Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Позивач, 23.04.2025 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за укладеним між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи електронним договором №7127590 про надання споживчого кредиту від 02.10.2023, в сумі 42887 грн 25 коп., з яких: сума кредиту 10500 грн 00 коп., сума процентів за користування кредитом 19014 грн 45 коп., нараховані проценти за 60 календарних днів 13372 грн 80 коп., оскільки відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання за цим договором. Право грошової вимоги за вказаним договором про надання споживчого кредиту перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» на підставі укладеного між ним та первісним кредитором договору факторингу №25.07/24-ф від 25.07.2024. У подальшому, 10.12.2024 ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінило найменування на ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал». Крім того, позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір за подання даного позову до суду в сумі 2422 грн 40 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000 грн. На позов представником відповідача адвокатом Старовойтовим О.В., 14.07.2025 подано відзив, згідно з яким останній просив відмовити у задоволенні позову та вказав, що відповідач не визнає у повному обсязі позовні вимоги ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал", так як вона не укладала за допомогою Веб-сайту www.creditplus.ua електронного кредитного договору №7127590. Крім цього відповідач не визнає обставини направлення 02.10.2023 на її номер мобільного телефону одноразового ідентифікатора А9263 для підписання вказаного кредитного договору і відповідно відповідачем не визнаються обставини введення нею 02.10.2023 одноразового ідентифікатора А9263 на Вебсайті www.creditplus.ua. Кредитний договір №7127590 від 02.10.2023 був укладений на підставі персональних даних відповідача щодо розголошення яких вона згоду не надавала, тобто без волевиявлення відповідача. Крім того, як вказує позивач, 02.10.2023 між ТОВ «Авентус України» та [PERSON] було укладено кредитний договір №7127590, за умовами якого відповідачу мало бути надано 10500 грн 00 коп. кредитних коштів. Також позивач зазначає у позові, шо кредитний договір № 7127590 було підписано відповідачем електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора «А9263» відповідно положень ЗУ «Про електронну комерцію». Проте, довідка ТОВ «Пейтек Україна» відповідно до якої 02.10.2023 була проведена транзакція в системі ТОВ «Пейтек Україна» aa8aaf8a-c210-486c-b19f-32429299cb5e на суму 10500 грн 00 коп. на картку [NUMBER] , не може бути визнана судом належним доказом, який підтверджує здійснення фінансової операції щодо переказу грошових коштів саме відповідачу. Крім цього, матеріали справи не містять належних доказів, підтверджуючих виконання ТОВ «Авентус України» умов п.2.1 кредитного договору №7127590 від 02.10.2023 щодо здійснення безготівкового переказу грошової суми на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу. Позивачем суду не надані докази, підтверджуючі належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті договору, саме [PERSON] , як і докази належності відповідачу номера телефону, на який був направлений цифровий ідентифікатор. На підставі довідки ТОВ «Пейтек Україна» суд не матиме можливості ідентифікувати належність електронного платіжного засобу відповідачу, оскільки повної інформації щодо номеру банківської картки або ж номеру банківського рахунку відповідача позивачем до суду не надано. Так само позивачем не було надано суду доказів передачі банком - еквайром АТ ПУМБ даних транзакції в системі ТОВ «Пейтек Україна» до банку - емітента, який випустив карту відповідача для здійснення переказу коштів на виконання вимог кредитного договору №7127590 від 02.10.2023 для подальшого переказу їх відповідачу. Існування заборгованості за кредитним договором №7127590 від 02.10.2023 не може бути доведено на підставі доказів, які були надані позивачем. 21.07.2025 представником позивача на відзив надано відповідь, в якій вказано, що кредитний договір укладений між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана в позовній заяві. Електронний договір №7127590 від 02.10.2023 про надання споживчого кредиту укладений між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи. Відповідачем на підтвердження укладення кредитного договору було здійснено оплати на рахунок кредитора, що підтверджується карткою обліку договору, що надана до позову. Відповідач, оформлюючи кредитний договір заходить на Вебсайт ТОВ «Авентус Україна» https://www.creditplus.ua, реєструється та створює електронний кабінет, в якому йому надходить текст кредитного договору та де він має змогу ознайомитись з Правилами, Паспортом споживчого кредиту (додається до позовної заяви), інформацією передбаченою частиною 2 статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», ліцензією, фінансовим звітом тощо. Таким чином, відповідач має примірник оригіналу кредитного договору та паспорту споживчого кредиту. Доступ до особистого кабінету клієнта має тільки відповідач. А тому жодних сумнівів в тому, що 02.10.2023 року між ТОВ ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» було досягнуто згоди щодо всіх суттєвих вимог та укладено електронний договір №7127590 не виникає. Переказ коштів, виданих в рамках кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто в заяві на отримання кредиту та підтверджується копіями довідок платіжних провайдерів ТОВ «ПЕЙТЕК УКРАЇНА» про перерахування коштів. Зазначений платіжний провайдер має відповідну Ліцензію Національного банку України на здійснення переказів коштів у національній валюті без відкриття рахунків та внесений в Державний реєстр фінансових установ, що підтверджується свідоцтвом. Платіжна банківська картка містить захищені та притаманні лише конкретній особі обов`язкові реквізити, які дають змогу ідентифікувати платіжну систему та емітента. Нарахування процентів за користування кредитним коштами, виданими в рамках кредитного договору, здійснювалося в межах строку користування кредитом, враховуючи вимоги чинного законодавства та на підставі умов кредитного договору. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав, чим порушив умови договору. 01.09.2025\~представником відповідача\~надіслано до\~суду заперечення\~(на\~відповідь на\~відзив),\~в якому\~вказано,\~що відповідачем\~оскаржується не\~письмова чи\~електронна форма,\~укладеного кредитного\~договору №7127590\~від 02.10.2023,\~а не\~визнається використання\~у цьому\~кредитному договорі\~її персональних\~даних за\~її згодою.\~Кредитний договір\~укладено бех\~її волевиявлення,\~тобто з\~використанням її\~персональних даних,\~згоди на\~розголошення вона\~не надавала. Позивач у відповідь на пояснення відповідача про використання її персональних даних без її згоди під час укладення кредитного договору №7127590 з урахуванням практики Верховного Суду (постанова від 27.11.2024 справа № №190/2037/23) повинен був надати суду докази, що відповідач безпосередньо сприяла втраті її персональних даних, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Позивачем суду не надані докази, підтверджуючі належність електронного платіжного засобу, реквізити якого неповно зазначені у тексті договору, саме [PERSON] , як і докази належності останній номера телефону, на який був направлений цифровий ідентифікатор. Предстанвик позивача у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, справу просив розглядати за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов. Пояснив, що договір укладено іншою особою без волевиявлення відповідача, хтось незаконно використав її персональні дані та іншу інформацію, яка дала змогу ініціювати платіжні операції. У договорі про надання споживчого кредиту у розділі реквізити сторін зазначено багато номерів мобільних телефонів зокрема і відповідача, тож є незрозумілим на який саме номер мобільного телефону направлявся одноразовий ідентифікатор для підписання та хто його потім вводив на Вебсайті банку. Відповідач дійсно 02.10.2023 отримала на свою банківську картку № [NUMBER] грошові кошти в сумі 10500 грн, однак оскільки кредитних договорів не укладала, вважала, що це їй збільшено кредитний ліміт АТ «Універсал Банк» за відкритою їй кредитною лінією, яким і емітована вказана картка. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 02.10.2023 між ТОВ «Авентус Україна» (товариство) та відповідачем [PERSON] (споживач) за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна» укладено електронний договір №7127590 про надання споживчого кредиту споживачу, за умовами якого сума кредиту (загальний розмір) складає 10500 грн 00 коп. (п.1.3. договору). У п.1.4 договору зазначено, що строк кредиту складає 360 дні. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. Детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є додатком №1 до цього договору. Відповідно до п.1.5.1 договору стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.4 цього договору. Знижена процентна ставка 0,796% в день та застосовується, якщо споживач до 01.11.2023 або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту. Відповідно до п.2.1 договору, кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, включаючи використання реквізитів платіжної картки № [NUMBER] . Дати надання кредиту: 01.10.2023 або 02.10.2023 (п.2.2 договору). Пунктом 3.1 договору передбачено, що нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом, протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році. Вказаний електронний договір №7127590 про надання споживчого кредиту споживачем підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А9263 (а.