Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №200510306 від 20.04.2016 у сумі 32 7146,13 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 7\~316,43 грн.; сума заборгованості за відсотками 14\~771,78 грн.; втрати від інфляції 8\~638,17 грн.; 3% річних 1\~989,75 грн. та судові витрати. Позов мотивований тим, що 20.04.2016 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та відповідачем укладено кредитний договір №200510306. На підставі даного договору відповідачу надано кредитну картку та встановлено кредитний ліміт. 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір за результатами публічних торгів №7_БМ, відповідно до умов якого ПАТ «Банк Михайлівський» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі, за кредитним договором №200510306 від 20.04.2016. Розмір заборгованості відповідача становить 32 7146,13 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 7\~316,43 грн.; сума заборгованості за відсотками 14\~771,78 грн.; втрати від інфляції 8\~638,17 грн.; 3% річних 1\~989,75 грн. Відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 06.08.2025 відкрито провадження у даній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Надано строк відповідачу для подання відзиву на позовну заяву, позивачу - відповіді на відзив та відповідачу на подання заперечення. (т.2 а.с. 5) Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 01.09.2025 вирішено розглядати справу в змішаній формі. (т.2 а.с.14) Представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс» у судове засідання не з`явився, проте в прохальній частині позовної заяви просив розгляд справи проводити у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. Частиною восьмою\~статті 178 ЦПК України\~визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2\~ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи зазначене вище та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вказаних обставин суд вважає можливим провести судове засідання за відсутності учасників справи та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи,\~оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 20.04.2016 [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» підписали заяву (оферту) №200510306, в якій відповідач пропонувала ПАТ «Банк Михайлівський» укласти з нею договір про надання та використання платіжної картки. (т.1 а.с.20) В цей же день відповідач підписала довідку про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість споживчого кредиту в рамках карткового продукту «Visa Platinum CashBack (неіменна)/Зарплатна» (т.1 а.с.22 на звороті) та Тарифи по продукту «CashBack (неіменна)/Зарплатна» (т.1 а.с.24). У вказаних документах відповідач висловила згоду щодо розміру кредитного ліміту, розміру відсотків та порядку їх нарахування. Факт отримання [PERSON] кредитної картки підтверджується копією розписки про отримання платіжної картки та/або пін-коду від 20.04.2016. (т.1 а.с.26) З виписки по особовим рахункам за період з 23.05.2016 по 27.07.2020 вбачається, що [PERSON] користувалась кредитними коштами. (документ «виписки.pdf» в Електронному суді). 20.07.2020 між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №7_БМ, відповідно до умов якого ПАТ «Банк Михайлівський» відступає ТОВ «Діджи Фінанс», а ТОВ «Діджи Фінанс» приймає належні ПАТ «Банк Михайлівський» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі прав вимоги. (т. 1 а.с.31-32) Факт сплати ТОВ «Діджи Фінанс» коштів за вказаним договором підтверджується копією платіжного доручення №25 від 09.07.2020. (т.1 а.с.28). Відповідно до витягу з додатку до договору про відступлення прав вимоги №7_БМ від 20.07.2020 до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги за кредитним договором №200510306 від 20.04.2016. (т.1 а.с.39-41) Згідно зі статтею 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Відповідно до\~статті 509 ЦК України\~між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (Позика) цієї\~глави ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до п. 1ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з п. 1 ч. 1ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з приписом ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з частини першої\~статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої\~статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до приписів ч.1ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Факт отримання відповідачем кредитних коштів підтверджений випискою по особовому рахунку відповідача, а тому заборгованість за кредитом у сумі 7\~316,43 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо заборгованості за відсотками, суд дійшов висновку, що сторони в кредитному договорі погодили їх розмір та порядок нарахування, а тому позивач має право на їх стягнення з відповідача. Відповідач не надав свого розрахунку нарахованих відсотків, аби спростувати розрахунок позивача. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за відсотками у сумі 14\~771,78 грн. Щодо вимоги про стягнення з відповідача втрат від інфляції та 3% річних, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до\~статті 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц, № 464/3790/16-ц та від 23 жовтня 2019 року у справі № 723/304/16-ц. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню втрати від інфляції 8\~638,17 грн. та 3% річних 1\~989,75 грн. З огляду на викладене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у сумі 32 7146,13 грн., з яких: сума заборгованості за кредитом 7\~316,43 грн.; сума заборгованості за відсотками 14\~771,78 грн.; втрати від інфляції 8\~638,17 грн.; 3% річних 1\~989,75 грн., а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2\~422,40 грн. Щодо витрат на професійну правничу допомогу, які позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, суд дійшов наступного висновку. Згідно з частиною першою, другою статті 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. За змістом частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частин 1-3 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Згідно ч. 8\~ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Позивач в позовній заяві просив стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 грн. На підтвердження понесених витрат та їх розміру до позовної заяви було долучено наступні докази: копію договору про надання правової допомоги №26 від 15.02.2024, укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та Адвокатським бюро «Анастасії Міньківської» (т.1 а.с. 36-38); копію додаткової угоди від 15.02.2024 до договору про надання правової допомоги №26 від 15.02.2024 (т.1 а.с.42); копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних АО «Анастасії Міньківської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості (т.1 а.с.33 на звороті). До позовної заяви було долучено копію детального опису робіт (наданих послуг), виконаних АО «Анастасії Міньківської», необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «Діджи Фінанс» щодо стягнення кредитної заборгованості, відповідно до якої вартість правничої допомоги становить 7\~500 грн. В п.4.2 договору №26 від 15.02.2024 сторони погодили, оплата за даним договором здійснює не пізніше 3-х днів з моменту отримання клієнтом рахунку. Таким чином, сторони погодили сплату за послуги з надання правничої допомоги в майбутньому. Водночас, суд вважає за доцільне звернути увагу на наступне. \~Відповідно до частин четвертої - шостої\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 22 травня 2024 року у справі №\~754/8750/19 зазначає, що у разі недотримання вимог частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи,

Outcome: approved