Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

I. Позиції сторін та учасників справ, заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позивач звернувся до суду з позовом [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 93696 гривень 69 копійок та суму понесених витрат на сплату судового збору у розмірі 2422 гривень 40 копійок. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» щодо отримання банківських послуг та підписав анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в АТ «А-Банк». 04.05.2024 будучи клієнтом банку, позичальник уклав з банком кредитний договір ABH0CT155101714847706663 щодо надання йому кредиту в розмірі 75000 гривень строком на 60 місяців (тобто до 03.05.2029 року) зі сплатою процентів у розмірі 75.00 щорічно та комісії в розмірі 0.00 грн. (Кредитний договір складається із заяви клієнта та графіку погашення кредиту). Відповідач не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором укладеним між ним та АТ «Акцент-Банк», в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 10.06.2025 за даним кредитним договором становила суму в розмірі 93696 гривень 69 копійки та складається з: 73792 гривень 58 копійок - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 19206 гривень 92 копійок - загальний залишок заборгованості за процентами; 0.00 грн - загальний залишок заборгованості за комісією; 697 гривень 38 копійок - загальний залишок заборгованості за пенею. Ухвалою суду від 12.06.2025 відкрито провадження у вищезазначеній справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 07.07.2025 шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній вказав про те, що сума, яка вказана до стягнення є завищеною та несправедливою, з огляду на необґрунтовані нарахування штрафних санкцій, пені та відсотків; фінансову неспроможність відповідача, який перебуває у статусі безробітного; наявність на утриманні малолітньої дитини. Також, позовні вимоги визнав частково, в частині суми тіла кредиту, просив розстрочити погашення кредиту з щомісячним платежем у розмірі 3000 грн. 22.07.2025 шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», представником позивача подано відповідь на відзив, в яких останній просив задовільнити позовні вимоги в повному обсязі, зазначаючи про безпідставність доводів відповідача. 22.07.2025 шляхом формування документів у підсистемі Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи «Електронний суд», відповідачем подано доповнення до відзиву, у якому відповідач просив у разі задоволення позовних вимог надати йому розстрочку у розмірі 3000 грн/міс. У позовній заяві представник позивача просить проводити розгляд справи за його відсутності, згідно якої він заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У заяві поданій суду відповідач просить проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. II. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази, оцінка доводів учасників справи, норми права та мотиви їх застосування та незастосування Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно зі статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист. Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Пунктом1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 04.05.2024 між АТ «АКЦЕНТ-БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №АВН0СТ155101714847706663, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, заяви про погодження використання удосконаленого електронного підпису, умов та правил надання банківських послуг в АТ «АКЦЕНТ-БАНК», заяви про надання послуги «Швидка готівка» та паспорту споживчого кредиту. Відповідно до пунктів 3-5 Кредитного договору (заяви про надання послуги «Швидка готівка»), мета отримання кредиту - придбання товару/здійснення платежу/оплата послуг, сума кредиту - 75000 грн., строк кредитку - 60 місяців. Згідно до п. 6 кредитного договору, за користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 75 % річних. Відповідно до п. 7, розмір щомісячного платежу - 4883, 41 грн. Відповідно до п. 12 Заяви про надання послуги «Швидка готівка» та п.6 Паспорту споживчого кредиту «Швидка готівка», у випадку порушення Клієнтом зобов`язань із погашення заборгованості клієнт сплачує банку пеню у розмірі 0,07% (не менше 1 грн ) від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожен день прострочки, при цьому пеня за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, та не може бути більшою за 15 (п`ятнадцять) відсотків суми простроченого платежу. Відповідно до меморіального ордеру № TR.34681149.40653.65455 від 04.05.2024, підтверджено успішність операції про перерахування на рахунок [PERSON] грошових коштів у сумі 75000 гривень, згідно кредитного договору №АВН0СТ155101714847706663 від 04.05.2024. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до положень ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 536 ЦК України встановлено, що користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами або законом про банки і банківську діяльність. Порушенням зобов`язання, згідно ст. 610, 611 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), правовими наслідками, зокрема, є відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). У відповідності до вимог ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Зокрема, відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, банк свої зобов`язання перед позичальником виконав у повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак, останній взяті на себе за кредитним договором зобов`язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості та виписки по особовому рахунку АТ«АКЦЕНТ-БАНК», внаслідок несвоєчасного виконання зобов`язання, відповідач станом на 10.06.2025 заборгованість відповідача за даним кредитним договором складала суму в розмірі 93696 гривень 69 копійок, яка складається з: 73792 гривні 73 копійки - загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 19206 гривень 58 копійок - загальний залишок заборгованості за процентами; 697 гривень 38 копійок - заборгованість за пенею. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Щодо тверджень відповідача про необґрунтовані нарахування штрафних санкцій, пені та відсотків, суд зазначає наступне. Відповідач в Анкеті-Заяві про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг А-Банку підтвердив під розпис факт ознайомлення з Умовами і Правилами надання банківських послуг, приєднався до них та зобов`язався в подальшому регулярно знайомитись зі змінами до Умов та Правил, викладеними на сайті Банку. Також, відповідач добровільно уклав кредитний договір № ABH0CT155101714847706663 від 04.05.2024 року на суму в розмірі 75 000, 00 грн. строком на 60 місяців зі сплатою процентів у розмірі 75% на рік. (Про що також зазначено і самому позові і в додатках до нього). Договір (Заява) про надання послуги "Швидка готівка" № ABH0CT155101714847706663 від 04.05.2024 року (в якій зазначені всі умови договору, у тому числі і процентна ставка) підписана Відповідачем електронним підписом, за допомогою відкритого ключа. Відповідно до п. 18 кредитного договору № ABH0CT155101714847706663 від 04.05.2024, відповідач підтвердив та погодився, що до укладення договору ознайомився з актуальними Умовами та правилами надання банківських послуг АТ «А-БАНК», що розміщенні за посиланням: www.a-bank.com.ua/terms, та до укладення цієї угоди ознайомлений з інформацією, яка розміщується на веб-сайті та доступна за посиланням: www.a-bank.com.ua, в повному об`ємі відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії». Відтак, [PERSON] погодився з істотними умовами договору. Оскільки доказів належного виконання [PERSON] своїх зобов`язань за вищевказаним кредитним договором матеріали справи не містять, а сума заборгованості останнього підтверджується розрахунком заборгованості який наданий суду та відповідачем не спростований, позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо надання відповідачу розстрочки на погашення кредиту в розмірі 3000 грн/міс, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України, підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. За змістом ч. 4 ст. 435 ЦПК України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Закон пов`язує можливість відстрочки та розстрочки виконання рішення лише з об`єктивними, тобто такими, що не залежать від волі боржника, обставинами, які носять винятковий характер і утруднюють виконання рішення суду у строк чи у встановлений судом спосіб. Таким чином, розстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об`єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим. Тобто, закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи. Обставинами, які утруднюють виконання рішення, можуть бути тільки ті обставини, які існують насправді і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, строки та в порядку, визначеному в ньому, а підстави для відстрочки виконання рішення повинні бути чітко встановлені та підтверджені відповідними доказами. Водночас, обставини на які посилається заявник, як на достатні для розстрочення виконання рішення суду, самі по собі без підтвердження належними та допустимими доказами не являються. Так, відповідач не надав доказів, які б підтверджували відсутність постійної роботи та стабільного доходу чи інші належні докази щодо неможливості виконання зобов`язання. Також, само по собі не може бути підставою для розстрочки погашенні боргу надане відповідачем свідоцтво про народження серії [NUMBER] Республіки Польщі, адже з нього не вдається за можливим встановити місце проживання дитини та її утримання відповідачем. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Оцінивши надані заявником докази у їх сукупності і взаємному зв`язку, суд дійшов висновку про недоведеність заявником існування правових підстав для відстрочення виконання рішення суду на даному етапі провадження, оскільки скрутний майновий стан та утримання малолітньої дитини за відсутності достатніх та належних доказів, не є тими виключними обставинами, що перешкоджають виконанню рішення суду або роблять неможливим його виконання протягом встановленого законодавством строку. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач, будучи особою працездатного віку, не має фінансової можливості виконати рішення суду, при цьому ним не надано суду доказів неспроможності підшукати та працевлаштуватись на роботу. Разом з тим, суд підкреслює, що відповідач вправі у подальшому повторно ініціювати відповідне питання перед судом на стадії виконання судового рішення. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір, згідно з яким банк надав клієнту грошові кошти у кредит. Відповідач скористався кредитними коштами, але свої зобов`язання за договором виконав не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість. Ухвалюючи рішення у даній справі, суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, зокрема у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач порушив умови договору і з останнього на користь банку слід стягнути заборгованість у визначеному розмірі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму сплаченого АТ «Акцент-Банк» судового збору в повному розмірі, що становить 2422 грн 40 коп.

Outcome: approved