Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Білик Л.С., звернувся до суду з позовом до Кременецького відділу державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про скасування арешту з майна. В обґрунтування доводів позовних вимог зазначено, що житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями [ADDRESS] належить на праві власності з 09 вересня 2010 року [PERSON] . Вказаному будинку початково було присвоєно номер «14», згодом «36» і зараз будинок зареєстрований за номером «38». В квітні 2025 року до позивача додому прийшов державний виконавець та повідомив про те, що будинок по [ADDRESS] перебуває під арештом. Кременецький відділ ДВС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на звернення [PERSON] від 04.04.2025 листом від 04.04.2025 № 16406 повідомив, що за інформацією яка міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження № 29109626 з примусового виконання ухвали Кременецького районного суду Тернопільської області від 29.09.2011 № 2-1000 про накладення арешту на будинок [ADDRESS] та на автомобіль марки «Камаз 55111», що належить на праві приватної власності [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договорами позики. Згідно інформації, яка міститься в АСВП станом на 18.04.2025 на примусовому виконанні у відділі не перебуває та не перебувало виконавчих документів про стягнення заборгованості з [PERSON] . Позивач вважає, що зміна нумерації будинків призвела до помилки в ідентифікації об`єкта права власності органами державної влади при накладенні обтяження на його майно, що створює перешкоди для вільного володіння майном. Тому представник позивача вважає, що відповідачем при накладенні арешту на майно по [ADDRESS] не перевірено хто є власником зазначеного майна, що призвело до накладення арешту на майно позивача, який не є боржником. Ухвалою судді Кременецького районного суду Тернопільської області від 10 червня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідач відзив на позов не подав. 11.06.2025 від представника позивача Білик Л.С. надійшло клопотання про долучення доказів та про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду. 09.07.2025 від представника позивача Білик Л.С. надійшло клопотання про проведення підготовчого судового засідання без сторони позивача. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 09.07.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача адвокат Білик Л.С. у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві та просила повністю задовольнити. Представник відповідача Кулина Г.І. у судовому засідання щодо задоволення позовних вимог заперечила, пославшись на те, що Кременецький відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції є неналежним відповідачем у даній справі. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши матеріали справи, встановив наступне. З Витягу про державну реєстрацію прав Кременецького РК БТІ №27959128 від 11.11.2010 вбачається, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, які розташовані по [ADDRESS] на підставі договору дарування від 09.09.2010, посвідченого приватним нотаріусом Кременецького районного нотаріального округу Ковтунович О.П. З державних актів на право на земельну ділянку серії ЯГ №469110 та серії ЯГ №469111 вбачається, що [PERSON] є власником земельних ділянок площею 0,1000 га та площею 0,4217 га, які розташовані по [ADDRESS] . На ім`я позивача Кременецьким РКБТІ 17.11.2010 виготовлено технічний паспорт на спірне будинковолодіння. Відповідно до свідоцтва про право власності від 05.12.2001 власником житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, які розташовані по [ADDRESS] був [PERSON] 22 квітня 2025 року Кременецький РК БТІ надав адвокату Білик Л.С. відповідь № 205, у якій зазначив, що нерухоме майно, яке належить [PERSON] , станом на 31.12.2012 в Кременецькому РК БТІ було зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Інвентарна справа №8916 була заведена в 1962 році на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . Згідно даних інвентарної справи у 1981 році дане нерухоме майно мало адресу: [ADDRESS] . На це ж майно Кременецьким БТІ 05.12.2001 було зареєстровано право власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 05.12.2001 виконавчим комітетом Почаївської міської ради за адресою: [ADDRESS] . Відомостей щодо рішень про зміну адреси в Кременецькому РКБТІ немає. 18 квітня 2025 року Кременецький ВДВС у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції надав адвокату Білик Л.С. відповідь № 18746, у якій зазначив, що за інформацією яка міститься в автоматизованій системі виконавчого провадження (АСВП) на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №29109626 з примусового виконання ухвали Кременецького районного суду Тернопільської області від 29.09.2011 №2-1000 про накладення арешту на будинок [ADDRESS] та на автомобіль марки «Камаз 55111», випуску 1989 року, шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , що проживає в [ADDRESS] у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. 07.10.2011 державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження якою накладено арешт, зокрема на будинок [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] , встановлено, що станом на 18.04.2025 відсутнє зареєстроване обтяження майна [PERSON] . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон від луження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , станом на 18.04.2025 встановлено наявність обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна: тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 11697408; зареєстровано: 07.10.2011 12:56:18 за № 11697408 реєстратором: Тернопільська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, 46003, Тернопільська область, м. Тернопіль, вул. Білецька, 51; підстава обтяження: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 29109626, 07.10.2011, головний державний виконавець відділу ДВС Кременецького РУЮ Байталоха І.К; об`єкт обтяження: житловий будинок, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , [ADDRESS] ; обтяжував: відділ ДВС Кременецького РУЮ, код: 34566896, 47000, Тернопільська область, м. Кременець, вул. Козубського, 4. Заявник: відділ ДВС Кременецького РУЮ. Згідно інформації, яка міститься в АСВП станом на 18.04.2025 на примусовому виконанні у відділі не перебуває та не перебувало виконавчих документів про стягнення заборгованості з [PERSON] . Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 листопада 2019 року у справі № 643/3614/17 (провадження № 14479цс19) дійшла висновку про те, що вимоги про звільнення майна з під арешту, що ґрунтуються на праві власності на нього, виступають способом захисту зазначеного права (різновидом негаторного позову) і виникають з цивільних правовідносин, відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України можуть бути вирішені судом цивільної юрисдикції (пункт 37). Відповідно до частини першої статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Основною ознакою сторін цивільного процесу є їхня особиста і безпосередня заінтересованість, саме сторони є суб`єктами правовідношення, з приводу якого виник спір. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд повинен враховувати характер спірних правовідносин, визначену ним норму матеріального права, яка підлягає застосуванню, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні справи. У разі пред`явлення позову не до всіх відповідачів суд не вправі за своєю ініціативою і без згоди позивача залучати інших осіб до участі у справі як відповідачів чи співвідповідачів. Суд зобов`язаний вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і стосовно тих відповідачів, які зазначені у ньому. Неналежна сторона у цивільному процесі - це особа, стосовно якої суд встановив, що вона не є ймовірним суб`єктом тих прав, свобод, законних інтересів чи юридичних обов`язків, щодо яких суд повинен ухвалити рішення, і у зв`язку з цим проведено її заміну або ухвалено рішення про відмову в позові. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України). Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови\~підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Визнати відповідача неналежним суд може тільки в тому випадку, коли можливо вказати на особу, що повинна виконати вимогу позивача,\~належного відповідача. Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову\~обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Вказане зазначено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16ц. Неналежний відповідач\~це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі\~належному відповідачеві (постанова Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі № 619/2796/19ц). Суд має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження\~до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження\~до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача (частини перша, друга та третя статті 51 ЦПК України). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 1285гс19) зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних правовідносин щодо такого майна. При цьому, орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Суд погоджується з доводами представника відповідача Кулини Г.І. про те, що Кременецький відділ державної виконавчої служби у Кременецькому районі Тернопільської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції є неналежним відповідачем у даній справі, оскільки боржником у даному виконавчому провадженні є [PERSON] , а стягувачем за виконавчим провадженням, за якими накладено арешт на спірне майно про звільнення якого клопоче представник позивача, є [PERSON] , які не є відповідачами у даній справі. За таких обставин, у позові слід відмовити з підстав неналежності відповідача у справі. Згідно п. 2 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed