Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обгрунтування позовних вимог представник позивача вказав, що 23.07.2018 р. між\~ Акціонерним товариством «Райффайзен банк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0381/82/0339894. Відповідно до умов договору банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 15583,41 грн, а позичальник зобов`язався повернути використану суму у строк до 23.07.2020р. та сплатити проценти за користування кредитними коштами в розмірі 49,9%. 20.09.2019 р. було укладено договір №114/2-19-F відповідно до якого АТ «Райффайзен банк» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/0381/82/0339894. 19.10.2022 р. було укладено договір №19-10/2022 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/0381/82/0339894. Загальний розмір заборгованості за Договором №014/0381/82/0339894 від 23.07.2018 р. становить 22511,24 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10869,48 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги\~6357,52 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами 5284,24 грн. Позивач просить суд винести рішення яким стягнути з відповідача на свою користь: заборгованість за кредитним договором у розмірі 22511,24 грн. В суді представник позивача позов підтримав, просить його задовольнити. Суду представник позивача пояснив, що відповідач отримала кредитні кошти, банк повідомляв відповідача про відступлення права вимоги по кредитному договору ТОВ «Коллект центр». Відповідачка в судове засідання не з`явилася, надіслала клопотання у якому зазначила, що борг виник через важке матеріальне становище. Просила відстрочити виконання рішення. Представник відповідача в суді позов не визнав, просить суд застосувати до вимог позивача строк позовної давності, вважає вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу завищеними і такими, що не підлягають до задоволення. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду в режимі відеоконференції, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 23.07.2018 р. між\~ Акціонерним товариством «Райффайзен банк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0381/82/0339894. Відповідно до п 1.1. кредитного договору кредитор зобов`язується надати, а позичальник зобов`язується використати кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору основну суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом. А також виконати інші зобов`язання визначені договором. Сума кредиту - 15583,41 грн (п. 1.1.1). Строк кредиту 24 місяці до 23.07.2020 року (п.п. 1.1.5., 1.1.6. договору). Згідно із п. 1.1.8. договору процентна ставка фіксована 49,9% річних. Відповідно до п. 10.3 договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитор має право вимагати, а позичальник зобов`язується сплатити пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/0381/82/0339894, графік погашення кредиту та заява-анкета відписані відповідачкою власноруч. Як вбачається із виписки по рахунку [PERSON] здійснювала платежі на погашення кредиту (а.с.21-23). 20.09.2019р. було укладено договір №114/2-19-F відповідно до якого АТ «Райффайзен банк» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/0381/82/0339894. 19.10.2022 р. було укладено договір №19-10/2022 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №014/0381/82/0339894. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідачки. Згідно розрахунків позивача розмір заборгованості відповідача по кредитному договору №014/0381/82/0339894 складає 22511,24 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 10869,48 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги\~6357,52 грн., заборгованість за пенею та/або штрафами 5284,24 грн. Згідно статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (стаття 1049 ЦК України). Згідно ст.\~1050\~ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Статтею 525\~ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст.\~615\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.\~610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором. Ст. 1077 ЦК України\~передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Таким чином, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачкою грошових коштів та порушення останньою зобов`язання щодо їх повернення. Факт укладення кредитного договору та отримання кредитних коштів відповідачем та її представником визнано. Згідно розрахунків позивача заборгованість за кредитним договором складає: 17227,00 грн, з яких: 10869,48 грн заборгованість за кредитом та 6357,52 грн заборгованість по відсотках є доведеною та підлягає стягненню. Представник відповідача заявив клопотання про застосування строку позовної давності. Строк повернення кредиту згідно умов укладеного договору 23.07.2020 року. З позовом до суду позивач звернувся 31.01.2025 р. За змістом ст.ст.256-257\~ЦК позовна\~давність -\~це строк,\~у межах\~якого особа\~може звернутися\~до суду\~з вимогою\~про захист\~свого цивільного\~права або\~інтересу.\~Загальна позовна\~давність встановлюється\~тривалістю у\~три роки.\~Відповідно до\~п.1\~ч.2\~ст.\~258\~ЦК України\~позовна давність\~в один\~рік застосовується,\~зокрема,\~до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). П.12\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України 2003 р. , який було доповнено\~Законом № 540-IX від 30.03.2020 р.) встановлено, що «під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями \~257,\~ 258,\~ 362,\~559,\~\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. П.19\~розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України 2003 р. , який було доповнено\~Законом\~\~№ 2120-IX від 15.03.2022 р. було передбачено, що «у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями\~257-259,\~362,\~559,\~681,\~728,\~786,\~1293\~цього\~Кодексу, продовжуються на строк його дії".\~Законом України\~\~№ 3450-IX від 08.11.2023\~було викладено в новій редакції «У період дії воєнного стану в Україні, введеного\~Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим\~Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Законом України№ №4434-IXвід 14травня 2025року «Провнесення змінидо розділу" Прикінцеві та перехідні положення"Цивільного кодексуУкраїни щодо поновлення перебігу позовної давності» п. 19розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України\~виключено. Цей закон набрав законної сили 04.09.2025 р. За вказаних обставин позовна давність, яка спливала б 23.07.2023 року (три роки від дати повернення кредиту), не спливла, а була зупинена на час дії воєнного стану в Україні. За вказаних обставин суд критично оцінює вимоги представника відповідача щодо застосування позовної давності та відхиляє їх в частині вимог позивача про стягнення заборгованості по кредиту та відсоткам та вважає їх такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі оскільки розмір заборгованості підтверджено позивачем належними та допустимими доказами та відповідачем та його представником не спростовані. Щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею та/або штрафами у розмірі 5284,24 грн., суд враховує наступне. Відповідно до п. 10.3 договору, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за договором кредитор має право вимагати, а позичальник зобов`язується сплатити пеню в розмірі 1% від суми простроченого платежу за кожен календарний день прострочення. Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Закон № 540-IX від 30.03.2020 р. яким було зупинено строки позовної давності в зв`язку з поширенням короновірусної хвороби вступив в дію 02.04.2020 р., згідно розрахунку заборгованості АТ «Райффайзен банк Аваль»(а.с.24) станом на 28.03.2019 р. розмір заборгованості відповідача по пені складав 91,07 грн. За вказаних обставин, на переконання суду вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за пенею та/або штрафами в сумі 5284,24 грн. підлягають зменшенню на суму 91,07 грн. в зв`язку із пропуском строку позовної давності яку просив застосувати представник відповідача в суді. Крім цього суд враховує, що зазначена сума заборгованості за пенею та/або штрафами в сумі 5284,24 грн., враховуючи розрахунок заборгованості ТОВ «Вердикт капітал»(а.с.25) включає в себе нарахування 3% річних в сумі 519,05 грн. та 1873,87 грн. інфляційних втрат нарахованих в порядку ст.. 625 ЦПК України. В той же час позивачем вимог в порядку ст.625 ЦК України не заявлялось. За вказаних обставин вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та/або штрафами в сумі 5284,24 грн. підлягають частковому задоволенню в сумі 2800,25 грн.: (5284,24 грн. 91,07 грн. - 519,05 грн. - 1873,87 грн. = 2800,25 грн.) З врахуванням наведеного з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача заборгованість за Договором № 014/0381/82/0339894 від 23.07.2018 р. в розмірі 20027,25 грн., в т.ч.: заборгованість по кредиту 10869,48 грн., заборгованість по відсоткам 6357,52 грн.; заборгованість по пені 2800,25 грн. Відповідно до ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку із цим з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача судовий збір в розмірі 2154,80 грн.(20027,25 грн. х 2422,40 грн. : 22511,24 грн. = 2154,80 грн.). Згідно п.2 ч.2\~ст.137 ЦПК України\~з результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір сум, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої дороги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних виплат. Відповідно до договору про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024 року, заявки на надання юридичної допомоги №326 від 02.12.2024р., витягу з Акту №1 про надання юридичної допомоги розмір витрат позивача на правничу допомогу адвоката становить\~9000,00 грн. Представник відповідачки заявила клопотання про зменшення витрат на правову допомогу. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19) зауважила, що суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Враховуючи, що позов задоволено частково, представником відповідача заявлялося клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, зважаючи на незначну складність справи яка розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, предмет доказування у даній справі, відсутність складності застосування норм права, суд вважає, що розмір правничої допомоги, заявленої до відшкодування в розмірі 9000 грн. є завищеним, не відповідає об`єму фактично наданої адвокатом клієнту правової допомоги, та підлягає зменшенню до 2000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial