Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Українські Фінансові Операції» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 219 937 грн. 50 коп., суми сплачених судових витрат у розмірі 2422 грн. 40 коп. та витрат на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначено, що 21.12.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір № 4234176 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого: тип кредиту кредит, сума кредиту складає 22 500,00 грн., строк кредиту 350 днів з 21.12.2023 по 05.12.2024, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Згідно умов договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит [PERSON] у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем виконало та надало йому кредит в сумі 22 500 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку [NUMBER] . 26.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу №26/07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Лінеура Україна» відступило належні йому права вимоги, а ТОВ «Українські фінансові операції» прийняло належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників відповідно до реєстру, зокрема, до [PERSON] . На виконання вимог ст.18 Закону України «Про споживче кредитування» та відповідно до положень п. 1.3 Договору факторингу від 26.07.2024 № 26/07/2024, листом від 29.07.2024 ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідача про відступлення права грошової вимоги за договорами та передачу персональних даних ТОВ «Українські фінансові операції» із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора, а також направлення відповідного текстового повідомлення (SMS - повідомлення) боржникам, згідно реєстру SMS повідомлень. Позивач вказує, що до ТОВ «Українські фінансові операції» відповідно до укладеного договору факторингу від 26.07.2024 №26/07/2024 перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором № 4234176 від 21.12.2023 на загальну суму в розмірі 145 687,50 грн., з яких заборгованість з тіла кредиту 22 500 грн. 00 коп., заборгованості за процентами 123 187 грн. 50 коп. Оскільки, станом на дату укладання договору факторингу від 26.07.2024 № 26/07/2024, строк дії договору № 4234176 від 21.12.2023 не закінчився, тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «Українські фінансові операції» у період з 26.07.2024 по 05.12.2024 (132 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою у сумі 74 250 грн. 00 коп. (22 500 грн. х 2.00% = 562,50грн. х 132 календарних дні = 74 250 грн. 00 коп.). Посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивач ТОВ «Українські фінансові операції» просив стягнути з відповідача заборгованість загальною сумою 219 937 грн. 50 коп., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 22 500 грн. 00 коп., суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором - 123 187 грн. 50 коп., суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» за 132 календарних днів - 74 250 грн. 00 коп., стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп. Ухвалою суду від 10.01.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію: чи було емітовано на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) платіжну карту № [NUMBER] ; виписку з карткового рахунку про рух грошових коштів відкритого до платіжної карти № [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] )за період з 21.12.2023 по 01.01.2024 року з відображенням часу зарахування коштів; інформацію про номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № [NUMBER] , в період з 21.12.2023 по 01.01.2024. 17.02.2025 року на виконання ухвали суду від 10.01.2025 року АТ КБ «ПриватБанк» надано витребувану інформацію. 17.03.2025 року до канцелярії суду через підсистему « Електронний суд» представником позивача подано клопотання про долучення доказів. Ухвалою суду від 31.03.2025 року позовну заяву залишено без руху на підставі ч. 11 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України. Позивачу надано строк на усунення недоліків. Ухвалою суду від 03.04.2025 року продовжити розгляд цивільної справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 28.04.2025 року вищевказану цивільну справу призначено до судового розгляду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, день та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечую. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлена вчасно та належним чином, причин неявки не повідомила, відзиву або клопотань з процесуальних питань суду не надходило. Враховуючи викладене, оскільки відповідач повідомлений про час та місце слухання справи своєчасно та належним чином, представник позивача надав згоду на ухвалення заочного рішення, суд проводить заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 21.12.2023 між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено договір №4234176 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано електронним підписом 72001. Відповідно до п.1.2. умов договору ТОВ «Лінеура Україна» надало [PERSON] грошові кошти у сумі 22 500 грн. 00 коп. Відповідно до п. 1.3 строк кредиту становить 350 днів, тобто з 29.01.2024 до 12.01.