Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що вона є пенсіонером по втраті годувальника з 01.02.2024 року. [INFO] помер її чоловік [PERSON] . Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 року, що набрало законної сили, ГУПФУ у Волинській області було зобов`язано здійснити перерахунок та виплату пенсії [PERSON] з 01.04.2019 року на підставі оновленої довідки про грошове забезпечення. 27.03.2025 року відповідач провів перерахунок, невиплачений борг складає 154725,85 грн. В установленому порядку позивач звернулась до відповідача з вимогою виплати вказаних коштів. З відповіді ГУ ПФУ у Волинській області вбачається, що особі рекомендовано для вирішення спірного питання подати рішення суду про заміну сторони виконавчого провадження. Позивач зазначає про необґрунтованість відповіді відповідача у здійсненні заявленої виплати та просить суд стягнути з ГУ ПФУ у Волинській області кошти, що підлягали виплаті та залишились недоотриманими у зв`язку зі смертю [PERSON] у розмірі 154725,85 грн., а також судові витрати у справі. Ухвалою судді від 16.06.2025 року справу прийнято до розгляду та відкрито провадження. 17.07.2025 року на адресу суду надійшов відзив представника відповідача, в якому остання заперечує позов. Зазначає, що померлий [PERSON] перебував на обліку в органах Пенсійного фонду України як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби та деяких інших осіб від 09 квітня 1992 року № 2262 XII (далі - Закон № 2262- XII). Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 25 січня 2024 року у справі № 140/11595/21 Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області зобов`язано провести перерахунок та виплату (з урахуванням виплачених сум) пенсії [PERSON] з 01.04.2019 року відповідно до статей 43 і 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб на підставі довідки [INFO] від 12 серпня 2021 року № ХА16312 про розмір грошового забезпечення. На виконання вказаного рішення особі проведено перерахунок пенсії та нараховано доплату за період з 01 січня 2022 року в сумі 154725,85 грн. Виплата заявлених сум здійснюється в межах бюджетних асигнувань на поточний рік. Позивач звернулась до відповідача з пропущенням встановлених законодавством строків, відтак підстави для задоволення позову відсутні. Позивач у письмовій заяві просила здійснювати розгляд справи без її участі, вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явилась, у письмовому відзиві просив здійснювати розгляд справи без її участі. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено,\~що рішенням\~Волинського окружного\~суду від\~23.03.2022\~року Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області було зобов`язано провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату (з урахуванням раніше виплачених сум) пенсії [PERSON] відповідно до статей 43 і 63 Закону України «Пpo пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про гpoшoвe забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» на підставі довідки [INFO] від 12 серпня 2021 року №ХА16312 про розмір грошового забезпечення. Вказане рішення набрало законної сили та є чинним. З відповіді ГУПФУ у Волинській області від 27.03.2025 року вбачається, що на виконання вказано рішення [PERSON] проведено перерахунок пенсії, нараховано доплату в сумі 154725,85 грн. (а.с.5). Відомості про здійснення виплати коштів відсутні. [INFO] [PERSON] помер (а.с.9). Надаючи правову оцінку розглядуваним правовідносинам, суд зазначає наступне. Згідно вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач є спадкоємцем [PERSON] (а.с.10-12, 6), факт родинних відносин підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.8). Наявність права на спадкування також підтверджується матеріалами спадкової справи №22/2024. Враховуючи зміст відповіді ГУПФУ у Волинській області від 27.03.2025 року, суд вважає доведеним факт фактичної відмови відповідача у виплаті нарахованої за життя її чоловіка-пенсіонера суми пенсії, які спадкодавцю за життя не були виплачені, розмір якої за період складає 154725,85 грн. Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини (ч.3 ст.52 Закону). Згідно ст. 61 ЗУ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII від 9 квітня 1992 року, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. Зміст вказаних норм також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14.02.2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що: цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини; право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом; право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати». Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (постанова Верховного Суду від 16.06.2021 року у справі № 554/4741/19, постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18.04.2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20). Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (ч. ч. 2, 4, 7 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»). Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (ч. 1 ст. 18 ЦПК України). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Зазначене узгоджується з постановою Верховного Суду від 06.07.2020 року по справі №750/8819/19. Як встановлено судом, відповідачем утримується належне позивачеві спадкове майно у виді суми недоотриманої пенсійної виплати, нарахованої пенсіонеру [PERSON] і не виплаченої йому за життя, право власності на яку в порядку спадкування за законом перейшло до позивача. Тим самим, відповідач порушує право власності позивача на вказану суму грошей, яке підлягає судовому захисту способом примусового виконання обов`язку в натурі, тобто стягнення її на користь [PERSON] . Предметом позовних вимог є стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої, але не отриманої спадкодавцем за життя суми пенсії. Вказані вимоги є майновими, а також стосуються правовідносин, які виникають із реалізації права на спадщину. Відтак, даний спір підлягає розгляду саме за правилами цивільного судочинства, а клопотання про належність спору до юрисдикції адміністративного суду є необґрунтованими. Вказані висновки відповідають висновкам Великої Палати Верховного Суду, сформульованим у постановах від 27.03.2019 року у справі № 286/3516/16-ц, від 03.04.2019 року у справі № 808/1346/18, від 26.06.2019 року у справі № 284/252/17, від 04.09.2019 року у справі № 750/7865/18. Заперечення відповідача не спростовують позову. Відсутність бюджетних коштів для виконання відповідачем свого зобов`язання не може бути підставою для відмови у захисті порушеного права, оскільки виконання судового рішення проводиться відповідно до встановленого законом порядку. Крім того, ч.2 ст.218 ГК України та ст.617 ЦК України не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності, як відсутність у боржника необхідних коштів. Також, КСУ неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету. Зокрема, в Рішенні від 09.07.2007 р. №6-рп/2007 КСУ вказав на те, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави. Разом з тим держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. Інакше всі негативні наслідки відсутності такого механізму покладаються на державу. Важливим є і те, що ЄСПЛ у рішенні в справі «Кечко проти України» зауважив, що держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань. ЄСПЛ у справі «Бакалов проти України» та у справі «Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України» зазначив, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові ВСУ від 22.03.17р. у справі №3-77гс17, у постановах КГС у складі ВС від 27.03.18р. у справах №925/246/17, №925/974/17, а також у постанові ВП ВС від 10.04.18р. у справі №12-46гс18. З урахуванням наведеного, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, кошти належні позивачу в порядку спадкування слід стягнути з відповідача. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1211,20 грн.

Outcome: approved