Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

У червні 2025 року Полтавський обласний центр зайнятості (далі позивач) звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) 2096,75 грн незаконно отриманої допомоги по безробіттю, а також 3028,00 грн судового збору. На обґрунтування позову позивач указував, що 07 червня 2022 року відповідач звернулася до Полтавського обласного центру зайнятості як така, що шукає роботу, та цього ж дня за її особистою заявою їй було присвоєно статус безробітної. У заяві остання стверджувала, що не зареєстрована як суб`єкт підприємницької діяльності, трудовою діяльністю не займається та не отримує пенсії, допомогу, компенсацію та/або надбавку відповідно до законодавства, а тому, їй була призначена та виплачувалася допомога по безробіттю. Однак, за результатами розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплат матеріального забезпечення встановлено, що в період перебування на обліку в Полтавському обласному центрі зайнятості з 07 червня 2022 року по 22 листопада 2022 року, одночасно отримувала виплати, компенсації, які надають особам, які здійснюють соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі з 01 серпня 2022 року. Сума незаконно отриманої відповідачем допомоги по безробіттю за період із 01 серпня 2022 року по 21 листопада 2022 року. У добровільному порядку сума незаконно отриманої допомоги по безробіттю до цього часу відповідачем не повернута. Ухвалою від 11 червня 2025 року Автозаводський районний суд міста Кременчука відкрив провадження у справі для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, направив до суду заяву про розгляд справи без участі його представника, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (про що свідчать зворотні конверти з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», наявні в матеріалах справи), із клопотанням про відкладення розгляду справи не зверталася, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористалася. Згідно з частиною першою статті 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Частиною першою\~статті 280\~ЦПК України\~передбачено,\~що суд\~може ухвалити\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~справі доказів\~за одночасного\~існування таких\~умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі змісту статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, убачається, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У рішеннях ЄСПЛ, зокрема звертає увагу, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. За наведених обставин, відповідно до вимог частини першої статті 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України від 05 липня 2012 року №\~5067-VI «Про зайнятість населення» до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою. За приписами частин другої, третьої статті 36 Закону України від 02 березня 2000 року №\~1533-III «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобов`язані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок невиконання нею своїх обов`язків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 43 Закону України «Про зайнятість населення» статусу безробітного може набути особа працездатного віку до призначення пенсії (зокрема на пільгових умовах або за вислугу років), яка через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, готова та здатна приступити до роботи. Відповідно до частини третьої статті 44 Закону України «Про зайнятість населення» відповідальність за достовірність поданих до територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, даних та документів, на підставі яких приймається рішення щодо реєстрації безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, покладається на зареєстрованого безробітного. За змістом статті 45 цього Закону реєстрація безробітного припиняється у разі, зокрема: зайнятості особи; подання безробітним особисто письмової заяви про зняття його з реєстрації як безробітного або відмови від її послуг; встановлення факту подання особою недостовірних даних та документів, на підставі яких було прийнято рішення про надання їй статусу безробітного, призначення (виплати) матеріального забезпечення на випадок безробіття та надання соціальних послуг. Суд встановив, що 07 червня 2022 року відповідач звернулася до Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості з заявою про надання їй статусу безробітної та про призначення виплати допомоги по безробіттю. При цьому, у заяві про надання статусу безробітного зазначила, що через відсутність роботи не має заробітку або інших передбачених законодавством доходів, у тому числі не забезпечує себе роботою самостійно (а.\~с. 10). [PERSON] своїм підписом у заяві про надання (поновлення) статусу безробітного підтвердила, що ознайомлена з правами та обов`язками зареєстрованого безробітного та відповідальністю за подання недостовірних даних та документів, на підставі яких приймається рішення про надання статусу безробітного та призначення матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, що визначені Законом України «Про зайнятість населення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Також відповідно до Закону України «Про захист персональних даних» проінформований про обробку персональних даних з метою здійснення верифікації та моніторингу достовірності інформації, поданої для нарахування та отримання матеріального забезпечення на випадок безробіття (а.\~с. 10). Наказом від 09 червня 2022 року №\~НМ220609 відповідачу надано статус безробітного; призначена допомога по безробіттю; розпочата виплата допомоги по безробіттю. Наказом від 22 листопада 2022 року №\~НТ221122 припинена виплата допомоги по безробіттю у зв`язку з встановлення факту виконання безробітним оплачуваної роботи (надання послуг), зайняття іншим видом діяльності згідно зі статтею 4 Закону України «Про зайнятість населення» відповідно до підпункту 2 пункту 1 Розділу V Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності з 22 листопада 2022 року. В подальшому Кременчуцькою філією Полтавського обласного центру зайнятості проведено розслідування страхового випадку та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітному, що підтверджується Актом № 86 від 22 листопада 2022 року. За результатами розслідування встановлено, що особою порушено пункт 2 статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». [PERSON] не мала права на отримання статусу безробітного з 01 серпня 2022 року. Допомога по безробіттю отримана незаконно та підлягає поверненню (а.\~с. 13,14). Згідно з пунктом 6 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом міністра праці та соціальної політики України від 13 лютого 2009 року № 60/62 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), у разі встановлення центром зайнятості відповідно до цього Порядку належності безробітної особи до категорії зайнятих, така особа знімається з обліку як безробітна в установленому законодавством порядку та повертає суму незаконно отриманого матеріального забезпечення і вартості наданих соціальних послуг з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг. Відповідно до пункту 7 вказаного Порядку рішення про повернення коштів особою чи роботодавцем оформлюється наказом. Протягом двох робочих днів після прийняття рішення центр зайнятості надсилає особі чи роботодавцю рекомендованим листом повідомлення про необхідність протягом 15 календарних днів з дня отримання повідомлення повернути незаконно виплачені кошти. Пунктом 2 Порядку № 60/62 визначено, що розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Таким чином, відповідач отримала статус безробітного з 07 червня 2022 року, одночасно отримувала виплати компенсації, які надають особам, які здійснюють соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі з 01 серпня 2022 року, однак не повідомила про вказану обставину і продовжила отримувати забезпечення по безробіттю без законних на те підстав. Позивачем надано копію розрахунку, згідно з яким розмір забезпечення по безробіттю, безпідставно виплаченого відповідачу за період із 01 серпня 2022 року по 21 листопада 2022 року, яке підлягає стягненню, складає 2096,75 грн (а.\~с. 15). Як убачається з листа Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості №\~16/50/715 від 15 грудня 2022 року, [PERSON] повідомлено про необхідність повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю у сумі 2096,75 грн (а.\~с. 22). Частиною першою статті 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Аналіз наведених норм свідчить, що законодавцем передбачені два виключення із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений висновок міститься і в постанові Верховного Суду України, прийнятої у справі №6-91цс14 від 02 липня 2014 року. Отже, відповідач всупереч вимогам Закону України «Про зайнятість населення», Закону України «Про загальнообов`язкове соціальне страхування на випадок безробіття» не повідомила про отримання нею виплат, що є підставою для втрати статусу безробітного та припинення виплати допомоги. Враховуючи, що вказані обставини відповідачем не спростовані, суд вбачає наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача 2096,75 грн незаконно отриманої допомоги по безробіттю. Окрім того, на виконання вимог пункту 1 частини другої статті 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача 3028,00 грн сплаченого судового збору.

Outcome: approved