с.12-13). Також [PERSON] підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А9263 додаток №1 до договору - Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача, реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, в якому зазначені детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів (а.с.13). А також підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором А9263 паспорт споживчого кердиту, в якому зазначена інформація, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (стандартизована форма) (а.с. 14). Між ТОВ «Авентус Україна» як клієнтом та ТОВ «Пейтек Україна» як фінансовою компанією, 19.01.2022 було укладено договір про організацію переказу грошових коштів №190122-1 за умовами якого фінансова компанія, за дорученням клієнта (платника на підставі окремого кредитного договору між клієнтом та споживачем (отримувачем) за допомогою сервісу Фінансової компанії здійснює та забезпечує переказ коштів в національній валюті з метою видачі кердитів або позик від клієнта (п.1.1. договору). Операції з переказу коштів в національній валюті від клієнта споживачам, здійснюється в наступному порядку. Клієнт перераховує грошові кошти (забезпечувальний платіж) на рахунок фінансової компанії, що відкритий в розрахунковому банку, на умовах, встановлених в цьому договорі, з урахуванням вимог відповідних платіжних систем. Клієнт надає Фінансовій компанії реєстр споживачів, із зазначенням даних банківських карток та сум, які належить їм перерахувати. Фінансова компанія ініціює переказ зазначених в Реєстрі сум грошових коштів на користь споживачів з коштів, що надійшли на рахупок Фінансової компанії, відповідно до п.4.5.1. цього договору, протягом 1-го банківського дня, в якому було отримано реєстр, але не пізніше 3-х банківських днів, після отримання зазначеного рестру. Про результат здійснених переказів грошових коштів (успішне або неуспішне перерахування) Фінансова компанія повідомляє Клієнта (а.с. 41). Згідно з\~листом ТОВ\~«Пейтек Україна»\~від 09.08.2024\~вих.№20240809-2.1\~успішно перераховано\~02.10.2023\~на платіжну\~картку № [NUMBER] \~грошові кошти\~в сумі\~10500\~грн., банк еквайр АТ «ПУМБ» (а.с. 42) АТ «Універсал Банк» на виконання ухвали суду надано інформацію, що на ім`я [PERSON] банком емітована платіжна картка № [NUMBER] . На картковий рахунок платіжної картки № [NUMBER] [PERSON] 02.10.2023 був зарахований платіж у сумі 10500 грн (а.с.156). Таким чином, ТОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за договором №7127590 від 02.10.2023 про надання споживчого кредиту виконало у повному обсязі. шляхом зарахування 02.10.2023 кредитних коштів на платіжну картку відповідача № [NUMBER] . Відповідно до картки обліку договору (розрахунок заборгованості) за укладеним договором №7127590 від 02.10.2023 сума заборгованості за кредитним договором станом на 24.07.2024 склала 29514 грн 45 коп. з яких: основний борг (тіло кредиту) 10500 грн 00 коп., нараховані проценти 19014 грн 45 коп. При цьому, зі вказаного розрахунку вбачається, що 02.11.2023 позичальником було здійснено платіж в сумі 2716 грн 35 коп., який зараховано на погашення процентів. Вказаний платіж проведено у сумі та дату, яка визначена в графіку платежів (табляця), що є додатком до кредитного договору (а.с.17-18). За правилом частини першої статті 205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Відповідно до статті 6\~ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України). Абзац другий частини другої статті 639\~ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з пунктом 6 частини першої\~статті 3\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до частини третьої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з частиною шостою статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому\~статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» у\~разі якщо\~укладення електронного\~договору відбувається\~в інформаційно-телекомунікаційній\~системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12\~Закону України\~«Про електронну\~комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних»\~персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки. Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних»\~передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних»\~не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. У частині першій статті 11\~Закону України\~«Про захист\~персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних. Верховний Суд у постановах: від 14 червня 2022 року у справі № 757/40395/20, від 20 червня 2022 року у справі № 757/40396/20 від 04 грудня 2023 року у справі №212/10457/21 та інших, вказував на те, що оспорюваний позивачем кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», та за відсутності належних доказів про те, що договір укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківську картку, яка позивачу не належить, дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання недійсним такого договору. У постанові від 01 липня 2024 року у справі № 638/161/22 Верховний Суд погодився з тим, що без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від позивача з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно позивача, які стосуються підписання кредитного договору. