Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

01.06.2025 року Управління праці та соціального захисту населення Ізмаїльської міської ради (далі УП та СЗН Ізмаїльської міської ради) звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно отриманої державної допомоги в сумі 5 818 гривень 64 копійки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на обліку в УП та СЗН Ізмаїльської міської ради, як отримувач допомоги сім`ям з дітьми та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, перебувала [PERSON] . Відповідно до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року за № 1751, на підставі заяви від 15.09.2021 року та поданих документів, [PERSON] було призначено допомогу на дітей одиноким матерям на дитину [PERSON] , [INFO] , за періоди: з 01.09.2021 року по 30.11.2021 року у розмірі 839 гривень 20 копійок; з 01.12.2021 року по 28.02.2022 року у розмірі 926 гривень 20 копійок. Відповідно до Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 250 від 24.02.2003 року, на підставі заяви від 15.09.2021 року та поданих документів, [PERSON] призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям (далі ДСД) з урахуванням доходів за періоди: з 01.09.2021 року по 30.11.2021 року у розмірі 1 586 гривень 22 копійки; з 01.12.2021 року по 31.12.2021 року у розмірі 1 735 гривень 02 копійки; з 01.01.2022 року по 28.02.2022 року у розмірі 1 983 гривні 12 копійок. На підставі постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання державної соціальної допомоги та пільг на період введення воєнного стану» від 07.03.2022 року № 214, відповідачці подовжено виплату допомоги на дітей одиноким матерям на дитину [PERSON] за період з 01.03.2022 року по 30.04.2022 року у розмірі 926 гривень 20 копійок щомісячно та ДСД за період з 01.03.2022 по 30.04.2022 у розмірі 1 983 гривні 12 копійок щомісячно. 11.03.2022 [PERSON] звернулась до УПтаСЗН Ізмаїльської міської ради з заявою про призначення державної соціальної допомоги одиноким матерям та ДСД. У період з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року в неї була відсутня сплата ЄСВ сумарно протягом трьох місяців, тому право на допомогу на дітей одиноким матерям та ДСД заявниця не мала, у зв`язку з чим за період з 01.03.2022 по 30.04.2022 утворились переплати: допомоги на дітей у розмірі 1 852 гривень 40 копійок та ДСД у розмірі 3 966 гривень 24 копійки. [PERSON] письмово повідомлена про суму переплат, засоби їх повернення та про те, що у разі добровільної не сплати справу буде передано до суду у зв`язку з неповерненням боргу. На сьогоднішній день відповідач не є отримувачем державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям та ДСД, відповідно стягнення переплаченої допомоги не можливе. У зв`язку з тим, що до теперішнього часу надміру виплачені кошти відповідачем на користь позивача не повернуті, УП та СЗН Ізмаїльської міської ради вимушене звернутися до суду з цим позовом про стягнення суми переплаченої допомоги. Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями від 02.06.2025 року, справа №946/4130/25 передана на розгляд судді Бальжик О.І (а.с.41). Ухвалою судді від 17.06.2025 року справу призначено к розгляду у спрощеному позовному провадженні відповідно до ст.274 ЦПК України (а.с.44). Сторони, будучи своєчасно та належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися. Представник позивача звернулася із заявою про підтримання позову та розгляд справи у її відсутність. Відповідачка надала заяву, якою просила позовні вимоги УП та СЗН Ізмаїльської міської ради залишити без задоволення у зв`язку з порушенням трирічного строку позовної давності звернення до суду, а також розглянути справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог і підставі доказів, поданих учасниками справи. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. У судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 03.08.2018 року, виданого Ізмаїльський міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої зазначена [PERSON] (а.с.13). Відповідно до Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року за № 1751, на підставі заяви від 15.09.2021 року та поданих документів, [PERSON] призначено допомогу на дітей одиноким матерям на дитину [PERSON] , [INFO] , за періоди: з 01.09.2021 року по 30.11.2021 року у розмірі 839 гривень 20 копійок; з 01.12.2021 року по 28.02.2022 року у розмірі 926 гривень 20 копійок. Відповідно до Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 250 від 24.02.2003 року, на підставі заяви від 15.09.2021 року та поданих документів, [PERSON] призначено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям з урахуванням доходів за періоди: з 01.09.2021 року по 30.11.2021 року у розмірі 1 586 гривень 22 копійки; з 01.12.2021 року по 31.12.2021 року у розмірі 1 735 гривень 02 копійки; з 01.01.2022 року по 28.02.2022 року у розмірі 1 983 гривень 12 копійок (а.с.14-17). На підставі постанови Кабінету Міністрів України «Деякі питання надання державної соціальної допомоги та пільг на період введення воєнного стану» від 07.03.2022 року № 214, відповідачці подовжено виплату допомоги на дітей одиноким матерям на дитину [PERSON] за період з 01.03.2022 року по 30.04.2022 року у розмірі 926 гривень 20 копійок щомісячно та ДСД за період з 01.03.2022 року по 30.04.2022 року у розмірі 1 983 гривні 12 копійок щомісячно (а.с.38). 11.03.2022 [PERSON] звернулась до УП та СЗН Ізмаїльської міської ради з заявою про призначення державної соціальної допомоги одиноким матерям та ДСД (а.с.26-29). Згідно розрахунку середньомісячного скупного доходу сім`ї для призначення державної соціальної допомоги, у період з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року в [PERSON] відсутня сплата ЄСВ сумарно протягом трьох місяців (а.с.35-36). Таким чином, відповідачка не мала право на допомогу у період з 01.03.2022 року по 30.04.2022 року, в результаті чого утворилась переплата: допомоги на дітей у розмірі 1 852 гривні 40 копійок та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям у розмірі 3 966 гривень 24 копійки (а.с.7-9). З метою досудового врегулювання спору 13.07.2022 року УП та\~СЗН Ізмаїльської\~міської ради направило на адресу відповідачки [PERSON] вимоги №2515/02 та №2518/02 щодо добровільного повернення коштів тимчасової державної допомоги у розмірі 1 852 гривень 40 копійок та 3 966 гривень 24 копійки (а.с.10-11). Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги УП та СЗН Ізмаїльської міської ради є обґрунтованими. Вирішуючи заяву відповідачки про застосування строків позовної давності до позовних вимог позивача, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. За змістом норми початок перебігу позовної давності пов`язується не тільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Суд не має права застосовувати позовну давність інакше, як за заявою сторін, і без такої заяви може задовольнити позов за спливом строку позовної давності (частина третя статті 267 ЦК України). У разі пропущення позовної давності та наявності заяви сторони про її застосування суд може визнати причини пропущення поважними та прийняти рішення про задоволення позову (частина п`ята статті 267 ЦК України). Встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього (пункт 11 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14). Таким чином, підставами для відмови в позові у зв`язку з пропуском позовної давності є наступні факти: доведеність порушення цивільного права або інтересу, за захистом якого особа звернулася до суду, закінчення перебігу встановленого законодавством строку звернення до суду, відсутність поважних причин його пропуску, заява сторони у справі про застосування позовної давності. Отже, наслідки спливу позовної давності застосовується до обґрунтованого позову за наявності заяви відповідача. Як вбачається з протоколу коректування функцій макетного вводу бази ОР від 03.05.2022 року на рахунок [PERSON] 01.03.2022 року та 01.06.2022 року перераховані допомога на дітей у розмірі 1 852 гривні 40 копійок та державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям у розмірі 3 966 гривень 24 копійки (а.с.38). Отже, строк позовної давності щодо вимог про стягнення надмірно виплаченої допомоги розпочався 01 березня 2022 року та 01 червня 2022 року, коли було здійснено останні виплати помилково призначеної допомоги, та сплив 01 березня 2025 року й 01 червня 2025 року, відповідно. Згідно із штампом вхідної кореспонденції, УП та СЗН Ізмаїльської міської ради звернулося до суду із даним позовом 02 червня 2025 року (а.с.1). Однак, позивачем не надано жодних доказів поважності пропуску строку позовної давності. За змістом ч.ч.1, 2, 3 ст.12, ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та їх обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Таким чином, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про те, що позовна заява УП та СЗН Ізмаїльської міської ради до [PERSON] про стягнення суми надмірно сплаченої допомоги задоволенню не підлягає, у зв`язку із спливом строку позовної давності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: dismissed