Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

у березні 2025 року ТОВ «ЕЛ.ЕН.ГРУП» (надалі - позивач) звернулось до суду з цим позовом. У позові позивач також просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» судові витрати у розмірі 9 422,40 грн, які складаються з витрат по сплаті судового збору та судових витрат позивача на професійну правничу допомогу 7 000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 28 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРОКО ФІНАНС» (надалі - Позикодавець) та [PERSON] (надалі - відповідач, Позичальник) укладено договір позики № 784597 (надалі - Договір).Згідно з п. 2.1. Договору відповідач отримав позику у розмірі 5 000,00 гривень. У п. 2.2. Договору вказано, що строк позики Договору (первісний строк кредитування) складає 29 днів. Згідно з п. 2.3. Договору процентна ставка (базова) /день складає 1.43% фіксовано. Датою подання позики вважається 28 травня 2024 року. Дата повернення позики (останній день) 26 червня 2024 року. Денна процентна ставка/день,% складає 1.43%. Процентна ставка за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за день,% - 3.00 %. Пеня, день - 3,00%. Орієнтовна реальна річна процентна ставка - 7674.77 %. Орієнтовна загальна вартість позики - 7066.25 грн. Згідно п.4 Договору проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок Позики, виходячи із строку фактичного користування Позикою та до повного погашення заборгованості за Договором. Відповідно до п. 18 Договору 18. у разі невиконання Позичальником умов цього Договору (неповернення у встановлені умовами Договору строки суми Позики), у випадку коли Сума Позики, зазначена в п. 2 Договору, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування коштами Позики понад встановлений Договором строк Позикодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2 Договору за кожен день такого понадстрокового користування, з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monto.com.ua та підписання Договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Згідно з Договором позики № 784597 грошові кошти перераховані на електронний платіжний засіб № [NUMBER] . Факт перерахування коштів підтверджується Платіжною інструкцією/Операцією номер 03ba5cdb-97c9-4386-af31-4a78c79eeb73 від 28 травня 2024 року, з якої вбачається, що ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» перерахувало на користь [PERSON] на картку [NUMBER] грошові кошти у сумі 5 000,00 грн. 29 жовтня 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 291024, відповідно до умов якого право вимоги зокрема за Договором № 784597 від 28 травня 2024 року перейшло до ТОВ Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП». У зв`язку з порушеннями відповідачем зобов`язань в частині несвоєчасного повернення позики, заборгованість за Договором № 784597 від 28 травня 2024 року станом на 29 жовтня 2024 року становить 17 066,25 гривень, яка складається з: 5 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2 066,25 грн - заборгованість за нарахованими процентами; 10 000,00 грн - заборгованість за пенею. Постановленою суддею ухвалою від 27 березня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження та відкрито провадження у справі, призначено судове засідання. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений своєчасно, причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань, відзиву на позов від відповідача не надходило. У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд, за відсутності заперечень позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. Судом установлено, що 28 травня 2024 року ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» направлено [PERSON] оферту договору позики № 784597 /а.с.35-36/, за умовами якого Позикодавець зобов`язується передати Позичальнику у власність грошові кошти (надалі «Позику»), на погоджений умовами Договору строк (надалі - «Строк Позики»), для придбання товарів та/або робіт та/або послуг (на задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника), шляхом їх перерахування на банківський рахунок Позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу Позичальника, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення Строку Позики, або достроково, та сплатити Позикодавцю плату (Проценти) від Суми Позики. Поняття грошових зобов`язань, які використовуються у Договорі: 1.1. Денна процентна ставка - загальні витрати за Позикою за кожний день користування коштами Позики, виражені у процентах від загального розміру виданої Позики, яка розраховується за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100%, де ДПС - денна процентна ставка? ЗВСК - загальні витрати за Позикою? ЗРК - загальний розмір Позики? t - строк кредитування у днях. 1.2. Проценти - грошові кошти, що нараховуються на Суму Позики /залишок Суми Позики і є платою за користування такою Позикою (Договором передбачено процентну ставку (фіксовану), денну процентну ставку та процентну ставку за понадстрокове користування Позикою, розміри ставок визначені Договором). 