Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

16.06.2025 [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом, в якому просила: - зняти арешт з нерухомого майна, зареєстрований 20.05.2009 за № 8731201, накладений постановою про арешт майна АА 96398, 15.05.2001 Придніпровським ВДВС ЧМУЮ, а саме з квартири [ADDRESS] ; - зняти арешт з нерухомого майна, зареєстрований 16.07.2009 за № 8886959, накладений постановою про арешт майна АА 962998, 15.05.2009 Придніпровським ВДВС ЧМУЮ, а саме з квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що позивачка\~є власницею\~квартири [ADDRESS] .\~3\~відомостей з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно позивачці\~стало відомо,\~що 20.05.2009\~та 16.07.2009 Черкаською філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України зареєстровано обтяження - арешт вищевказаної квартири, реєстраційний номер обтяження 8731201 та 8886959, підстава обтяження: постанова Придніпровського ВДВС ЧМУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА96398 від 15.05.2001 та АА962998 від 15.05.2009. З метою отримання копій постанов від 15.05.2001 та 15.05.2009 позивачка зверталась до ДП «НАІС» Черкаської регіональної філії, однак отримала відповідь, що Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України знаходиться в стані припинення, ДП «НАІС» та його регіональні філії не є правонаступниками ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, що було реєстратором реєстру заборон до 2013 року. Також позивачка зверталася до Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ), які повідомили про неможливість скасування арешту та надали акти про вилучення для знищення документів. У квітні 2025 року позивачка зверталася до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на (дії) бездіяльність державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) та зняття арешту з майна, однак ухвалою від 04.06.2025 скаргу повернуто без розгляду. Ухвала суду мотивована тим, що позивачка не надала належних доказів того, що справи, у межах яких були постановлені рішення, на підставі яких, під час примусового виконання органами державної виконавчої служби, накладено арешти на квартиру у 2001 та 2009 роках, розглянув саме Придніпровський районний суд м. Черкаси, як суд першої інстанції. Згідно відповіді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.04.2025 в провадження суду у 2014, 2015, 2016, 2017 та 2021 роках перебували на розгляді справи про стягнення грошових коштів з [PERSON] . Згідно відповіді Соснівського районного суду м. Черкаси від 07.05.2025 за період з 2000-2010 роки в провадження суду цивільні справи, в яких була відповідачем [PERSON] не надходили та судом не розглядались. Згідно відповіді Черкаського районного суду Черкаської області від 07.05.2025 за період з 2000-2010 роки справ про стягнення грошових коштів з [PERSON] до суду на розгляд не надходило. Згідно відповіді Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області ЦМУ МЮ (м. Київ) від 14.05.2025 не можливо ідентифікувати виконавчі провадження в межах яких накладались арешти на майно. 23.05.2025 позивачка звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) про зобов`язання вчинити певні дії, однак ухвалою від 02.06.2025 було відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі. Ухвала суду мотивована тим, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виникають з цивільних правовідносин та підлягають вирішенню судом цивільної юрисдикції. Існування арешту порушує майнові права позивачки, як власника нерухомого майна. Іншим шляхом, окрім як у судовому порядку позивачка не може захистити свої права, тому змушена звертатися до суду з позовною заявою про зняття арешту з майна. За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Придніпровського районного суду м. Черкаси Булгаковій Г.В. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 20.06.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 04.09.2025 представник відповідача за довіреністю Педченко В.С. подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що Другий відділ ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) не заперечує проти задоволення позовних вимог, якщо суд встановить відсутність правових підстав для подальшого існування арешту. Повідомив, що виконанні у відділі перебувало 13 виконавчих проваджень щодо стягнення коштів з [PERSON] , зокрема № 53630301 з виконання виконавчого листа № 711/9536/16-ц від 17.03.2017, № 52334612 з виконання виконавчого листа № 711/7286/15, № 9983553 з виконання виконавчого листа № 2-3372 від 31.10.2008, № 22705884 з виконання виконавчого листа № 2-3128 від 16.09.2010, № 37795643 з виконання виконавчого листа № 2-3128/10 від 10.09.2010, № 22575892 з виконання виконавчого листа № 2-3128/10 від 06.09.2010, № 45278270 з виконання судового наказу № 711/6156/14-ц від 24.10.2014, № 70178779 з виконання виконавчого листа № 711/315/21 від 03.12.2021, № 53911604 з виконання виконавчого листа № 711/8384/16-ц від 20.02.2017, № 70188866 з виконання виконавчого листа № 711/3150/21 від 03.12.2021, № 75405651 з виконання постанови № 70188866 від 26.06.2024, № 45647953 з виконання судового наказу № 711/6156/14-ц від 11.08.2014, № 38417352 з виконання судового наказу № 2-3128 від 16.09.2010. Вказані виконавчі провадження закриті у зв`язку з фактичним виконанням, станом на 09.05.2025 заборгованість відсутня. У судове засідання позивачка не з`явилися, від її представника адвоката Кучер Ю.В. надійшла заява, в якій вона підтримала позовні вимоги та просила проводити розгляд справи без її участі. Представник відповідача за довіреністю Косюра О.В. у судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просив розглядати справу без її участі. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи в їх сукупності, всебічно, повно та об`єктивно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив такі обставини та дійшов до відповідних висновків. Статтею 55 Конституції України та статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства та змагальності сторін (статті 12, 13 ЦПК України), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно з довідкою КП «ЧООБТІ» № 57550 від 08.11.2024 станом на 01.01.2013 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі довідки ЖЕК ЖБК № 1919 від 11.04.1991. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 424927312 від 01.05.2025 на квартиру [ADDRESS] накладено арешт. Відомості про обтяження зареєстровані Черкаською філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України: 20.09.2009 за № 8731201, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА96398 від 15.05.2001, видана Придніпровським відділом ДВС ЧМУЮ; 16.07.2009 за № 8886959, підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА962998 від 15.05.2009, видана Придніпровським відділом ДВС ЧМУЮ. З метою отримання копій постанов від 15.05.2001 та 15.05.2009, які стали підставою для реєстрації обтяження, адвокат Войтенко В.Ю., діючи в інтересах [PERSON] , звертався до ДП «НАІС» Черкаської регіональної філії та Другого відділу ДВС у м.\~Черкаси ЦМУ\~МЮ (м.\~Київ) із відповідними запитом. Листом № 44723 від 26.03.2025 Другий відділ ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) повідомив, що строк зберігання виконавчих проваджень, в рамках яких накладені арешти на майно, закінчився і дані виконавчі провадження знищені. Листом № 2187/47-08 від 23.04.2025 ДП «НАІС» Черкаської регіональної філії повідомив, що ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України знаходиться в стані припинення. ДП «НАІС» та його регіональні філії не є правонаступниками ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, що було реєстратором реєстру заборон до 2013 року. Листом № 1.5/35/2025 від 01.04.2025 Придніпровський районний суд м. Черкаси повідомив, що в провадженні суду у 2014, 2015, 2016, 2017 та 2021 роках перебували на розгляді справи про стягнення грошових коштів з [PERSON] . Листом № 1.22/59.2025 від 07.05.2025 Соснівський районний суд м. Черкаси повідомив, що період з 2000-2010 роки в провадження суду цивільні справи, в яких була відповідачем [PERSON] не надходили та судом не розглядались. Листом № 1.21/233/2025 від 07.05.2025 Черкаський районний суд Черкаської області повідомив, що за період з 2000-2010 роки справ про стягнення грошових коштів з [PERSON] до суду на розгляд не надходило. Листом № 14335/7.2-25/вх.Ш-2155-25 від 14.05.2025 Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області ЦМУ МЮ (м. Київ) повідомило, що зняти арешт з майна не можливо, оскільки не можливо ідентифікувати виконавчі провадження межах яких накладались арешти на майно. Судом також встановлено, що у квітні 2025 року [PERSON] зверталася до Придніпровського районного суду м. Черкаси зі скаргою на (дії) бездіяльність державного виконавця Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) та зняття арешту з майна. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.06.2025 скаргу [PERSON] повернуто без розгляду. Ухвала суду мотивована тим, що скаржницею не доведено та не надано належних доказів того, що справи, у межах яких були постановлені рішення, на підставі яких, під час примусового виконання органами державної виконавчої служби, накладено арешти на квартиру у 2001 та 2009 роках, розглянув саме Придніпровський районний суд м. Черкаси, як суд першої інстанції. У травні 2025 Шевченко зверталася до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Другого відділу ДВС у м. Черкаси ЦМУ МЮ (м. Київ) про зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 02.06.2025 [PERSON] відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі. Ухвала суду мотивована тим, що вимоги про звільнення майна з-під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виникають з цивільних правовідносин та підлягають вирішенню судом цивільної юрисдикції. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до статей 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 1 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до вимог частин 1, 2 статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Частиною 4\~статті 59\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» передбачено\~виключний перелік\~підстав для\~зняття виконавцем\~арешту з\~усього майна\~(коштів)\~боржника або\~його частини. В усіх інших випадках, як вбачається з частини 5 статті 59 цього Закону, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Аналіз норм Закону України «Про виконавче провадження» щодо підстав накладення арешту на майно боржника та зняття такого арешту дає підстави дійти висновку, що арешт майна боржника є заходом звернення стягнення на майно боржника, який виконавець має право застосувати для забезпечення реального виконання виконавчого документа, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню. Водночас, суд зауважує, що застосування арешту майна боржника як обмежувальний захід не повинен призводити до порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), що свідчить про необхідність його застосування виключно у випадках та за наявності підстав, визначених законом. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном, яке закріплено у статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Таким чином, зважаючи на встановлені обставини, враховуючи, що не можливо ідентифікувати у межах якого саме виконавчого документу постановою Придніпровського відділом ДВС ЧМУЮ АА96398 від 15.05.2001 та АА962998 від 15.05.2009 було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , матеріали виконавчих проваджень знищені за закінченням терміну зберігання, суд вважає, що продовження дії обмежень права власності позивачки на майно не переслідує будь-яку легітимну мету, тому приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи наведене та

Outcome: approved