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 25 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати відсотків визначені в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки до договором про споживчий кредит, що є Додатком №1 до цього Договору. Згідно з п. 1.4 договору тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти на таких умовах: стандартна процента ставка становить 2,5% за кожен день користування кредитом та застосовується у межах всього строку кредиту (п. 1.4.1 договору) Знижена процента ставка становить 1,75 % за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 14.01.2024 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти в сумі, не менше суми першого платежу або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, клієнт як учасник програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну проценту ставку, у зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою. Додатком №1 до договору про надання коштів між сторонами договору погоджено таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної процентної ставки за договором, який також підписано електронним підписом. За умовами п. 2.1 договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] . Відповідно до п. 1.1. Договору його укладення здійснюється Сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої забезпечується Клієнту через Вебсайт або Мобільний застосунок «Credit7». Електронна ідентифікація Клієнта здійснюється при вході Клієнта в Особистий кабінет. Згідно з п. 9.7 Договору він вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом Клієнта, що відтворений шляхом використання Клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується для кожного разу використання та направляється Клієнту на номер мобільного телефону повідомлений останнім Товариству в ІТС Товариства/зазначений в цьому Договорі. Введення Клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього Договору вважається направленням Товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього Договору. Для підписання Договору позивачу було надано одноразовий ідентифікатор 914600, що підтверджується розділом 10 Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало їй кредит в сумі 22 500 грн. 00 коп., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується листом ТОВ «Пейтек Україна» про успішне перерахування грошових кошти на платіжну карту відповідача, яку відповідач зазначив під час укладання Договору про надання споживчого кредиту. За клопотанням позивача судом витребувано з АТ КБ «Приват банк» інформацію щодо належності платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] та виписку з вказаного карткового рахунку про рух коштів. Згідно з відповіді АТ КБ «Приват банк» у банку на ім`я [PERSON] була емітована картку № [NUMBER] до рахунку № [NUMBER] . Згідно наданої виписки [PERSON] здійснювала операції по вищезазначеній картці у період з 21.12.2023 по 01.01.2024, та яка містить зарахування на суму 22 500,00 грн. від 21.12.2023 року. Тобто, позивачем доведено факт перерахування коштів у сумі 22 500,00 грн. [PERSON] на її банківський рахунок, відкритий у АТ КБ «Приват банк». 26.07.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» укладено договір факторингу №26/07/2024, у відповідності до умов якого ТОВ «Факторингова компанія «Лінеура Україна» передає (відступає) ТзОВ «Українські фінансові операції» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ «Українські фінансові операції» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. Вказане підтверджується доданими до позову копіями відповідного договору факторингу, платіжної інструкції від 02.08.2024 року про перерахування ТОВ «Українські фінансові операції» коштів за цим договором на користь ТОВ «Лінеура Україна», акту прийому-передачі реєстру боржників від 26.07.2024 року та витягу з цього реєстру відносно відступлення права вимоги за укладеним із відповідачем договором. Матеріали справи містять повідомлення про відступлення права вимоги для боржників, у тому числі відповідача, на номер телефону [NUMBER] . Заборгованість станом на дату відступлення права вимоги 26.07.2024 року складала 145 687,50 грн. 20 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту в сумі 22 500 грн. 00 коп., заборгованість по процентам в сумі 123 187 грн. 50 коп., які нараховувались в розмірі ставок 1,75% та 2,5% на день, передбачених умовами п.п.1.4.1, 1.4.2 договору. Після набуття права вимоги за договором позивачем, згідно з наданим розрахунком за встановленою в договорі процентною ставкою 2,5% на день, в період з 27.07.2024 року по 05.12.2024 року, тобто в межах визначеного п.1.3 договору строку кредитування (350 днів) було здійснено нарахування процентів в сумі 74 250,00 грн. Загальна сума заборгованості відповідачки згідно з розрахунком позивача за Договором № 4234176 від 21.12.2023 склала 219 937 грн. 50 коп., яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) у розмірі 22 500 грн. 00 коп., суми заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором - 123 187 грн. 50 коп., суми заборгованості за процентами нарахованими ТОВ «Українські фінансові операції» за 132 календарних днів - 74 250 грн. 00 коп., стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 10 000 грн. 00 коп. На час розгляду справи судом, відповідачкою не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. За змістом ч.1ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 ЗУ « Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах. Пунктами 5-7 ЗУ «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Ч. 1 ст.1048 та ч. 1ст.1054 ЦК України передбачають, що кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 ч.1ст.1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Згідно статті 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст.512ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.514ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, позивачем доведено факт перерахування грошових коштів у сумі 22 500,00 грн на рахунок відповідача, яка вчасно не повернула грошові кошти, порушивши умови договору. Щодо нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами, суд зазначає наступне. З умов кредитного договору, а саме п. 1.4.1, для нарахування процентів за користування [PERSON] кредитом передбачено застосування процентної ставки: 2,5% від суми кредиту за кожен день та зниженої процентної ставка становить 1,75 % за кожен день користування кредитом та застосовується на таких умовах: якщо клієнт до 14.01.2024 (включно) З наданого позивачем розрахунку, вбачається, що для визначення заборгованості за договором, позичальником застосовано процентну ставку в розмірі 2,5 % та знижену проценту ставку 1,75% в день. При цьому, загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні, визначені Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 5 ст.12Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22.11.2023 №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023. Підпунктом 6 пункту 5 Закону №3498-IXвід 22.11.2023«Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» (далі Закон № 3498-IX) стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою, згідно якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Закон України № 3498-XI набрав чинності 24.12.2023. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5 %. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-XI встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Строк дії Договору від 21.12.2023 становить 350 днів - по 05.12.2024, тобто Закон № 3498-XI набрав законної сили в період дії кредитного договору і має застосовуватися до спірних правовідносин. За таких обставин судом встановлені підстави для проведення власного розрахунку заборгованості зі сплати процентів за період з 21.12.2023 (укладення кредитного договору) до 05.12.2024 (кінцева дата дії строку договору) наступним чином: З 21.12.2023 по 14.01.2024 відсотки нараховуються за ставкою 1,75% та становлять 9 843,75 грн. З 15.01.2024 по 22.04.2024 відсотки нараховуються за ставкою 2,5% та становлять 55 687,50 грн. З 23.04.2024 по 20.08.2024 відсотки нараховуються за ставкою 1,5% та становлять 40 500 грн. З 21.08.2024 по 05.12.2024 відсотки нараховуються за ставкою 1% та становлять 23 850 грн. Загальна сума відсотків становить 129 881,25 грн, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме тіло кредиту 22 500 грн + відсотки 129 881,50 грн = 152 381,25 грн. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з такого. Приписами ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно ч. 1ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3ст. 137ЦПК України). Нормою ч. 8ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст.137та ч. 8 ст.141 ЦПК України). Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 28.06.2023 у справі №463/2001/19 де зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено( п. 1 ч. 2 ст.137та ч. 8 ст.141 ЦПК України). Так, у матеріалах справи наявний договір про надання юридичних послуг№ 01/08/2024-А від 01.08.2024 року, копія свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, акт приймання- передачі наданих послуг № 4234176 від 11.12.2024 року до договору № 01/08/2024-А від 01.08.2024 року, з описом робіт, виконаних адвокатом Дідух Є.О. Відповідно до закріпленого на законодавчому рівні принципу співмірності, розмір витрат на послуги адвоката при їхньому розподілі визначається з урахуванням складності справи, часу, витраченого адвокатом на надання правничої допомоги, обсягу наданих послуг та виконаних робіт, ціни позову, а також значення справи для сторони. Ґрунтуючись на вказаному принципі, при здійсненні дослідження та оцінки наданих сторонами доказів суд враховує, зокрема, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість витрат, їхню пропорційність до предмета спору, а також виходить з критеріїв: їхньої реальності (тобто встановлення їхньої дійсності та необхідності); розумності їхнього розміру (виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін). Відповідачем будь-яких письмових клопотань чи заперечень щодо заявленої представником відповідач суми витрат на правничу допомогу не подано. Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовну заяву задоволено частково, за рахунок відповідача на користь позивача підлягає стягненню понесені ним витрати на правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 6 930, грн. 00 коп. (10 000,00 х 69,30%). З приводу вимоги позивача про стягнення на його користь сплаченого судового збору, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно наданого платіжного доручення, звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2422,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 1 829,00 грн. (2422,00 х 69,30%). На підставі викладеного,

Outcome: partial