що відповідає вищевказаним висновкам Верховного Суду. 07.07.2025 від представника позивача надійшли додаткові пояснення у справі, в яких остання посилалась на те, що позивачем було надано до суду; низку доказів зокрема й кредитний договір, розрахунок заборгованості за кредитним договором та довідку про переказ кредитних коштів. Розрахунки у сфері електронної комерції здійснюються у будь-який спосіб, не заборонений законодавством України. Розрахунки з продавцями, постачальниками послуг за товари, роботи чи отримані послуги в електронній комерції можуть здійснюватися із застосуванням спеціальних платіжних засобів, електронних грошей, а також шляхом переказу коштів на користь продавця/ постачальника послуг через фінансові установи, а також готівкою із дотриманням відповідних вимог законодавства щодо оформлення готівкових розрахунків та у інші способи, передбачені чинним законодавством України. В даному випадку порядок, строки та спосіб розрахунку погорджені між сторонами у самому кредитному договорі. Таким чином, доводи викладені відповідачем у відзиві про те, що у матеріалах справи немає бухгалтерських документів про видачу кредиту не заслуговують на увагу. Договір між первісним кредитором та відповідачем укладено в електронному вигляді, із застосуванням одноразового цифрового ідентифікатора, а кошти за даним кредитом було отримано Відповідачем на свій банківський рахунок, є всі підстави для обґрунтованого висновку, що між сторонами складись кредитні правовідносини. З позиції відповідача не вбачається чітких доказів на спростування позовних вимог ТОВ «КОШЕЛЬОК», а наведене відповідачем є формалізмом, що не спростовує обставин справи, підтверджених доказами з боку ТОВ «КОШЕЛЬОК». В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідача, в якій остання також просила відмовити в задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, як кожен окремо так і у їх сукупності, суд доходить таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 22.02.2022 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» було укладено договір № 3021503647-624354. Зазначений договір укладено згідно статей 207, 639 Цивільного кодексу України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Закону України «Про споживче кредитування», Правил надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК». Правила надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» визначають порядок і умови надання товариством грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Уклавши договір Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на сайті позичальника: https://koshelok.ua/ru/yuridicheskayainformacziya/. Відповідно до умов розділу 3 Правил відповідач акцептував оферту, здійснивши дії спрямовані на укладання договору про надання кредиту і настання юридичних прав та обов`язків, заповнивши заявку на сайті позивача добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків, зазначив інформацію щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої бажав отримати кредит. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. Закону України «Про електронну комерцію» електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Частиною 3 статті 11 Закону визначено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Згідно зі ст. 12 Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, серед іншого, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно з п. 6 ч. 1 ст. Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Пункт 12 частини 1 вказаної статті визначає, що одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Договір № 3021503647-624354 від 22.02.2022 р. про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту укладений за допомогою одноразового ідентифікатора, який згенерований електронною системою позивача та був надісланий на номер відповідача (позичальника) СМС-повідомленням. Використання позичальником отриманого коду, а також надання ним своїх анкетних даних та банківських реквізитів для перерахування коштів свідчить про згоду з умовами кредитування, а тому договір вважається укладеним. Частина 7 статті 7 Закону передбачає, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронній документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб`єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Вказаний Договір про надання коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту укладено у формі електронного документу, що не суперечить вимогам Цивільного кодексу України та іншого чинного законодавства України. Згідно до умов Кредитного Договору, Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту, становить 7 500,00 грн. ( п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); - початковий строк кредитування, становить 30 днів, ( п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків); - відсоткова ставка, становить 1,85% на добу за початковий строк кредитування визначений п. 2.3., п. 3.6., п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків); - сума кредиту та нараховані відсотки, за початковий строк користування позикою, на 30 днів, становить 11 662,50 грн. (7 500,00 грн. тіло кредиту + 4 162,50 грн.. відсотки за користування позикою за перші 30 днів, р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2 графіку розрахунків). Кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на картковий рахунок Відповідача [NUMBER] . Пунктом 3.6. кредитного договору, встановлено, що сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого Кредиту після закінчення Лояльного Періоду користування кредитом є відкладальною обставиною, в розумінні ст. 212 ЦК, що має наслідком подовження строку користування Кредитом на умовах визначених п. 3.7. та п. 3.8. Згідно п. 3.6. та п. 3.7. кредитного договору, строк користування кредитними коштами було продовжено на 90 днів, тобто з 24.03.2022 року до 21.06.2022 року, за ставкою 2,2% на добу. Та на момент 15.01.2025 у позичальника виникла заборгованість по сплаті кредиту та відсотків за користування позикою у розмірі (7 500,00 грн. тіло кредиту + 4 162,50 грн. відсотки за початковий строк користування позикою + 14 850,00 грн. відсотки за продовжений строк користування позикою) 26 512,50 грн. Згідно п. 4.1.1. Договору, Позичальник зобов`язався вчасно здійснювати платежі щодо погашення кредиту і процентів, нарахованих за користування кредитом, відповідно до графіка платежів. Згідно п. 4.1.3. Договору, Позичальник зобов`язався у випадку прострочення сплати частини або всі всієї суми кредиту сплатити нараховані проценти за користування кредитом виходячи з фактичного строку користування кредитом, включаючи день погашення. Позичальник на виконання п. 1.1. Договору був зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах визначених Договором. Разом з тим, згідно пункту 3.12. Позичальник також достовірно обізнаний про те, що прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом Договору не зупиняє нарахування процентів, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем. Позичальник не дотримуючись належного виконання умов зазначеного Договору одностороннє допустив порушення, а саме несвоєчасну сплату грошових зобов`язань, суму позики не повернув та відсотки не сплатив, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно розрахунку заборгованості, наданого Товариством з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК», у позивача перед відповідачем існує несплачена сума платежів в тому числі прострочена непогашена заборгованість розмірі 36 729,84 грн., яка складається з: - Заборгованість за сумою кредиту: 7 500,00 грн.; - Заборгованість за відсотками за користування позикою: 19 012,50 грн.; - Інфляційні збитки за період з 21.06.2022 по 15.01.2025 року: 8 171,15 грн.; - 3% річних за період з 21.06.2022 по 15.01.2025 року: 2 046,18 грн. [PERSON] заперечує факт укладення електронного договору з ТОВ «Кошельок» 22.02.2022 року. Судом вивчалося повідомлення платіжної системи XPAY Group LLC та Відповідь АТ «МТБ БАНК» про підтвердження платежу, згідно з якими, 22.02.2022 року було здійснено перерахування коштів у розмірі 7500,00 грн. (сім тисяч п`ятсот) гривень 00 копійок на картку № 5168745017163723. Крім того згідно інформації АТ КБ «ПРИВАТБАНК» від 28.08.2025 № 20.1.0.0.0/7-250821/44987-БТ - що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] (IBAN [NUMBER] ). Надано виписку по рахунку № [NUMBER] за період 21.02.2022 - 25.02.2022, яка містить зарахування на суму 7 500,00 UAH у додатку. Отже позовні вимоги в цій частині є доведеними. Доказів внесення коштів на погашення заборгованості відповідачкою не надано. Відтак позивач довів належними та достатніми доказами, що зазначена заборгованість дійсно має місце та що вона виникла саме внаслідок порушення відповідачем умов договору. Щодо розміру заборгованості за наданим кредитом, суд зазначає наступне. Сума отриманого кредиту становить 7500 грн. строк дії договору 30 днів. Відсотки за користування кредитом становлять 1,85% на добу. Таким чином заборгованість за кредитним договором становить 7500,00 грн заборгованість по тілу, 4162,50 грн відсотки за користування кредитом. Підстав для стягнення відсотків поза межами строку кредитування суд не вбачає. Розмір відсотків погоджено сторонами та визначений п. 2.3., п. 3.6., п. 3.7. договору (р. 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків). На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув та безпідставно стягнув відсотки поза межами строку кредитування. Таким чином, суд вважає, що позивачем доведено суму заборгованості [PERSON] за кредитним договором у загальному розмірі 11662,50 грн., з огляду на погоджені сторонами умови кредитування, з урахуванням тіла кредиту, розміру базової відсоткової ставки за кожен день прострочення та періоду кредитування. Даних, що відповідач у добровільному порядку нараховану заборгованість за кредитним договором погасив, матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, позов слід задовольнити стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Кошельок» заборгованість за кредитним договором в сумі 11662,50 грн, яка складається: із заборгованості по тілу кредиту 7500,00 грн та заборгованості по відсоткам у сумі 4162,50 грн. Щодо стягнення інфляційних витрат та 3% річних, суд зазначає, що Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В Постанові Пленуму Вищого Господарського суду України №14 від 17 грудня 2013 року зазначено, що інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом), так само як і інфляційні нарахування майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Так, Верховний суд у постанові від 18 березня 2019 року у справі №210/5796/16 прийшов до висновків, що інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові. Разом з тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15 березня 2022 року № 2120-IX (набрав чинності 17 березня 2022 року) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).». Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування. Отже, нарахування інфляційних втрат та 3% річних на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України не підлягають стягненню з відповідача за позовом з 21.06.2022 року по 15.01.2025. Суд вважає таке нарахування безпідставним, а позовну вимогу щодо нарахування такої суми, такою що не підлягає задоволенню. На підставі викладеного, у зв`язку з порушенням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором, суд приходить до висновку про стягнення з останньої на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кошельок» 7500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту та відсотками за користування у сумі 4162,50 грн. Усі інші пояснення сторін, їх докази і аргументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надала можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним «сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів сторін та їх відображення у судовому рішенні, суд спирається на висновки, яких дійшов Європейський суд з прав людини у рішенні від 18.07.2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОШЕЛЬОК» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 769,17 грн.

Outcome: partial