Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

До суду надійшла вказана позовна заява про стягнення з відповідача заборгованості за Кредитним договором №96571523000 від 21.07.2020 в розмірі 92\~087.79 грн., з яких 41\~676.28 грн. заборгованість за тілом кредиту, 50\~411.51 грн. заборгованість за процентами. Також представник позивача просив стягнути 2422.40 грн. судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.07.2020 між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №96571523000, за умовмаи якого відповідачу були надані кредитні кошти в розмірі 49260 грн., а остання зобов`язалась повернути кредит та сплатити проценти за користування ним. 17.04.2024 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Укрфінстандарт» був укладений Договір факторингу № 271, відповідно до якого право вимоги за вищезазначеним Кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК Укрфінстандарт». Відповідачем умови Кредитного договору не виконуються. Заборгованість за Кредитним договором становить 92\~087.79 грн. Оскільки відповідач добровільно не погашає заборгованість, представник позивача звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 14.07.2025 справу визнано малозначною, відповідно до\~п.2\~ч.6\~ст.\~19\~ЦПК України,\~та відкрито в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов. Копію позовної заяви та доданих до неї документів надіслано позивачем відповідачу на підставі аб. 2 ч.1 ст. 177 ЦПК України. Копію ухвали про відкриття провадження у справі направлено відповідачу за його зареєстрованим місцем проживання, але відправлення повернуто до суду. Відзиву на позов не надано. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5\~ст.279 ЦПК України,\~до суду не надходило. Відповідно до ч.8\~ст.178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Крім того, суд, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалив вважати можливим провести заочний розгляд, згідно положень ст. 280 ЦПК України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. 21.07.2020 між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] , на підставі заповненої останньою анкети-заяви, підписано Договір про надання споживчого кредиту №96571523000, за яким кредитодавець зобов`язався надати позичальнику кредит у розмірі 49\~260 грн., на рахунок позичальника [NUMBER] , зі сплатою процентів в розмірі 67% річних. Також АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] підписано Додаток №1 до Договору №96571523000 від 21.07.2020, в якому відображено графік платежів з повернення кредиту; паспорт споживчого кредиту. Як вбачається з виписки з рахунку [PERSON] , 21.07.2020 їй було зараховано 49\~260 грн., призначення платежу надання кредиту. 17.04.2024 між АТ «Укрсиббанк» (клієнт) та ТОВ «ФК Укрфінстандарт» (фактор) було укладено договір факторингу №271, за яким клієнт відступає фактору, а фактор зобов`язується прийняти права вимоги до боржників, визначені в Реєстрі боржників. 17.04.2024 між АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «ФК Укрфінстандарт» підписано реєстр боржників до Договору факторингу №271 від 17.04.2024, серед яких за №990 значить [PERSON] , кредитний договір №96571523000 від 21.07.2020. 17.04.2024 ТОВ «ФК Укрфінстандарт» здійснило оплату на користь АТ «Укрсиббанк» за відступлення згідно Договору факторингу №271, платіжна інструкція №401 від 17.04.2024. Згідно розрахунку заборгованості, [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №96571523000 від 21.07.2020 в розмірі 92\~087.79 грн., з яких 41\~676.28 грн. заборгованість за тілом кредиту, 50\~411.51 грн. заборгованість за процентами. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом статтями 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст.1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідно до приписів статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України). Провівши судовий розгляд, вивчивши надані позивачем докази, суд дійшов до висновку, що первісним кредитором та [PERSON] було погоджено істотні умови кредитного договору №96571523000 від 21.07.2020, на виконання якого [PERSON] отримала кредитні кошти, що підтверджено матеріалами справи, які своєчасно нею повернуто не було, що призвело до утворення заборгованості з тіла кредиту та процентів, а тому наявні підстави для стягнення заборгованості в судовому порядку. Розрахунки заборгованості відповідачем не спростовано, свого контрозрахунку заборгованості або доказів належного виконання зобов`язань суду не надано. З урахуванням конкретних обставин даної справи, суд вважає, що позивачем доведено розмір існуючої заборгованості за кредитом, оскільки в ході розгляду справи було встановлено обставини погодження між сторонами всіх істотних умов кредитного договору. Також суд вважає, що ТОВ «ФК Укрфінстандарт» у встановленому законом порядку набуло права вимоги до відповідача. Таким чином, враховуючи, що відповідач не виконала прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором №96571523000 від 21.07.2020 та під час розгляду справи наявність заборгованості та її розмір, а також відповідність розрахунків не були спростовані відповідачем належними доказами, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Укрфінстандарт», як нового кредитора, заборгованості в заявленому розмірі. Відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесений судовий збір у розмірі 2422.40 грн. Щодо витрат на правничу допомогу, то суд виходить з такого. Представник позивача просила стягнути з відповідача на користь позивача 10 000 грн. витрат на правову допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК Українисудові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Із положень ч.ч. 1-5 ст. 137 ЦПК Українислідує, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. В силу ч.ч. 2, 3, 8 ст. 141 ЦПК Українисудові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що сторона, на користь якої ухвалене судове рішення, має право на відшкодування понесених судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу. До складу витрат на професійну правничу допомогу включаються витрати з оплати винагороди адвоката за здійснення представництва інтересів учасника справи в суді та надання інших видів правової допомоги клієнту. Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Такий правовий висновок викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) та в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 червня 2020 року у справі № 757/16448/17-ц (провадження № 61-48191св18). На підтвердження відповідних витрат на правову допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акт прийому-передачі наданих послуг). Отже, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Водночас, у разі, якщо понесені особою витрати на професійну правничу допомогу не відповідають критеріям співмірності, то за обґрунтованим клопотанням іншої сторони суд може зменшити розмір указаних судових витрат. Велика Палата Верховного Суду вказала, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, враховуючи з конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Постанова ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 визначає, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Верховний суд в постанові №275/150/22 від 13.03.2025\~зробив висновок,\~що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт. Матеріали справи свідчать, що 22.01.2025 між ТОВ «ФК Укрфінстандарт» та адвокатом Міньковськю А.В. укладено Договір про надання правової допомоги №49648956. 01.07.2025 між ТОВ «ФК Укрфінстандарт» та адвокатом Міньковськю А.В. укладено Додаткову угоду №96571523000 до Договору про надання правової допомоги №49648956. 01.07.2024 адвокатом виконано детальний опис наданих правових послуг. 01.07.2025 ТОВ «ФК Укрфінстандарт» та адвокатом Міньковськю А.В. підписано акт підтвердження факту надання правничої допомоги, вартість яких складає 10\~000 грн. Заперечень проти суми витрат на правову допомогу від відповідача не надходило. Таким чином, враховуючи відсутність заперечень відповідача щодо суми витрат позивача на правову допомогу, крім того, беручи до уваги повне задоволення позову, а також враховуючи доведеність позивачем понесення таких витрат, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved