Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси надійшли матеріали цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , у якій позивач просить розірвати шлюб, укладений 20 липня 2019 року між позивачем та відповідачем, зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 2028 від 20.07.2019. Позовні вимоги про розірвання шлюбу обґрунтовані тим, що сімейні відносини з відповідачем не склалися через втрату почуттів та різних поглядів на сімейне життя, подальше збереження сім`ї є неможливим. Сторони намагались врегулювати спір у досудовому порядку, однак усі намагання зберегти шлюб не призвели до примирення та відновлення подружніх стосунків. Разом із позовною заявою позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримання позовних вимог в повному обсязі, та просив строк на примирення не надавати. Згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду справа передана на розгляд судді Чорнусі Ю.В. Ухвалою суду від 04.07.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків - десять днів з дня отримання копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху. Недоліки позовної заяви мали бути усунені шляхом сплати судового збору та надання суду квитанції про оплату судового збору за подання позову саме у справі № 522/14007/25 у розмірі 1211,20 гривень за позовну вимогу немайнового характеру. 08.07.2025 до Приморського районного суду м. Одеси від позивача [PERSON] надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви, до якої додана копія платіжної інструкції № 9384-0756-0673-4158 від 07.07.2025 про сплату судового збору в розмірі 1211,20 гривень за подання позовної заяви про розірвання шлюбу до суду. Ухвалою суду від 01.08.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначенням судового засідання 25.08.2025. На адресу суду через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС від позивача 08.07.2025 надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача, підтримання позовних вимог в повному обсязі, у якій також просив не надавати строк на примирення. Розгляд справи відкладено на 11.09.2025. У судове засідання 11.09.2025 сторони не з`явились, повідомлені про дату, час та місце розгляду справи належним чином. У матеріалах справи наявні заяви від сторін, у яких просили розгляд справи здійснювати за відсутності позивача та відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Верховний Суд у постанові від 01.10.2020 у справі № 361/8331/18 (провадження № 61-22682св19) зазначив про те, що у разі, коли наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Оскільки суд вжив всіх заходів для забезпечення належного сповіщення сторін про розгляд справи, та у матеріалах справи містяться заяви позивача та відповідача про розгляд справи за їх відсутності, у зв`язку із відсутністю потреби у наданні сторонам строку для примирення, та визнанням позовних вимог відповідачем, суд дійшов висновку про необхідність розглядати справу по суті за відсутності сторін у справі, повідомлених про дату, час та місце розгляду справи судом належним чином. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. На підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України 11.09.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та відклав ухвалення та проголошення судового рішення до 22.09.2025. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, надавши оцінку доказам, наявним у справі, суд дійшов наступних висновків. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 20 липня 2019 року, про що 20 липня 2019 року складено відповідний актовий запис № 2028. Шлюб зареєстрований Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 20 липня 2019 року Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON] ; дружини - [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до наданої суду копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] ,виданого 17 червня 2020 року Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у подружжя від шлюбу народилась дочка [PERSON] , [INFO] , про що 17 червня 2020 року складено відповідний актовий запис № 2886, місце державної реєстрації: Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а. с. 14). Позивач [PERSON] виявив бажання розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] . Відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, строк на примирення просила не надавати. Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч. 1 ст. 5 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються, відповідно до ч. 3 ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Приписами ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 2-4 ст. 56 СК України). Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, проте, як встановив суд, позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. Відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі, строк на примирення просила не надавати. З огляду на викладене, наявні підстави для задоволення позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу (ч. 2 ст. 114 СК України). Відповідно до\~ч.\~ч.\~2,\~3\~ст.\~115\~СК України\~рішення суду\~про розірвання\~шлюбу після\~набрання ним\~законної сили\~надсилається судом\~до органу\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану за\~місцем ухвалення\~рішення для\~внесення відомостей\~до Державного\~реєстру актів\~цивільного стану\~громадян та\~проставлення відмітки\~в актовому\~записі про\~шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд встановив при відкритті провадження у справі факт зарахування суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України у розмірі 1211,20 гривень. Оскільки позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1211,20 гривень.

Outcome: approved