Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 28.05.2025 року позивач через свого представника адвоката Касатську Ю.А. звернулась до суду з вказаним позовом і просить припинити право спільної сумісної власності подружжя на автомобіль HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , залишити вказаний автомобіль у власності відповідача, стягнути з відповідача на користь позивача 179 181 грн. грошової компенсації за частку неподільної речі - автомобіля HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , а також судові витрати у справі. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що у період з 22.07.2006 року по квітень 2025 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням суду від 21.04.2025 року було розірвано. За час спільного проживання як подружжя 27.10.2020 року сторонами за спільні кошти було придбано легковий автомобіль HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Право власності на вказаний автомобіль за спільним рішенням подружжя було зареєстровано за відповідачем. Вказаний вище автомобіль перебуває у користуванні відповідача, позивач доступу до нього не має, ключі та документи на автомобіль знаходиться у відповідача. Позивач пропонувала відповідачеві вирішити питання щодо поділу автомобіля, однак отримала відмову, відповідач зазначив, що автомобіль його власність та залишиться у нього. Оскільки вирішити питання щодо поділу авто у добровільному порядку не вдалося, позивач вимушена звернутись з даним позовом до суду. Процесуальні дії\~у справі. 29.05.2025 року ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми накладено арешт на автомобіль марки HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , право власності на який зареєстровано за [PERSON] , заборонивши йому вчиняти будь-які дії щодо відчуження транспортного засобу, до вирішення справи по суті. Ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 29.05.2025 року відкрите спрощене позовне провадження. У судовому засіданні представник позивача Касатська Ю.А. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Фактичні обставини, встановлені судом. Так, сторони з 22.07.2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 21.04.2025 року було розірвано. За час шлюбу, 27.10.2020 року подружжям було придбано легковий автомобіль HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Як вбачається із повідомлення Територіального сервісного центру МВС №5946 від 13.05.2025 року, що згідно з обліковими даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів автомобіль HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, 27.10.2020 року зареєстровано за громадянином [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в ТСЦ №8045 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) від 27.10.2020 №8045/2020/2267985. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст.163 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Таким чином, з моменту набуття права спільної сумісної власності, сторони мають право лише за взаємною згодою володіти та користуватись спільним майном, і за жодних правових підстав не мають права вчиняти дій, які б не були узгодженні обома співвласниками. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до ст.71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися, обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11). У відповідності до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Судом встановлено, що автомобіль HYUNDAI TUCSON, 2008 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , набутий подружжям за час шлюбу, а тому належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності і підлягає поділу. Так, відповідно до ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Таке ж право співвласників передбачено і ч. 3 ст.358 ЦК України. Як вбачається із оголошення, яке міститься на сайті продажу транспортних засобів, вартість аналогічного автомобіля становить 8 600 доларів США, що у гривневому еквіваленті згідно з курсом долара НБУ станом на 28.05.2025 року становить 358 362 грн. (8600 доларів США *41.67 грн.= 358 362 грн.) Таким чином, суд приходить до висновку, що для захисту майнового права позивача, згідно змісту ст. 15, 16 ЦК України щодо способу захисту цивільних прав, виходячи із рівності часток у майні подружжя, відповідно до ч.1 ст. 70 СК України, на користь позивача з відповідача необхідно стягнути грошову компенсацію за частку у спільному майні в розмірі 50% вартості автомобіля, що складає 179 181 грн (358 362 грн :2). Судові витрати. Згідно із ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 895 грн 91 коп. судового збору, сплаченого за подачу позову та 302 грн 80 коп. - за подання заяви про забезпечення позову до суду. Також треба стягнути з відповідача на користь позивача 895 грн 91 коп. судового збору за подання позовної заяви до суду та 605 грн 60 коп. суму судового збору за подання заяви про забезпечення позову до суду. Заходи забезпечення позову згідно із ухвалою Ковпаківського районного суду м.Суми від 28.05.2025 року необхідно скасувати.

Outcome: approved