Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Вінницького обласного управління АТ "Ощадбанк" 29.01.2021 звернулося до суду з позовом, в якому вказує, що 23.11.2015 між ПАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] укладено заяву про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до умов п. 3.4.1 - 3.4.2 заяви про приєднання [PERSON] відкрито поточний рахунок № [NUMBER] в гривні, на умовах тарифного пакету "Зарплатний", а також надано платіжну картку "Mastercard Debit Standart" та Пін-конферт до неї. Також, 23.11.2015 між банком та клієнтом укладено заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії відповідно до умов договору приєднання, відповідач ініціював одержання та погодився на умови користування кредитом відповідно до умов договору та підтвердив укладання між ним та банком кредитного договору. Відповідно до заяви на встановлення клієнт просить надати йому кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок № [NUMBER] . 10.11.2017 додатково укладено заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якої клієнт просить надати йому кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок № [NUMBER] , погоджується із встановленням максимальних параметрів кредитування: бажаний розмір кредиту - 30000,00 грн, строк кредитування - 36 місяців, з можливим продовженням на той самий строк. Погоджено та встановлено кредитний ліміт у сумі 30000,00 грн. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав повністю. Останнє зарахування сум коштів на картрахунок та погашення відсотків і кредиту відбулось 26.12.2018. Проте, [INFO] позичальник помер. За життя у позичальника виникла кредитна заборгованість, яка станом на 21.12.2018 (дату смерті) становить 23844,64 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом (основним борговим) - 23180,29 грн, проценти за користування кредитом - 643,35 грн, комісія - 21,00 грн. 11.11.2019 банк звернувся до Тиврівської державної нотаріальної контори щодо стягнення заборгованості зі спадкоємців померлого [PERSON] . Банком отримано відповідь Тиврівської державної нотаріальної контори, в якій повідомлено, що претензія банку залучена до спадкової справи № 131-2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Жодної інформації безпосередньо від спадкоємців про прийняття спадщини, як того вимагає закон, до банку не надходило. 19.06.2020 банк звернувся до Селищенської сільської ради із клопотанням про надання відомостей щодо осіб, які були зареєстровані або постійно проживали з [PERSON] на дату його смерті. Згідно з отриманою довідкою, разом із [PERSON] постійно проживали: батько [PERSON] , 1959 р.н., та мати [PERSON] , 1965 р.н. Отже, потенційними спадкоємцями померлого [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] 17.07.2020 надсилався лист про повернення кредиту, з вимогою про погашення заборгованості за кредитом в повному обсязі, проте дана заборгованість не була погашена в повному обсязі. Просить стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємців померлого [PERSON] , заборгованість за заявою про приєднання від 23.11.2015 та заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) від 10.11.2017, які разом зі складовими є кредитним договором, і становить, на дату смерті [INFO] - 23844,64 грн, і складається із: заборгованість за кредитом (основний борг) - 23180,29 грн, проценти за користування кредитом - 643,35 грн, комісія - 21,00 грн, на користь АТ "Державний ощадний банк України" в особі філії Вінницького обласного управління АТ "Ощадбанк" та стягнути солідарно з відповідачів судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2270,00 грн Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.01.2021 дану справу передано на розгляд судді Ратушняку І.О. Ухвалою суду від 29.03.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. [INFO] відповідач [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть. Ухвалою суду від 27.03.2024 витребувано в Тиврівській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи № 207/2021 заведену до майна [PERSON] , померлого [INFO] . 12.04.2024 до суду надійшла витребувана із Тиврівської державної нотаріальної контори копія спадкової справи № 207/2021. 03.06.2024 надіслано запит до Тиврівської державної нотаріальної контори про надання витягу (інформаційної довідки) із Спадкового реєстру відносно [PERSON] , померлого [INFO] . 06.06.2024 до суду надійшла інформаційна довідка зі Спадкового реєстру. Ухвалою суду від 29.11.2024 неналежних відповідачів [PERSON] , [PERSON] замінено належним відповідачем - [PERSON] . Рішенням Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя № 16 від 30.04.2025 суддю Тиврівського районного суду Вінницької області [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності та застосовано до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади. Відповідно до ч. 5 ст. 51 Закону України "Про Вищу раду правосуддя" з дня ухвалення Дисциплінарною палатою рішення про застосування дисциплінарного стягнення у виді подання про звільнення судді з посади суддя автоматично відстороняється від здійснення правосуддя до ухвалення Вищою радою правосуддя рішення про його звільнення з посади або скасування рішення Дисциплінарної палати. Зазначена обставина призвела до неможливості розгляду суддею Ратушняком І.О. даної справи. 19.06.2025 після проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями на підставі мотивованого розпорядження керівника апарату суду від 19.06.2025 № 127/25 "Про призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи", на виконання рішення зборів суддів Тиврівського районного суду Вінницької області від 16.06.2025 №2, відповідно до пунктів 2.3.12, 2.3.43, 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 11.11.2024 № 39, та пункту 5.15.2 Засад використання автоматизованої системи документообігу суду в Тиврівському районному суді Вінницької області, у зв`язку з тимчасовим відстороненням головуючого судді Ратушняка І.