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81\~ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц (провадження №14-400цс19). На підставі досліджених доказів судом встановлено, що договір №7127590 про надання споживчого кредиту від 02.10.2023 укладено в електронному вигляді за допомогою Інформаційно телекомунікаційної системи ТОВ «Авентус Україна». Згідно з умовами договору він підписаний з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію». Без введення споживачем відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від позивача з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим. Договір підписано одноразовим ідентифікатором А9263. При підписанні договору наведені персональні дані позивача, які відповідають даним зазначеним у позовній заяві та заявах поданих стороною відповідача до суду (відзив на позов, запереченні). Виплата кредитних коштів в сумі 10500 грн була здійснена в день укладення кредитного договору 02.10.2023 на платіжну карту № [NUMBER] як це передбачено умовами договору. Вказана платіжна картка емітована АТ «Універсал Банк» на ім`я [PERSON] . Під час судового розгляду представник останньої заперечував укладення нею договору №7127590 про надання споживчого кредиту від 02.10.2023, при цьому вказав, що 02.10.2023 на платіжну карту № [NUMBER] відповідач дійсно отримала грошові кошти в сумі 10500 грн, однак вважала їх збільшенням кредитного ліміту за кредитною лінією відкритою АТ «Універсал Банк», яким і емітовано вказану платіжну картку. Також судом встановлено, що відповідачем 02.11.2023 (через місяць від дня укладення договору) було проведено одноразовий платіж на погашення кредитної заборгованості в сумі 2716 грн 35 коп., розмір якого визначений графіком платежів (таблиця), що є додатком до кредитного договору та також підписаний одноразовим ідентифікатором А9263. Відповідачем не доведено та не надано належних доказів, а це є її процесуальним обов`язком відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України, що договір укладено від її імені іншою особою за відсутності її волевиявлення та кредитні кошти перераховані не на її рахунок. Відповідач отримала кредитні кошти на платіжну картку, вважала, що це збільшення кредитного ліміту за іншими кредитними відносинами та успішно використала їх, але логічно, що вона мала б дізнатися, що кредитний ліміт їй не збільшувався, та почала б з`ясовувати походження цих грошових коштів, дізнавшись про оформлення на неї кредиту сторонніми особами звернулася б з цього приводу до правохоронних органів. Однак відповідач цього не зробила, при цьому в наступному місяці після отримання кредиту здійснила платіж на погашення заборгованості у сумі та строк визначеній графіком платежів до договору №7127590, і лише після подання до суду даного позову почала заперечувати укладення кредитного договору як такого. Враховуючи вищевикладене суд переконаний, що договір №7127590 про надання споживчого кредиту від 02.10.2023 укладено особисто [PERSON] . Підписавши кредитний договір позивач погодилася з умовами договору. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Разом з тим, свої зобов`язання щодо повернення кредиту та нарахованих процентів відповідач належним чином не виконувала внаслідок чого їй була нарахована первісним кредитором заборгованість в сумі 29514 грн 45 коп. Надалі між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» 25.07.2024 укладено договір факторингу №25.07/24-Ф у відповідності до умов якого, ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» право грошової вимоги, строк виконання за якою настав, або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників включаючи суму основного зобов`язання (кредиту) плату за кредитом (плату за процентною ставкою) пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (а.с.45-47). Згідно з витягом з Реєстру боржників, який є додатком №1 до договору факторингу №25.07/24-Ф від 25.07.2024, ТОВ «Авентус Україна» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» право вимоги до боржника [PERSON] за кредитним договором №7127590 від 02.10.2023, заборгованість якого 29514 грн 45 коп., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 10500 грн, нараховані проценти 19014 грн 45 коп. (а.с. 22). Наявні в матеріалах справи платіжні інструкції свідчать про здійснення ТОВ «ФК«Фінтраст Україна» на користь ТОВ «Авентус Україна» оплат на виконання умов договору факторингу №25.07/24-Ф від 25.07.2024 за відступлення прав грошової вимоги (а.с. 27). Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Авентус Україна» на електронну пошту відповідача було направлено відповідне повідомлення (а.с.15). У свою чергу, новим кредитором - ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» за кредитним договором №7127590 від 02.10.2023 в межах строку дії договору за 64 календарних днів з 25.07.2024 до 26.09.2024 нараховано проценти за користування грошовими коштами за відсотковою ставкою 1,99% в сумі 13372 грн 80 коп. (10500 грн х1,99%=208 грн 95 коп.х64 календарних днів) (а.с.19). Таким чином, станом на дату звернення до суду заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед позивачем не погашена і становить 42887 грн 25 коп., з яких: сума кредиту 10500 грн 00 коп., сума процентів за користування кредитом 19014 грн 45 коп., нараховані проценти за 60 календарних днів 13372 грн 80 коп. Крім того, рішенням єдиного учасника ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» №251124/1 від 25.11.2024 найменування позивача - ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна» змінено на нове - ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал», реєстраційні дії щодо зміни найменування проведені 10.12.2024 (а.с. 40). Згідно з пп.3 п.4.1. договору ТОВ «Авентус Україна» має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача. Положеннями статей 1077, 1078\~ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимог) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти у розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб ), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ч.1 ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимог). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Згідно зі ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За\~статтею 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною першою статті 625\~ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010 зазначено, що стаття 204\~ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто, таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли унаслідок укладення договору, підлягають виконанню. За умовами укладеного між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Україна», договору факторингу від №25.07/24-Ф від 25.07.2024 фактор, в даному випадку позивач, набув статусу кредитора та отримав право грошової вимоги, строк виконання за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту Тобто, виходячи із зазначених норм права та встановлених обставин справи відповідач [PERSON] несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором. Тобто, окрім нарахованої позивачу первісним кредитомром суми заборгованосі за тілом кредиту та відсотками за укладеним договором про надання споживчого кредиту строк дії якого визначено до 26.09.2024 , позивач набув право вимоги і щодо майбутніх вимог за відсотками за цим кредитним договором. Таким чином відповідачу правомірно нарахована заборгованість за процентами за 60 календарних днів (25.07.2024 -26.09.2024) в межах строку діх кредитного договору. Отже, судом встановлено що відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань не виконує умови укладеного між нею та ТОВ «Авентус Україна» договору про надання споживчого кредиту №7127590 від 02.10.2023, внаслідок чого в неї утворилася заборгованість, чим порушені майнові права позивача, право вимоги до якого перейшло відповідно до договору факторингу. Відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно зі ст.141 ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Так, позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати направничу допомогу в сумі 10000 грн. Відповідно до ст.137\~ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.8 ст.141\~ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження надання позивачу правничої допомоги суду надано: договір про надання правової допомоги №10/12-2024 від 10.12.2024, укладений з адвокатом Столітнім М.М.; ордер серія АІ №1868682 від 10.04.2024, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвоката Столітнього М.М. серії КС №9422/10 від 18.09.2020; акт прийому-пердачі виконаних робіт (надання послуг) та рахунок на оплату по договору №7460-10/04-2025 від 10.04.2025 на суму 10000 грн 00 коп., в яких зазначені види правової допомоги, їх вартість, кількість витраченого часу. Відтак, з наданих документів вбачається, що загальна вартість наданих послуг адвокатам за даною справою складає 10000 грн. Визначаючись з розміром правничої допомоги, яка підлягає відшкодуванню позивачу, суд враховує, що в силу вимог ч.4 ст.137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04.02.2020 у справі №280/1765/19, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 17.09.2019 у справі №810/3806/18, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо

Outcome: approved