1.3. Пеня - грошові кошти, що нараховуються на залишок Суми Позики у визначених Договором випадках порушення Позичальником умов Договору. Умови Позики вказані такі: Сума Позики - 5 000,00 грн; Строк Позики/Строк Договору (первісний строккредитування) - 29 днів; Процентна ставка (фіксована), діє протягом Строку Договору, визначеного п.п. 2.2. п. 2 Договору - 1.43 % / день; Дата надання Позики - 28 травня 2024 року; Дата повернення Позики (наступний день за останнім днем користування) - 26 червня 2024 року; Денна процентна ставка/ день,% - 1,43; Інші платежі: Проценти за понадстрокове користування Позикою/залишком Позики за день, % - 3,00; Пеня, %/день - 3,00; Орієнтовна реальна річна процентна ставка, % - 7674,77;Орієнтовна загальна вартість позики, у грн - 7 066,25 грн. За п. 4, 5 Договору позики Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення Позики, на залишок Позики, виходячи із строку фактичного користування Позикою, до повного погашення заборгованості за Договором.5. Підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що: Позичальник ознайомився на сайті https://monto.com.ua/informaciya з повною інформацією щодо Позикодавця та його послуги, у тому числі з інформацією, що передбачена ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування», та нормативно-правовими актами Національного банку України; Позичальник до моменту підписання Договору вивчив цей Договір та Правила надання грошових коштів у позику за допомогою веб-сайту та мобільного додатку «MONTO» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), що розміщені на сайті https://monto.com.ua/informaciya (надалі «Правила»), їх зміст, суть, об`єм зобов`язань Сторін та наслідки укладення цього Договору, йому зрозумілі. Згідно з п. 18 Договору позики, у разі невиконання Позичальником умов цього Договору (неповернення у встановлені умовами Договору строки суми Позики), у випадку коли Сума Позики, зазначена в п. 2 Договору, не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування коштами Позики понад встановлений Договором строк Позикодавець має право нараховувати пеню в розмірі, визначеному п. 2 Договору за кожен день такого понадстрокового користування, з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. У разі невиконання Позичальником умов цього Договору (неповернення у встановлені умовами Договору строки суми Позики), у випадку коли Сума Позики, зазначена в п. 2 Договору, перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, за користування коштами Позики понад встановлений Договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування Позикою (її частиною) за ставкою, визначеною п. 2 Договору за кожен день такого понадстрокового користування, з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства. Пункти 21, 22, 23 Договору позики свідчать про укладення підписання Договору відповідачем шляхом використанням інформаційно-комунікаційної системи Позикодавця, із застосуванням електронного підпису Позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором Позичальника згідно з Законом України «Про електронну комерцію». Позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою Системи BankID НБУ. Публічна пропозиція (оферта) у розумінні статей 641, 644 ЦК України визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, однак всі інші істотні умови які є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди, зазначено в Індивідуальній частині договору про надання фінансового кредиту - Кредитному договорі. Згідно з Додатком № 1 до Договору позики (з фіксованою диференційованою процентною ставкою) № 784597 від 28 травня 2024 року, а саме таблиці обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживачів) та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, Електронним повідомленням про прийняття, вбачається узгодження суми та порядку повернення кредиту, прийняття [PERSON] пропозиції укласти Договір позики (з фіксованою процентною ставкою) № 784597 від 28 травня 2024 року(https://monto.com.ua/informaciya) на запропонованих та узгоджених сторонами правочину умовах; згоду відповідача з умовами оферти ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» та на використання одноразового ідентифікатора в якості особистого підпису Електронного договору № 784597 від 28 травня 2024 року. Підписання цього електронного повідомлення одноразовим ідентифікатором, який та його підтвердження шляхом натискання кнопки - «Підписати» є дією, що вважається прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме Договір позики (з фіксованою процентною ставкою) № 784597 від 28 травня 2024 року відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Після підписання цього електронного повідомлення умови оферти вважаються прийнятими. Додаток № 1 підписано відповідачем одноразовим ідентифікатором 6g25XB /а.с.36, зворот/. Також, про укладення відповідачем з Позикодавцем Договору позики свідчить й надана позивачем Довідка про укладення договору (Ідентифікація), згідно з якою використано одноразовий ідентифікатор 6g25XB, відправлений 28 травня 2024 року на відповідну електронну адресу [INFO] та введений 28 травня 2024 року /а.