О. від здійснення правосуддя, дану судову справу передано на розгляд судді Іванцю В.Д. Ухвалою суду від 11.07.2025 справа прийнята до свого провадження суддею Іванцем В.Д. та продовжено її розгляд по суті. Представник позивача Лобанов О.О. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала заяву, у якій просить розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст.206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3, 6, 11, 525, 627 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмовій формі (ст. 1054,1055 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, що визначені змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно зі ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно зі ст. 1054 ЦК України банк зобов`язується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, що встановлені договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом установлено, що 23.11.2015 між ПАТ "Державний ощадний банк України" та [PERSON] підписано заяву про приєднання (а.с.38-39) до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (а.с.5-35). [PERSON] відповідно до умов п. 3.4.1 - 3.4.2 заяви про приєднання відкрито поточний рахунок № [NUMBER] у гривні, на умовах тарифного пакету "Зарплатний", а також надано платіжну картку "Mastercard Debit Standart" та Пін-конферт до неї. 23.11.2015 між банком та клієнтом укладено заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту) (а.с.40-42). Відповідно до вказаної заяви клієнт просить надати йому кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок № [NUMBER] . Згідно з п. 6.1. заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 30% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. 10.11.2017 додатково укладено заяву на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (кредиту) (а.с.43-44), відповідно до умов якої клієнт просить надати йому кредит на споживчі потреби в національній валюті шляхом встановлення відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок № [NUMBER] , погоджується із встановленням максимальних параметрів кредитування: бажаний розмір кредиту - 30000,00 грн, строк кредитування - 36 місяців, з можливим продовженням на той самий строк. Згідно з п.3.6.1. заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 30% річних за користування кредитними коштами у всіх випадках, крім випадку користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду. Отже, між банком та клієнтом погоджено та встановлено кредитний ліміт у сумі 30000,00 грн, а також ціну договору. Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав повністю, що стверджується випискою по особовому рахунку відповідача [PERSON] за період з 23.11.2015 по 15.08.2019 (а.с.56-67). [INFO] відповідач помер, що стверджується, листом Тиврівського районного відділу ДРАЦС від 11.06.20219 № 16.22-38/1342 (а.с.46), свідоцтвом про смерть (а.с.155). За життя у позичальника виникла кредитна заборгованість, яка станом на 21.12.2018 становить 23844,64 грн, яка складається із: заборгованості за кредитом (основним борговим) - 23180,29 грн, проценти за користування кредитом - 643,35 грн, комісія - 21,00 грн, що стверджується розрахунком заборгованості (а.с.54-55). Листами від 21.05.2019 № 101,20-11/719 (а.с.47) та від 11.11.2019 № 101.20-11/1496 (а.с.48) позивач звертався до Тиврівської державної нотаріальної контори щодо стягнення заборгованості із спадкоємців померлого [PERSON] . Банком отримано відповідь Тиврівської державної нотаріальної контори від 11.12.2019 № 2800/02-14 (а.с.49), в якій повідомлено, що претензія банку долучена до спадкової справи № 131-2019 до майна померлого [INFO] [PERSON] 19.06.2020 банк звернувся до Селищенської сільської ради із клопотанням № 101.20-11/888 (а.с.51) про надання відомостей щодо осіб, які були зареєстровані або постійно проживали з [PERSON] на дату його смерті. Згідно з отриманою відповіддю від 30.06.2020 № 02-13/110 (а.с.52), разом із [PERSON] постійно проживали: батько [PERSON] , 1959 р.н., та мати [PERSON] , 1965 р.н. 17.07.2020 надсилався лист № 101.20-11/1112 (а.с.54) про повернення кредиту, з вимогою про погашення заборгованості за кредитом в повному обсязі, проте дана заборгованість не була погашена в повному обсязі. [INFO] відповідач [PERSON] помер, що стверджується матеріалами спадкової справи № 207/2021 до майна померлого [PERSON] (а.с.140-148). Як убачається із листа Тиврівської державної нотаріальної контори від 05.06.2024 №440/01-16, 22.05.2019 із заявою про прийняття спадщини до майна померлого [PERSON] звернулась - [PERSON] 07.06.2019 надійшли заяви про відмову від прийняття спадщини від [PERSON] , [PERSON] . У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальними принципами цивільного судочинства змагальності та диспозитивності (статті 12, 13 ЦПК України) сторони є рівними у своїх правах щодо подання доказів та вільними у виборі способів доказування. Водночас суд зазначає, що [PERSON] відзиву на позовну заяву не подала, як і жодних доказів на спростування факту укладення договору, використання кредитних коштів чи розміру заборгованості. Разом з тим подані позивачем докази підтверджують, що [PERSON] уклав кредитний договір, отримав кредит, користувався кредитними коштами й допустив прострочення виконання грошового зобов`язання. Розмір заборгованості доведений належними та достатніми доказами та не спростовано відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтересів інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З огляду на викладене, а також визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позов було задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved