Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

У січні 2025 року позивач, АТ «Антонов» (код ЄДРПОУ 14307529, м. Київ), вперше через уповноваженого представника в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС подав до Фрунзенського районного суду м. Харкова цю заяву, пред`являючи позов до [PERSON] про стягнення з останнього заборгованості за вартість навчання в Національному аерокосмічному університеті ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» в розмірі 75 300 грн., а також 3% річних в розмірі 3 725,80 грн. та інфляційні втрати в розмірі 10 104 грн. Ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 27 січня 2025 року зазначену позовну заяву передано на розгляд до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська для розгляду за підсудністю. В обґрунтування позову зазначається, що 01 вересня 2022 року між ДП «Антонов» (яке відповідно до Наказу АТ «Українська оборонна промисловість» за № 235 від 05.04.2024 було неорганізовано (перетворено) на Акціонерне товариство «АНТОНОВ»), Національним аерокосмічним університетом ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» та [PERSON] було укладено Договір про надання освітніх послуг № 12.3077.2022. Відповідно до умов Договору виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надати освітню послугу - здобуття вищої освіти одержувачем, за фахом - 272 «Авіаційний транспорт» (форма навчання - денна), а замовник зобов`язується сплатити вартість його навчання у розмірах та в порядку, встановленим Договором. Розмір плати за навчання встановлюється на весь строк надання освітньої послуги (термін навчання з 2021-2023) та становить 44100,00 грн. На виконання умов Договору ДП «Антонов» оплатив вартість навчання відповідача у розмірі - 44100,00 грн. та стипендії в розмірі - 31200,00 грн., а всього 75300,00 грн. У позовній заяві позивача зазначає, що у трудових відносинах з підприємством відповідач не перебував, що підтверджується службовою запискою відділу кадрів АТ «АНТОНОВ» №1083к від 09 грудня 2024 року. Позивач зазначає, що відповідно до положень додаткової угоди студент бере на себе зобов`язання повернути ДП «АНТОНОВ» грошові кошти сплачені за навчання у випадках: відрахування відповідача з навчального закладу за порушення навчальної дисципліни; переведення без погодження із замовником до іншого навчального закладу; звільнення відповідача з ДП «Антонов» у період навчання у навчальному закладі, а також у період трьох років з дня отримання диплому про закінчення навчання. Після закінчення навчання у НАУ ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» та отримання диплому бакалавра (серія М23 №027791), що підтверджується Наказом ХАІ № 774-уч від 31.05.2023, відповідач не приступив до роботи на ДП «АНТОНОВ», при цьому не повернув грошові кошти, сплачені підприємством за його навчання, чим порушив взяте на себе зобов`язання, передбачені пунктом 1 Додатку №1 до Договору Вказані обставини стали підставою для звернення з даним позовом. Відповідач свій відзив не подала, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 03 березня 2025 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. У зв`язку з відсутністю поштового обігу з сел. Талаківка Донецької області, де проживає відповідач, і яке знаходиться на тимчасово окупованій та відповідно непідконтрольній українській владі території України, виклик відповідача в судове засідання здійснено шляхом розміщення на офіційному веб-порталі «Судова влада України» оголошення про виклик до суду. Також, виклик відповідача в судове засідання здійснювався шляхом направлення поштової кореспонденції за останнім відомим місцезнаходженням відповідача, а саме: [ADDRESS] . Однак, поштова кореспонденція повернулась на адресу суду з відміткою «повертається, за закінченням терміну зберігання». У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст. ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача, який подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, а також відсутності заперечень проти ухвалення заочного рішення по справі, що з`ясуванню обставин не перешкоджає. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Частина перша ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 01 вересня 2022 року між ДП «Антонов», Національним аерокосмічним університетом ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» та [PERSON] укладено Договір про надання освітніх послуг № 12.3077.2022 (а.с. 8 зворот-9 зворот). Договір № 12.3077.2022 від 01 вересня 2022 року укладено у межах Договору № 12.2588.2019 від 21 серпня 2019 року про співпрацю з реалізації дуальної форми здобуття освіти, за яким відбувалися фінансування витрат Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківській авіаційний інститут» з надання освітніх послуг в межах затверджених навчальних планів на користь [PERSON] на замовлення ДП «Антонов» (а.с. 7 зворот-8). Відповідно до умов Договору № 12.3077.2022 від 01 вересня 2022 року виконавець бере на себе зобов`язання за рахунок коштів замовника надати освітню послугу - здобуття вищої освіти одержувачем, за фахом 272 - авіаційний транспорт (форма навчання - денна), строк надання освітніх послуг з 01.09.2021 по 31.12.2023, ступінь вищої освіти, а замовник зобов`язується сплатити вартість його навчання у розмірах та в порядку, встановленим Договором Розмір плати за навчання встановлюється на весь строк надання освітньої послуги (термін навчання з 2021-2023) й становить 44100 грн. Замовник повністю вносить плату за визначений період навчання, не пізніше початку календарного місяця, у якому повинна здійснюватися чергова плата за освітню послугу. Строки внесення плати: щосеместрово (кожні пів року) (п.п. 5.4, 5.5. Договору). Одночасно з Додатком №1 до Договору №12.3077.2022 від 01 вересня 2022 року, укладеною між позивачем та відповідачем, яка є невід`ємною частиною Договору, сторони домовилися про те, що відповідач бере на себе зобов`язання повернути позивачу грошові кошти, сплачені за навчання згідно Договору № 12.3077.2022 від 01 вересня 2022 року у наступних випадках: відрахування студента з навчального закладу за порушення навчальної дисципліни; переведення без погодження із замовником до іншого навчального закладу; дострокового припинення дії Договору №12.3077.2022 від 01.09.2022 з ініціативи студента; - звільнення студента з ДП «Антонов» у період навчання у навчальному закладі, а також у період трьох років з дня отримання диплому про закінчення навчання (а.с. 10). Згідно листа Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківській авіаційний інститут» від 08 березня 2024 року за № 38-104/255, затрачені кошти на навчання [PERSON] , який навчався за тристороннім договором за рахунок ДП «Антонов», за період навчання з 01 вересня 2021 року по 31 травня 2023 року складають 75300,00 грн., з них перераховано підприємством за навчання - 44100,00 грн, перераховано підприємством та сплачено стипендії - 31200 грн. (а.с. 18). Згідно частини 3 статті 53 Закону України «Про освіту» - здобувачі освіти зобов`язані, зокрема, дотримуватись умов договору про надання освітніх послуг. Згідно частини 6 статті 79 Закону України «Про освіту» - розмір та умови оплати за навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації, за надання додаткових освітніх послуг встановлюються договором. Договір укладається між закладом освіти і здобувачем освіти (його законними представниками) та/або юридичною чи фізичною особою, яка здійснює оплату. Наказом Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» № 774-уч від 31 травня 2023 року [PERSON] присуджено ступень та присвоєно кваліфікацію, видано документ про вищу освіту та відраховано із числа студенів навчального закладу з 31 травня 2023 року у зв`язку із завершенням навчання за освітньо-професійними програмами, магістр Авіаційний транспорт, серії [NUMBER] (а.с.14 зворот). Відповідно до службової записки відділу кадрів №162 ДП «Антонов» від 24.07.2024 №615 к [PERSON] - не перебував в трудових відносинах з підприємством. 11 жовтня 2024 року [PERSON] направлено вимогу про необхідність повернення коштів за навчання вих. № 126/14630-24. Проте, відповідач не повернув АТ «Антонов» кошти, сплачені за навчання, доказів зворотного матеріали справи не містять (а.с. 20 зворот-21). Наказом АТ «Українська оборонна промисловість» №235 від 05 квітня 2024 року про деякі питання створення АТ Антонов», новостворене акціонерне товариство є правонаступником ДП «Антонов». Спір між сторонами виник з приводу повернення відповідачем коштів сплачених за його навчання ДП «Антонов». Відповідно до частини першої статті 509 Цивільного кодексу України - зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобов`язань. Договір № 12.3077.2022 від 01 вересня 2022 року є цивільно-правовою угодою, що за формою та змістом відповідає загальним вимогам Цивільного кодексу України. Аналогічну правову позицію висловлює у своїй Постанові від 26 січня 2021 року при розгляді справи № 607/3693/17 ( № 4-151цс20) Велика Палата Верховного Суду зазначила, якщо між сторонами укладеної угоди про підготовку фахівця з вищою освітою передбачений обов`язок цього фахівця після закінчення відповідного навчання відпрацювати три роки, наприклад, в закладі охорони здоров`я, куди цей фахівець (випускник) буде направлений за розподілом, а також його обов`язок компенсувати (відшкодувати) замовнику його навчання вартість витрат цього замовника на це навчання у разі неприбуття цього випускника за направленням або його відмови без поважних причин приступити до роботи за призначенням (наприклад, відпрацювати три роки в закладі охорони здоров`я, куди випускник направлений за розподілом), то зазначене зобов`язання з відшкодування витрат на навчання є цивільно-правовим договірним зобов`язанням. Стаття 13 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Так, позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача повної вартості навчання у сумі 44100 грн. та виплаченої стипендії у сумі 31200,00 грн., а всього 75300,00 грн. Пунктом 5.2 Договору № 12.3077.2022 від 01 вересня 2022 року визначено, що річна вартість навчання становить: курс І навчальний рік 2021/2022 - 22050,00 грн., курс ІІ навчальний рік 2022/2023 - 22050, 00 грн. Згідно п. 5.4 Договору здійснення освітньої послуги проводиться виключно на умовах попередньої оплати вартості навчання за визначений період навчання (навчальний рік, семестр) не пізніше початку календарного місяця, в якому повинна здійснитись чергова плата за освітню послугу. Пунтом 5.5 Договору визначено строки внесення плати: щосеместрово. Відповідно до п. 6.4 Договору у разі дострокового розірвання договору у зв`язку з порушенням замовником зобов`язань за договором або невиконання одержувачем обов`язків щодо дотримання вимог законодавства, статут та правил внутрішнього розпорядку ХАІ, вимог з охорони праці, техніки безпеки, вироюничої санітарії, протипожежної безпеки, передбачених відповідними правилами та інструкціями, а також за невиконання вимог навчального плану, кошти, що були внесені замовником за поточний семестр, залишаються у виконавця та використовуються для виконання його статутних завдань. Як встановлено судом, відповідач [PERSON] навчався в Національному аерокосмічному університеті ім. М.Є. Жуковського «Харківській авіаційний інститут», закінчив навчання та отримав диплом магістра серії [NUMBER] , що також підтверджується наказом ХАІ №774 уч від 31.05.2023. Згідно листа Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського «Харківській авіаційний інститут» від 08 березня 2024 року за № 38-104/255, затрачені кошти на навчання [PERSON] , який навчався за тристороннім договором за рахунок ДП «Антонов», за період навчання з 01 вересня 2021 року по 31 травня 2023 року складають 75300,00 грн., з них перераховано підприємством за навчання - 44100,00 грн, перераховано підприємством та сплачено стипендії - 31200 грн. (а.с. 18). Таким, суд приходить до висновку, що позивачем доведено сплату за навчання [PERSON] в учбовому закладу разом зі стипендією у загальному розмірі 75300,00 грн., а тому вказані позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування втрат від інфляції та трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Згідно наданого позивачем розрахунку, який перевірено судом, за період з 01.06.2023 року по 22.01.2025 в загальній сумі заборгованості - 75300,00 грн. інфляційні втрати складають 10\~104,78 грн., 3% річних 3725,80 грн. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог АТ «Антонов» та необхідність стягнення з відповідача [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Антонов» грошові кошти в загальному розмірі 89130,58 грн., що включає: заборгованість за навчання 75300 грн., 3% річних 3725,80 грн., інфляційні витрати 10104,78 грн. Крім того, відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Із аналізу вищезазначеної норми вбачається, що законодавець наділив суд правом у своєму рішенні зазначати про нарахування на суму заборгованості відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення. При цьому вказана стаття є нормою процесуального права, оскільки розміщена в процесуальному законі і до того ж не містить імперативного характеру. У відповідних нормах матеріального права таке положення не зафіксоване, а тому у суду не має обов`язку задовольняти вимогу щодо автоматичного нарахування процентів до моменту виконання судового рішення. Таким чином, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги позивача про зазначення в рішення нарахування відповідних трьох процентів річних та інфляційних втрат до моменту фактичного виконання відповідачем рішення з урахування приписів ст. 625 ЦК України. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується приписами ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved