Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог 20 січня 2025 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області про позбавлення батьківських прав В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у нього та відповідачки є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Вказав, що під час сумісного життя без реєстрації шлюбу, відповідачка постійно зникала в невідомому напрямку, залишаючи опіку над сином саме йому. Зазначив, що [PERSON] не приймає участі у вихованні сина, не надає матеріальної допомоги, не цікавиться здоров`ям та успіхами сина у школі, ніяк не проявляє материнських почуттів, не виконує батьківських обов`язків та не користується батьківськими правами, а тому просить суд позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав стосовно сина [PERSON] , [INFO] . 21 січня 2025 року року ухвалою судді Сумського районного суду Сумської області відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку загального провадження. 25 лютого 2025 року в підготовчому засіданні ухвалою суду Сумського районного суду Сумської області закрито підготовче судове засідання справу призначено до судового розгляду. Короткий зміст відзиву Відповідачка категорично заперечує проти позову, вказала, що вона перебувала з позивачем [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу з 2016 року по 2023 рік. В 2017 році у них народився син - [PERSON] , який на даний час проживає з позивачем. Вказала, що [PERSON] агресивно відносився як до неї так і до її сина - [PERSON] , а в подальшому вигнав її разом з її старшим сином з будинку, а [PERSON] залишився проживати разом з ним. Проте, вона ніколи не забувала про [PERSON] , постійно цікавилась його життям та його станом здоров`я. Вказала, що на даний час, у неї є будинок в с. Залізняк, Сумського району, Сумської області, де вона зробила ремонт, має постійну роботу та бажає продовжувати піклуватися за своїм сином [PERSON] , а тому вважає позовні вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Відповідачка та її представник заперечували проти позовних вимог в повному обсязі. В судове засідання представник третьої особи органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області не з`явився про час і місце розгляду повідомлений належним чином щодо задоволення позовних вимог заперечував, пославшись на висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення батьківських прав відповідачку [PERSON] . В судовому засіданні 26 червня були допитані свідки Так, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона сусідка [PERSON] . Вказала, що вважає [PERSON] не дуже гарною матір`ю для свої дітей. Зокрема, пояснила, що остання залишала самих дітей на тривалий час,вживає алкогольні напої. Зазначила, що коли [PERSON] збирали до школи вона ніякої участі не приймала і навіть, коли приходить до нього поспілкуватись ніяких смаколиків не приносить. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що вони працюють в лісництві разом з [PERSON] . Зазначили, що [PERSON] часто приводив на роботу сина [PERSON] , оскільки останньому не було з ким залишатися вдома, бо його матір кудись уходила з дому. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона допомагає [PERSON] з сином [PERSON] , оскільки він самостійно виховує свого сина. Вказала, що [PERSON] приходить до [PERSON] , але вона не займається сином, не вчить з ним уроки, не готує йому їжу. В судовому засіданні був опитаний малолітній [PERSON] , в прсутності психолога [PERSON] , який повідомив, що він мало спілкується зі своєю матір`ю [PERSON] , проте він не заперечує проти такого спілкування. Позиція суду Суд, вислухавши учасників справи, свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні докази приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Фактичні обставини справи, встановлені судом Матеріалами справи встановлено, що сторони у справі позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Вільненської сільської ради Великописарівського району Сумської області (а.с. 5). Сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, довідки про склад сім`ї за №420/03-29 від 17 липня 2024 року виконавчого комітету Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області виданої [PERSON] - син [PERSON] , 2017 року народження проживає разом з позивачем (а.с. 3-4) Згідно довідки філії «Краснопільське лісове господарство» ДП «Ліси України» [PERSON] з 25 травня 2023 року і по теперішній час працює на цьому підприємстві трактористом-машиністом сільськогосподарського виробництва. За період роботи зарекомендував себе з позитивної сторони, що підтверджується виробничою характеристикою (а.с. 8,9) Згідно довідки відділу «Служби у справах дітей» Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області № 166/09-14 від 25 грудня 2024 року [PERSON] не проживає разом з сином [PERSON] , 2017 року народження та не приймає участі у його вихованні (а.с.11) Згідно довідки опорного закладу Верхньосироватського ліцею Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області № 04-12/242 від 17 липня 2024 року [PERSON] не відвідувала навчального закладу та не брала участі у вихованні та навчанні їхнього сина [PERSON] , 2017 року народження (а.с.12) Згідно листа Головного управління Національної поліції в Сумській області № 952 від 24 серпня 2024 року на [PERSON] було складено протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП «Невиконеання батьками або особами, що їх замінюють обов`язків щодо виховання дітей» серії ВАВ № 005514 від 21 серпня 2024 року (а.с.13) Згідно Висновку органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області, затвердженого рішенням виконкомом комітету Верхньосироватської сільської ради Сумського району Сумської області Герасименко Н.О. недоцільно позбавляти батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 26-31 ). Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] , 2017 року народження, який проживає разом з батьком [PERSON] в [ADDRESS] від 23 липня 2024, комісія встановила, що мати [PERSON] разом з ними не проживає, не бере участі у вихованні малолітнього сина, [PERSON] забезпечений усім необхідним для проживання та навчання, батько самостійно його виховує (а.с. 32-33) Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] , 2017 року народження, який проживає разом з батьком [PERSON] в [ADDRESS] від 27 лютого 2025 року. Комісія зафіксувала факт нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] - [PERSON] , свідками сварки був водій та малолітній [PERSON] . [PERSON] повідомила, що [PERSON] перешкоджає їй бачитись з сином, показала, що придбала для сина нові речі: тепла куртка, рукавиці, шапка, светр піжама та інше (а.с. 34-35) Нормативно-правове обґрунтування У відповідності до ст.150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні матір`ю обов`язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. Жодної з цих обставин на час розгляду судом справи та ухвалення судового рішення не встановлено. Між тим, в судовому засіданні так і не було встановлено, що відповідач є особою, яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Не підтверджено належними доказами те, що до відповідача застосовувалися заходи впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративного стягнення, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. Саме лише твердження позивача про те, що відповідачка знаходиться за кордоном та не займається вихованням дитини не є належним підтвердженням систематичної винної поведінки відповідача та ухилення матері від виконання батьківських обов`язків. Проживання матері окремо від дитини не може слугувати підставою для позбавлення батьківських прав. Обов`язковим елементом ухилення від виконання батьківських обов`язків, як підстава позбавлення батьківських прав, що передбачена п.2. ч.1 ст.164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов`язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідача відносно своєї дитини в матеріалах справи відсутні. Конвенція про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована Верховною Радою України 27.02.1991 року і набула чинність для України 27.09.1991 року, визначає, що розлучення дитини з батьками може бути необхідним в якнайкращих інтересах дитини у виключних випадках, наприклад, коли батьки взагалі не піклуються про неї. У рішенні Європейського суду від 18.12.2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що при позбавленні батьківських прав суди повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини. Крім того, у даному рішенні Європейським судом звернуто увагу, що при вирішенні справ про позбавлення батьківських прав має бути встановлено відсутність поважних причин не виконання батьками батьківських обов`язків, які б виправдовували позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд зазначає, що висновок органу опіки та піклування є одним із доказів, який відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України оцінюється у взаємному зв`язку з іншими доказами у справі. Відповідно до ч. 6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Подібний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року справа № 742/710/19. Висновки суду Перевіривши наявні у матеріалах справи докази та доводи сторін, вважаю позовні вимоги не обґрунтованими з наступних підстав. Відповідно до частин другої, третьої статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 80 ЦПК України). Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно свого сина є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов`язками, не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до сина батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов`язків відносно дитини. Відсутні також докази ухилення відповідачки від виконання батьківських обов`язків в частині матеріального забезпечення дитини. ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. В даній постанові суд касаційної інстанції підкреслив наступне, що при позбавленні батьківських прав суду слід не тільки встановити ухилення від виконання батьківських обов`язків, а також чи попереджувався батько офіційно про необхідність змінити ставлення до дитини. Позиція Верховного Суду у даній справі базується, серед іншого, на рішенні ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України». З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, не було достовірно доведено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав, у зв`язку з чим, слід відмовити в задоволенні позову. Доведення обставин свідомого, умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків, які можуть бути підставою позбавлення останнього батьківських прав, покладено саме на позивача. На думку суду, позбавлення відповідачки батьківських прав порушуватиме її права та не відповідатиме інтересам самої дитини, оскільки дитина залишилася без матері. Судом встановлено, що у [PERSON] та [PERSON] існує психологічний зв`язку як матері і дитини, що не виключає можливість налагодження між ними відносин у майбутньому. Приймаючи до уваги, що судом не встановлено фактів умисного ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, вчинення нею будь-якого негативного психологічного тиску на свою дитину, спричинення дитині будь-якої моральної чи фізичної шкоди, тому суд не знаходить достатніх підстав, передбачених ст.164 СК України для позбавлення її батьківських прав, у зв`язку із чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову позивачеві в задоволенні позову в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору з відповідача стягненню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed