Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором кредитної лінії № 00-9686293 від 22.03.2024 у сумі 28 841,50 гри та понесені судові витрати судовий збір у сумі 2 422.4 грн та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7 000 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань та не погашає заборгованість за вказаним договором, що є підставою для позивача звернутися до суду із даним позовом. Згідно договору, позичальнику надано грошові кошти в сумі 5 000 грн. Позивач зауважує, що внаслідок неналежного виконання взятих на себе зобов`язань з боку позичальника від 22.03.2024 р. виникла заборгованість в сумі 28 841,50 грн, з яких 5 500 грн заборгованість за основним боргом, 23 341,50 заборгованість за нарахування відсотків. Ухвалою від 11.06.2025 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а. с. 62). Також даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив. Та задоволено клопотання щодо витребування доказів у АТ КБ «Приват Банк». Копія ухвали про відкриття провадження направлялася відповідачу за зареєстрованим місцем проживання, проте повернулась на адресу суду неврученим з відмітками (одержувач відсутній за вказаною адресою). Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.03.2024 між ТОВ «МАКС КРЕДИТ`та відповідачем [PERSON] було укладено договір № 00-9686293 на суму 5 000 грн. Вказаний договір підписано електронними підписами сторін з відповідними одноразовими ідентифікаторами, що підтверджується копією даного договору та довідкою про ідентифікацію (а. с. 50). 07.07.2025 до суду надійшла витребувана інформація від АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» в якій підтверджується факт зарахування коштів, на карту відповідача від 22.03.2024 на суму 5\~000 грн. На принципах ст. ст. 6, 627 Цивільного кодексу України (далі ЦК), згідно яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог розумності та справедливості. Договір діє з моменту перерахування суми позики протягом строку позики, але в будь-якому випадку до повного виконання зобов`язань за цим договором. ТОВ «МАКС КРЕДИТ» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, відповідно до умов договору позики, шляхом перерахування суми позики на банківський картковий рахунок відповідача, за посередництвом платіжної установи ТОВ «ПЛАТЕЖІ ОНЛАЙН», згідно наданої інформації [PERSON] було зараховано на його картковий рахунок 5 000 грн 22.03.2024 (а. с. 51). Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 21.10.2024 року ТОВ «МАКС КРЕДИТ» на підставі Договору факторингу № 21102024-МК/ЕЙС за плату відступило, а ТОВ «ФК «Е/ЙС» набуло право грошової вимоги до Відповідача (а. с. 13-17). З розрахунку суми заборгованості вбачається, що відповідач за договором позики від 22.03.2024 № 00-9686293 має загальну суму заборгованості в розмірі 28 341,50 грн, з яких 5 500 грн заборгованість за основним боргом, 23 341,50 заборгованість за нарахування відсотків. За правилом частини першої статті 205 ЦК правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. У відповідності до статті 6 ЦК сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК). За змістом статей 626, 628 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст. 526 ЦК передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1054 ЦК). Виходячи із вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених фактичних обставин справи вбачається, що відповідачем було укладено в електронній формі договір позики № 00-9686293 від 22.03.2024 на суму кредиту 5 000 отримано кредитні кошти за договором у вказаному розмірі на зазначений відповідачем картковий рахунок. Таким чином, оскільки відповідач порушив свої зобов`язання, передбачені договором позики № 00-9686293 від 22.03.2024, не повернув запозичених коштів, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Суд звертає увагу на те, що відповідач не надав суду жодних належних та допустимих доказів на спростування обставин та доказів, наданих позивачем. За результатами вирішення спору знайшли свого підтвердження обставини порушення відповідачем взятих на себе згідно договору кредиту зобов`язань, що виявляє порушення прав позивача, який, у свою чергу, набув права грошової вимоги, а тому заявлений позов про стягнення заборгованості підлягає до задоволення. Представник позивача при зверненні до суду із даним позовом також просить стягнути з відповідача понесені ним витрати на правову допомогу та суму сплаченого судового збору. На підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) підлягають до стягнення з відповідача витрати з оплати судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. З ст. 137 ЦПК). Відповідно до\~ч.\~З ст.141\~ЦПК при\~вирішенні питання\~про розподіл\~судових витрат\~суд враховує:\~1)\~чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи;\~2)\~чи є\~розмір таких\~витрат обґрунтованим\~та пропорційним\~до предмета\~спору з\~урахуванням ціни\~позову,\~значеннясправи для сторін, в тому числі, чи міг результат п вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необгрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною четвертою, п`ятою статті 137 ЦПК визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) щладністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Заявляючи вимоги про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, позивач надав договір № 07/04/25-02 про надання правової допомоги від 07.04.2025, акт про отримання правової допомоги від 07.04.2025 р. з відтворенням даних про вартість робіт (а. с. 28). Надаючи оцінки наведеним доказам, суд звертає увагу, що зазначена на виконання правничих послуг вартість робіт є завищеною з огляду на складність справи, виявляє непропорційність з врахуванням необхідного часу для захисту прав особи. З огляду на викладене, суд,

Outcome: approved