с.34/. Відповідно до копії платіжної інструкції 03ba5cdb-97c9-4386-af31-4a78c79eeb73, 28 травня 2024 року грошові кошти в розмірі 5 000,00 грн перераховані від ТОВ «СІРОКО ФІНАНС» на користь [PERSON] за реквізитами [NUMBER] (VISA), Ідентифікатор отримувача в системі відправника 556afc2f-895d-4f06-dedc-08dc59b51683 /а.с.37/. Згідно з наданої позивачем копії розрахунку заборгованості, станом на 30 жовтня 2024 року, складеної ТОВ «СІРКО ФІНАНС», заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 784597 від 28 травня 2024 року склала: 17 066,25 грн, з них: 5 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2 066,25 грн - заборгованість по відсоткам, 10 000,00 грн - пеня /а.с.29/. З розрахунку вбачається видача 28 травня 2024 року позики 5 000,00 грн, відсутність повернення відповідачем коштів, нарахування відповідачеві у період з 28 травня 2024 року по 25 червня 2024 року (29 днів) процентів в розмірі 21,25 щоденно, нарахування у період з 27 червня 2024 року по 31 серпня 2024 року пені в розмірі по 150,00 грн щоденно, нарахування 01 вересня 2024 року пені в розмірі 100,00 грн. 29 жовтня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та Товариством з обмеженою відповідальністю «СІРКО ФІНАНС» укладено Договір факторингу № 291024, відповідно до умов якого Первісний кредитор передає (відступає) Новому кредитору, а Новий кредитор набуває право вимоги Первісного кредитора за Кредитними договорами та сплачує Первісному кредитору за відступлення права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги /а.с.19-20, 21, 22/. 30 жовтня 2024 року згідно з платіжною інструкцією № 18 ТОВ «ФК «ЕЛ.ЕН.ГРУП» здійснено оплату за Договором Факторингу /а.с.15/. 17 лютого 2025 року складено акт прийому-передачі Документів за Договором факторингу № 291024 в електронному форматі Договорів з боржниками Згідно з Реєстром прав вимоги № 30/10/24 від 30 жовтня 2024 року /а.с.18/. Відповідно до Витягу з Акту приймання-передачі № 1 від 29 жовтня 2024 року до Договору факторингу № 291024, заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 784597 від 28 травня 2024 року склала: 17 066,25 грн, з них: 5 000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 2 066,25 грн - заборгованість по відсоткам, 10 000,00 грн - пеня /а.с.18/. Вирішуючи позов суд ураховує таке. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19. Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно зі ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону). Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом ч. 8 ст. 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Положеннями ст. 12 цього Закону визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Як убачається з договору позики, він підписаний електронним підписом Позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, надісланого на номер мобільного телефону відповідача з зазначенням адреси проживання, паспортних даних, РНОКПП, а крім того за умовами договору його невід`ємною частиною є Публічна пропозиція (оферта) Товариства на укладення договору кредитної лінії за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайтах Товариства. Окрім того, між сторонами підписано паспорт споживчого кредиту, в якому вказані усі умови кредитування. З урахуванням встановлених судом обставин справи та досліджених доказів, суд висновує про укладення між сторонами договору позики, умови якого не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та за умовами якого Позичальник, взяв на себе зобов`язання отримати кошти у позику, повернути їх разом із процентами Позикодавцю у встановлений договором строк. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні можу бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) . Відповідно до ч. 1 ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або за законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Як установлено у ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610, ч. 1 ст. 611, ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. На час розгляду справи судом сторонами не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості відповідачем у повному обсязі за Договором позики, причини непогашення заборгованості. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Верховним Судом у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 910/10963/19 наголошено, що доказом переходу прав за зобов`язанням до нового кредитора є відповідний правочин щодо відступлення прав вимоги у зобов`язанні […], а не документи, що засвідчують права, які передаються. За таких обставин, у ТОВ «ФК«ЄАПБ», як нового кредитора, який набув право вимоги в межах сум зазначених у договорах, наявне право вимоги до відповідача щодо стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором. Також, відповідно до Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15 - Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Дослідивши матеріали справи, враховуючи встановлені судом обставини, суд висновує, що позивачем за допомогою належних та допустимих доказів доведений факт невиконання відповідачем взятих на себе, відповідно до положень умов Договору позики, зобов`язань перед позивачем, як правонаступником Первісного позикодавця, внаслідок чого наявні підстави для стягнення з відповідача суми заборгованості за основною сумою заборгованості за Договором позики та несплачених відсотків у період позики. Водночас, не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача пені. Так, згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пунктом 18 Розділу Прикінцеві та Перехідні положення ЦК України визначено те, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який у подальшому неодноразово продовжено та який діє станом на день розгляду справи. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що Первісним кредитором за період з 27 червня 2024 року нараховано відповідачеві до сплати за Договором позики неустойку у виді пені в розмірі 10 000,00 грн. Відтак, у силу пункту 18 Розділу Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 ЦК України, а також від обов`язку сплати на користь позикодавця неустойки за таке прострочення й суд висновує, що підстав для задоволення позову в цій частині немає. Відтак, перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості умовам Договору позики, правилам арифметичної вірності, перевіривши порядок та умови нарахування процентів строку позики, вказаному у договорі, суд висновує, що позивачем належними доказами доведено порушення відповідачем його майнових прав неналежним виконанням Договору позики, відтак - позов підлягає частковому задоволенню в межах основного зобов`язання та нарахованих відсотків, загалом на 41,40 % (7 066,25 * 100 / 17 066,25). Також, у позовній заяві позивач в особі представника просить стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 9 422,00 грн, які складаються з судового збору 2 422,40 грн та 7000,00 грн витрат на правову допомогу. В частині стягнення судового збору, з урахуванням положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України, пропорційно до задоволених позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума в розмірі 1 002,87 грн (41,40 % від 2 422,40). В частині стягнення витрат на правову допомогу суд ураховує таке. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При цьому, за приписами частини 3 наведеної статті, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, витрати на правову допомогу відшкодовуються лише у тому випадку, якщо правова допомога реально надавалася у справі тими особами, які одержали за це плату. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу за наданні послуги до суду позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги № 4 від 02 грудня 2024 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛ.ЕН.ГРУП» та адвокатом Боденко А. А., ордер серії АХ № 1247282 від 19 березня 2025 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльність серії ХВ № 002494 від 14 квітня 2021 року, Детальний опис робіт та акт прийому-передачі наданих послуг до Договору № 4 від 02 грудня 2024 року /а.с.11/, в яких указано, в тому числі: надані послуги з підготовки позовної заяви про стягнення заборгованості з [PERSON] на суму 7 000,00 грн - 4 години, клієнт зобов`язаний оплатити Адвокату послуги шляхом перерахування коштів… не пізніше 10 днів з дня прийняття рішення суду першої інстанції. Разом із тим, у питанні критеріїв, які застосовуються при визначенні розміру витрат на правничу допомогу суд дотримується висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Так, Верховний Суд наголосив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Також, Європейський суд з прав людини, у п. 80 Рішення від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (Заява N 72277/01) вказав, що відшкодовуються тільки ті судові витрати, які були доведені, що вони були необхідними та фактично понесеними, а також обґрунтованими щодо розміру, у п. 34 Рішенні у справі «Гімадуліна та інші проти України» (Заяви №№ 30675/06, 30785/06, 32818/06, 34468/06 та 49001/06), яке набуло статус остаточного 20 березня 2010 року, та у п. 268 Рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04), яке набуло статус остаточного 02 червня 2014 року, п. 95 Рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11) від 26 лютого 2015 року нагадав, що відповідно до його практики заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. У п. 154 Рішення Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» судом висвітлене нагадування, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, пункт 2 правила 60 Регламенту передбачає, що будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має зазначати конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково. Також вказано, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням наведеного, оцінюючи об`єктивно складність цієї справи, предмет спору з урахуванням ціни позову, задоволення судом позовних вимог частково, з огляду на приписи п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, суд убачає наявність підстав для часткового задоволення вимог позивача про стягнення з відповідача у цій справі витрат на правничу допомогу, а саме у розмірі 2 898,00 грн, що відповідає критерію реальності та розумності, є співмірним до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial