Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Тельбін-Комфорт» звернулось до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Згідно заявлених вимог, представник позивача просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість зі сплати щомісячних внесків на утримання будинку, споруд та прибудинкових територій та внесків на відновлення протипожежної безпеки за період з 01 грудня 2019 року по 10 травня 2024 року по квартирі [ADDRESS] у розмірі 25 357,90 грн., а також інфляційну складову 831,56 грн., 3% річних у сумі 332,10 грн. Вимоги позову обґрунтовані тим, що ОСББ «Тельбін - Комфорт» забезпечує надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій підставі рішення позочергових загальних зборів ОСББ «Тельбін - Комфорт» від 25.03.2013 року, Протокол № 1. Діяльністю ОСББ «Тельбін-Комфорт» здійснює на підставі статуту від 19.04.2019 року, відповідно до рішення Загальних зборів співвласників ОСББ «Тельбін-Комфорт» від 17.12.2018 року. Відповідач не сплачує щомісячних внесків на утримання будинку, споруд та прибудинкових територій та внесків на відновлення протипожежної безпеки за період з 01 грудня 2019 року по 10 травня 2024 року, посилаючись на ч.2 ст. 625 ЦК України, позивачем нараховано на суму заборгованості, яка утворилась інфляційні втрати в розмірі 831,56 грн. та за невиплаченого боргового зобов`язання 3% річних у розмірі 332,10 грн. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 травня 2024 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами направлялася за адресою проживання відповідача, однак конверт повернувся на адресу суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Відповідач не скористався правом на подання відзиву, заперечень та письмових пояснень. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 151 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію. Судом встановлено, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 372507907 від 02.04.2024 року, що право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] . Відповідно відповідач [PERSON] є користувачем послуг наданих ОСББ «Тельбін -Комфорт». З матеріалів справи слідує, що ОСББ «Тельбін-Комфорт здійснює управління в багатоквартирному будинку з підземних паркінгом [ADDRESS] на підставі рішення позачергових загальних зборів ОСББ «Тельбін-Комфорт» від 25.03.2013 року, Протокол №1. Разом з тим, Загальними зборами співвласників ОСББ «Тельбін - Комфорт» від 17.12.2018 року, Протокол №1 - дата складання 31.12.2018, затверджено розмір внесків з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій з 01.01.2019 у розмірі 6,98 грн. за 1 кв.м. для власників квартир; у розмірі 8,00 грн. за 1 кв.м. для власників нежитлових приміщень за умови оплати до 25 числа місяця, що настає за розрахунковим. У розмірі 8,38 грн. за 1 кв.м. для власників квартир; у розмірі 9,60 грн. за 1 кв.м. для власників нежитлових приміщень за умови оплати після 25 числа місяця, що настає за розрахунковим. Загальними зборами співвласників ОСББ «Тельбін - Комфорт» від 17.12.2018 року, Протокол №1 - дата складання 19.12.2022, затверджено розмір внесків з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій з 01.01.2023 року у розмірі 10,28 грн. за 1 кв.м. належної загальної площі квартири за умови оплати до 25 числа місяця, що настає за розрахунковим та у розмірі 12.85 грн. за 1 кв.м. належної загальної площі квартири за умови оплати після 25 числа місяця, що настає за розрахунковим, а також було затверджено розмір внесків на відновлення протипожежної безпеки у розмірі 2,00 грн. за 1 кв.м. належної площі квартири, який підлягає сплаті з 01.01.2023 року. Правовідносини із споживання житлово - комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги», відповідно до ст. 4 якого законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Згідно зі статтею 13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 1 статті 20 вказаного Закону встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу Української РСР наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Згідно діючого законодавства обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відсутність письмового договору щодо надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від встановленого законом обов`язку оплати послуг у повному обсязі, якщо він фактично користується ними зі згоди постачальника послуг. (Постанова Верховного Суду від 10 грудня 2018 року у справі № 638/11034/15-ц). Вирішуючи спір по суті, суд приходить до висновку, що позивачем вірно нараховані суми по обслуговуванню будинку та прибудинкової території, відповідно до затверджених тарифів, з урахуванням загальної площі приміщення відповідача. В суді встановлено, що за період з 01 грудня 2019 року по 10 травня 2024 року відповідач [PERSON] має заборгованість перед ОСББ «Тельбін -Комфорт» у розмірі 25 357,90 грн. Дані кошти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року №572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, враховуючи порушення відповідачем [PERSON] виконання зобов`язань по сплаті послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкової території за період з 01 грудня 2019 року по 10 травня 2024 року, суд визнає правомірною вимогу позивача щодо стягнення з відповідачів на його користь втрат від інфляції внаслідок несвоєчасного розрахунку у розмірі 831,56 грн., а також 3% річних від простроченої суми заборгованості у розмірі 332,10 грн. Позивач, звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, зазначає, що він надає відповідачу, як особі, який є власником квартири [ADDRESS] , послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У силу положень ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків в зв`язку з вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі" роз`яснено, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Враховуючи викладене, а також оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, та достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги до [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. По даній справі позивач просить стягнути судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Вивчивши надані документи, суд дійшов висновку, що судові витрати є доведеними та підлягають стягненню з відповідачів у розмірі 3028 гривень 00 копійок. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved