Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Фінансова Компанія «ЄАПБ» звернувся до Сумського районного суду Сумської області із позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитними договорами в розмірі 36960,00 грн та судовий збір. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 липня 2024 року між ТОВ "Аванс Кредит" та [PERSON] укладено кредитний договір № 24362-07/2024. 19 листопада 2024 року між TOB "Аванс Кредит" та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 191124/2, відповідно до умов якого ТОВ "Аванс Кредит" передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «Аванс Кредит» права вимоги до боржників, вказані у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників від 19 листопада 2024 року до Договору факторингу № 191124/2 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача в розмірі 36960,00 грн. з яких: 7700,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13860,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 15400,00 грн - штрафні санкції. З моменту отримання права вимоги до відповідачки позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій і розмір заборгованості перед позивачем за кредитним договором складає 36960,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві просив розгляд справи проводити його без участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час повідомлений належним чином. Представник відповідачки в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі та письмові пояснення, в яких зазначив, що відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на їх необґрунтованість, безпідставність та недоведеність. Зазначає, що позивач не надав доказів авторизації [PERSON] в інформаційно-комунікаційній системі зазначених вище товариств, а також надсилання їй та отримання нею одноразового ідентифікатора, який використовувався як електронний підпис. Такі документи у справі відсутні, а надані позивачем докази не є достатніми. Факт отримання позичальником грошових коштів, момент їх отримання (як певний проміжок часу) є обов`язковою та істотною умовою договору позики, яку повинен встановити суд у справах цієї категорії. При встановленні факту неотримання позичальником грошей або речей від позикодавця договір позики вважається неукладеним. Зазначення суми кредиту в договорі не свідчить про отримання позики позичальником і виконання позикодавцем своїх зобов`язань по договору. Позивач не підтвердив виконання свого обов`язку щодо видачі коштів жодним належним і допустимим доказом, зокрема, матеріали справи не містять доказів перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідачки. Розрахунки заборгованості, на які посилається представник позивача, не є документами, які підтверджують отримання позики/кредиту, користування коштами, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами наявності заборгованості. Беручи до уваги, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється в силу вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовної заяви слід відмовити, виходячи з такого. Судом встановлено, що 021 липня 2024 року між ТОВ «Аванс кредит» та [PERSON] укладено в електронній формі Договір про надання фінансового кредиту № 24362-07/2024. Договір підписаний відповідачем [PERSON] за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно з умовами договору товариство надає клієнту фінансовий кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів за реквізитами платіжної картки, кредит вважає наданим день перерахування коштів. Кредитування надано за умов і правил які є публічними і розміщені на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою). Отже умови кредитування та відсотки нарахування зазначені в договорі. 19 листопада 2024 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Аванс кредит» укладено Договір факторингу № 191124/2 та акт прийому передачі реєстру боржників, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги заборгованості до відповідачки в розмірі 36960,00 грн (а.с. 13-16). Відповідно до п. 6ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. За приписами п. 9 ч. 1ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Відповідно до\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків (стаття 11 ЦК України). Згідно зі\~статтею 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до визначення, встановленого\~статтею 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору, тобто кредитний договір є різновидом договору позики, у зв`язку з чим до нього застосовуються загальні положення про договір позики. Згідно зі\~статтею 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~статті 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно з п. 1 ч. 1ст. 512 ЦК Україникредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно дост. 514 ЦК Українидо нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За ч. 1ст. 513 ЦК Україниправочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Відповідно до ч. 1ст. 517 ЦК Українипервісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Таким чином, уЦК Українивстановлена можливість заміни кредитора у зобов`язанні шляхом відступлення права вимоги новому кредитору, вчинивши відповідний правочин у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким відступається. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 березня 2021 року у справі № 906/1174/18 (провадження № 12-1гс21, пункт 38) навела такі ознаки, що притаманні договору відступлення права вимоги: 1) предметом договору є відступлення права вимоги виконання обов`язку у конкретному зобов`язанні; 2) зобов`язання, у якому відступлене право вимоги, може бути як грошовим, так і не грошовим (передача товарів, робіт, послуг тощо); 3) відступлення права вимоги може бути оплатним, а може бути безоплатним; 4) форма договору відступлення права вимоги має відповідати формі договору, у якому виникло відповідне зобов`язання; 5) наслідком договору відступлення права вимоги є заміна кредитора у зобов`язанні. Відповідно дост. 1077 ЦК Україниза договором факторингу (фінансування від відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згіднозі\~ст. 1078 ЦК Українипредметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Відповідно дост.\~1079\~ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції. Суд звертає увагу на те, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження оплати за договорами факторингу, крім цього акті прийому передачі Реєстру Боржників за договором факторингу № 191124/2 від 19.11.2024 року, зазначено, що клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників, але в якій кількості не вказано, також не зазначено, яка загальна сума заборгованості (а.с. 16). Додані до позову витяги з реєстру боржників до вказаних договорів факторингу не містять будь-яких посилань на первинні документи, які б підтверджували розмір заборгованості, яку відступає первісний кредитор, в тому числі і за вказаними кредитними договорами.(а.с.17) З вказаних підстав суд не може розцінювати такі витяги як належні докази того, що саме у такому вигляді були укладені та погоджені реєстри боржників до договорів факторингу. У постановах Верховного Суду у справі №175/35/16-ц від 01 червня 2022 року та у справі № 161/16891/15-ц від 30 січня 2018 року зроблено правовий висновок про те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно достатті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з вказаною нормою Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. Представником позивача ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не було надано жодного первинного документу, який би засвідчив, що позикодавцем були перераховані грошові кошти відповідачу в розмірах, що передбачені кредитними договорами, а відповідач ці кошти отримав. Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду, представник позивача у позовній заяві виклала обставини, якими обґрунтовувала свої вимоги, зазначила докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляла клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначала про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин, не подавала клопотання про їх витребування. Тобто, представник позивача на власний розсуд розпорядилася своїми правами, а тому несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості за кредитними договорами містять інформацію про те, що розмір заборгованості [PERSON] за Договором позики №24362-07/2024 від 21.07.2024року становить 36960,00 грн. з яких: 7700,00 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 13860,00 грн - сума заборгованості за відсотками; 15400,00 грн - штрафні санкції (а. с. 18). Однак, розрахунки заборгованості за вказаним кредитним договором не містять відомостей щодо розрахунку заборгованості за період з часу укладення кредитних договорів, які б дозволили суду перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит, та правильність нарахування відсотків за користування кредитними коштами (розмір відсотків та період їх нарахування, суми внесені боржником в рахунок виконання кредитних зобов`язань). Будь-яких інших доказів щодо підтвердження заборгованості відповідача за укладеними кредитними договорами представником позивача суду не надано. Суд також застосовує позицію ЄСПЛ, сформовану в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04), згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29). З огляду на те, що в матеріалах справи відсутні достовірні та достатні докази на підтвердження заявленої представником позивача до стягнення заборгованості за кредитними договорами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Згідно зі\~ст.141 ЦПК Українисудові витрати позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються, оскільки судом відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed