Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь суму заборгованості за кредитним договором № 8168425 в розмірі 27540 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 3028 грн. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач зазначив,\~що 09.08.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 8168425 (з Додатковою угодою до договору), який підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (електронного підпису). Кредитор свої обов`язки за договором виконав у повному обсязі та надав кредит шляхом безготівкового перерахування коштів у сумі 6300 грн., а відповідач порушив умови договору та у встановлені строки кошти не повернув. 15.05.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» був укладений Договір факторингу №15052025, згідно якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило на користь ТОВ«ФК «ЄАПБ» право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором, укладеним з відповідачем [PERSON] . Згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення сума боргу відповідача становить 27540 грн., з яких: 6300 грн. - заборгованість за основною сумою боргу, 11340 грн. - заборгованість за відсотками, 9900 грн. заборгованість за пенею, штрафами. Всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до [PERSON] , останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості. З моменту отримання права вимоги до відповідача, позивачем не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 8168425 у розмірі 27540 грн. Ухвалою судді 19.08.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного провадження, призначено судове засідання по справі. Сторони в судове засіданні не з`явились. Представник позивача у позові просила про розгляд справи за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи засобами поштового зв`язку. \~ \~ \~ \~Враховуючи, що відповідач з урахуванням положень ст. 128 ЦПК України повідомлений, відзив не подав, причини неявки в судове засідання не повідомив, суд відповідно до ст. 280, 281 ЦПК розглядає справу на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення з урахуванням того, що від позивача не надійшло заперечень проти такого вирішення справи. Щодо заяви, що надійшла від імені відповідача СафонюкС.В. про неможливість бути присутнім у судовому засіданні, у зв`язку з перебуванням на військовій службі, суд звертає увагу, що вона не підписана кваліфікованим електронним підписом, не подана через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему, що позбавляє можливості ідентифікувати особу. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилося у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК\~України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини, і дійшов наступного висновку. 09.08.2024 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 8168425, а також Додаткову угоду до договору, згідно з якими відповідачу надано кредит у сумі 6300 грн. загальним строком на 360 днів, а відповідач повинен був повернути кредитодавцю кредит, сплатити проценти за користування кредитом й виконати інші зобов`язання в повному обсязі на умовах та в строки, що визначені в договорі (а.с.6-18). Відповідно до п. 1.5 стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 1,5 % в день, знижена процентна ставка 1,395% в день. Кредитні кошти надаються клієнту безготівково на рахунок з використанням реквізитів платіжної картки 4314-14хх-хххх-5849. Згідно із п. 9.2 цей договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами. Додатком № 1 до договору є графік платежів. Договір з Додатком № 1, Додаткова угода, а також паспорт споживчого кредиту підписані [PERSON] аналогами ЕЦП у формі одноразових ідентифікаторів «С4650», «А1147», «МА7166». Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені\~Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до ч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»\~пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію»\~визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»). Отже, кредитний договір між сторонами був укладений в електронній формі. Наведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду у постанові від 12.01.2021 у справі №524/5556/19, до аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі №404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі №732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Докази на підтвердження недійсності вищезазначеного кредитного договору відсутні. Факт укладення договору та отримання кредитних коштів відповідачем не заперечується. З листа вих..№ 143-25 від 16.05.2025 ТОВ «ПЕЙТЕК» вбачається, що 09.08.2024 ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» перерахувало 1300 грн. на рахунок, вказаний у кредитному договорі № 8168425, маска карти № [NUMBER] (а.с.22). Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.525\~ЦК\~України одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ст.ст. 512, 514\~ЦК\~України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У ст.1077 ЦК України зазначено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. 15.05.2025 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №15052025, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» передало (відступило) за плату, а ТОВ ФК «ЄАПБ» прийняло належні первісному кредиторові права вимоги до боржників, вказаних у реєстрах боржників (а.с. 22-29). Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 15052025 від 15.05.2025, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 8168425 на суму 27540 грн., з яких: 6300 грн. сума основного боргу, 11340 грн.- сума заборгованості за відсотками, 9900 грн. заборгованість за пенею, штрафами (а.с.31). Судом ураховується, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач не скористався своїми процесуальними правами та не надав до суду жодного належного та допустимого доказу, який би містив інформацію щодо предмета доказування задля спростування заявлених позовних вимог, а відтак несе ризик настання наслідків, пов`язаних із невчиненням відповідних процесуальних дій. Суд вважає доведеним факт невиконання [PERSON] умов кредитного договору щодо повернення тіла кредиту у визначені договорами строки, та набуття позивачем права вимоги до відповідача за даним кредитним договором, а відтак позовні вимоги про стягнення суми заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6300 грн. підлягають задоволенню. Щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до п. 1.5 договору № 8168425 та п. 1 Додаткової угоди передбачено, що стандартна процентна ставка за увесь період користування кредитом складає 1,50 відсотків на день та застосовується в межах строку кредитування. У виняткових випадках застосовується знижена процентна ставка 1,395%. Як вбачається з наявних у матеріалах справи розрахунків заборгованості, нарахування процентів за користування кредитом відповідачу первісним кредитором здійснено перші 30 календарних днів 1,395%, протягом наступних 150 днів (до 04.02.2025) - виходячи із стандартної процентної ставки 2,5% на день, а в подальшому з 05.02.2025 - нарахування відсотків не здійснювалось. Суд не погоджується з наведеними розрахунками виходячи з наступного. Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 5 ст.\~12\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом України\~«Про внесення\~змін до\~деяких законів\~України щодо\~удосконалення державного\~регулювання ринків\~фінансових послуг»\~від 22\~листопада 2023\~№ 3498-ХІ (далі Закон № 3498-ХІ), відповідно до якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. Зазначений Закон № 3498-ХІ набрав чинності 24 грудня 2023 року. Пунктом 17 Прикінцевих та\~Перехідних положень\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом №\~3498-ХІ, установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 3498-ІХ встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено пунктом 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Враховуючи те, що кредитний договір було укладено 09.08.2024, тобто після набрання чинності Законом № 3498-IX, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні 1,5%, є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування». Таким чином для нарахування процентів за користування відповідачем кредитними коштами, слід застосувати максимальну денну процентну ставку в розмірі 1%. Оскільки зобов`язання за основною сумою боргу за кредитним договором складає 6300 грн., первісним кредитом нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалось протягом 180 днів, тому сума заборгованості за відсотками, нарахована за вказаний період становить 11 340 грн. (6300 грн. х 1 % х 180 днів). Як вбачається з розрахунку заборгованості, [PERSON] було частково погашено заборгованість за відсотками - у розмірі 5377,05 грн., а отже із відповідача підлягає стягненню заборгованість за відсотками 5962,95 грн. (різниця між нарахованою, згідно ч. 5 ст.\~8\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» сумою заборгованості за відсотками - 11340 грн. та сплаченою сумою 5377,05 грн.) Щодо позовних вимог про стягнення пені та штрафів. Частиною 1 статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до частини 1 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Оскільки штраф, який передбачено кредитним договором, нарахований у період дії в Україні воєнного стану, він підлягає списанню кредитодавцем, а тому позовна вимога щодо стягнення з відповідача на користь позивача 9900 грн. заборгованості за штрафом та пенею задоволенню не підлягає. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ» - у розмірі 12 262 грн. 95 коп., з яких: 6300 грн. заборгованість за тілом кредиту та 5962 грн. 95 коп. заборгованість за відсотками. Виходячи з того, що вимоги позивача задоволено судом на 44,53 % (12262,95 :27540 х 100), з урахуванням приписів пункту 3 частини другої статті 141 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати з оплати судового збору підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених вимог у сумі 1348 грн. 37 коп. (3028 х 44,53%). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial