Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

У липні 2025 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом до відповідача [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з квітня 2018 року сторони перебувають у шлюбі. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Під час подружнього життя виявилось, що сторони перестали розуміти та поважати один одного, проживати однією сім`єю, вести домашнє господарство, з`явились розбіжності у поглядах на сімейне життя, обов`язки з ведення спільного господарство, побуту тощо. Більше двох років вони спільно не проживають, не підтримують зв`язки, шлюб носить формальний характер. Позивач вважає, що сім`ю зберегти неможливо. Ухвалою суду від 11 серпня 2025 року позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, в позовній заяві просила суд розглядати справу без її участі. Крім того, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не подавав. Враховуючи вказані факти, суд вважає за можливе відповідно до ч.1\~ст.280\~ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 07 квітня 2018 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Шевченківським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідний актовий запис № 106. Від сумісного проживання сторони мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Позивач зазначає, що сторони не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та вказує, що сім`я з відповідачем не склалася і фактично припинила своє існування. Статтею 51\~Конституції\~України проголошено: шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч.1 ст.24 СК України). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року передбачено, що чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони мають різні інтереси та погляди, шлюбні відносини існують лише формально, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в сумі 1211,20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved