Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

У квітні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом в якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що з березня 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , 2017 року народження. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Унаслідок цього шлюбні відносини між ними фактично припинено. Позивач вважає, що шлюб існує лише формально, а його подальше збереження суперечитиме інтересам сторін, оскільки спроби примирення не дали жодних результатів. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 квітня 2025 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06 травня 2025 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, в якій відповідачу в порядку статті 178 ЦПК України встановлено 15-денний строк для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову. Позивач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, що підтверджується конвертом, який повернувся на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином,на підставі пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України, що підтверджується трекінгом поштового відправлення, згідно з яким конверт повернувся на адресу суду з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Крім того, до позовної заяви долучено клопотання відповідача про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін справи. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 05 березня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 05 березня 2011 року, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, серії [NUMBER] , актовий запис № 271. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видано від 13 червня 2017 року. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зі змісту позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не зацікавлені у продовженні сімейного життя, тобто шлюбно-сімейні відносини фактично припинили своє існування. Відповідач позов визнала про що зазначає у клопотанні. Згідно зі статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно з частиною першою статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд вважає, що подальше збереження шлюбних відносин суперечитиме інтересам позивача та відповідача, враховуючи, що жодна зі сторін не зверталася до суду з клопотанням про надання строку для примирення, тобто між подружжям відсутні будь-які намагання спрямовані на відновлення сімейних відносин. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову. Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З огляду на викладене та

Outcome: approved