Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 19 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір №148138677 шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», на умовах фінансового кредиту. За умовами цього договору позичальник [PERSON] отримала кредит у сумі 13500 грн. строком на 30 днів, шляхом зарахування коштів на вказану ним банківську картку та зобов`язалася вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за фіксованою процентною ставкою 722,7 % річних, що становить 3,65 % в день від суми кредиту за час користування кредитом. Вказує, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало у повному обсязі свої зобов`язання за договором, перерахувало суму кредиту на картковий рахунок позичальника. 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 та додаткових угод № 19 від 28.11.2019р., №26 від 31.12.2020р., №27 від 31.12.2021 р., №31 від 31.12.2022 р., №32 від 31.12.2023 р. до договору факторингу № 28/1118-01. 30.10.2023 року ТОВ «Таліон Плюс» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю « ФК Онлайн Фінанс» на підставі договору факторингу №30/1023-01. 04.06.2025 року ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на підставі договору факторингу №04/06/25-Ю Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором ні перед первісним кредитором, ні перед факторами належним чином не виконала, кредитні кошти у визначений договором строк не повернула, проценти за користування кредитом не сплатила. Станом на 25.06.2025 прострочена заборгованість за кредитом становить 57323 грн. 70 коп., з яких: 13500 коп. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту), 43823 грн.70 коп. - заборгованість за відсотками. Покликаючись на вимоги ст. 525-530, 610-612, 631, 1046-1049 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 57323 грн. 70 коп., витрати зі сплати судового збору в сумі 2422 грн. 40 коп. та 7000 грн. 00 коп. понесених витрат на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 7\~ст. 178 ЦПК України відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Статтею 626 ЦК України\~передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно\~ст. 628 ЦК України\~ зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено\~\~статтею 639 ЦК України, яка вказує на те, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення\~параграфа 1\~цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до положень ст. 1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Із прийняттям\~ Закону України «Про електронну комерцію»\~на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних. Статтею 3 цього Закону \~визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. За приписами\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» \~електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та\~Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному\~статею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі ч. 2\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Статтею 12 цього ж Закону\~визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до\~Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору - пункт 5 частини 1\~ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Як зазначено в правій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 02.11.2021 року у справі №243/6552/20 (провадження №61-1347св21) будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Судом встановлено, що 19 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено електронний кредитний договір №148138677 шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», на умовах фінансового кредиту. Наведене підтверджується договором №148138677 від 19.10.2021 р., заявкою про отримання грошових коштів в кредит, паспортом споживчого кредиту, графіком платежів, які підписані позичальником [PERSON] одноразовим ідентифікатором та в яких вона зазначила номер банківської картки, на яку необхідно перерахувати кредитні кошти. Підписавши вказаний договір, позичальник ствердила ті обставини, що вона ознайомилася з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, Правилами надання грошових коштів у позику, які розміщені на сайті товариства. За умовами кредитного договору позичальник [PERSON] отримала кредит у сумі 13500 грн. строком на 30 днів, шляхом зарахування коштів на вказану нею банківську картку та зобов`язалася вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за процентною ставкою 722,70 % річних, що становить 1,98% в день за користування кредитом (п.1.7 договору кредиту ). Таким чином, між сторонами було досягнуто\~\~згоди щодо всіх істотних умов договору позики, який укладений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Факт отримання позичальником кредитних коштів підтвердужується довідкою від 19.10.2021 р. про перерахування суми кредиту на картковий рахунок [PERSON] , платіжним дорученням, електронним повідомленням ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», випискою про рух коштів на картковому рахунку позичальнича [PERSON] АТ КБ "ПриватБанк", повідомленням АТ КБ "ПриватБанк" про те, що на ім`я відповідача емітовано карту № [NUMBER] , відкрито картковий рахунок, на який було зараховано кредитні кошти. Згідно зі ст. 526\~ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У встановлені кредитним договором строки відповідач не виконала свої боргові зобов`язання. Правові наслідки порушення грошового зобов`язання боржником визначені ст. 1050, 625 ЦК України, які передбачають відповідальність боржника та зобов`язують його сплатити суму боргу кредитору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України \~позикодавець має право на одержання від позичальника суми позики та процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 25.06.2025 прострочена заборгованість за договором кредитної лінії №148138677 становить 57323 грн. 70 коп., з яких: 13500 грн. 00 коп. - заборгованість по тілу кредиту, 43823 грн. 70 коп. - заборгованість за відсотками. Окрім того, із аналізу виписки з особового рахунку та розрахунку заборгованості за кредитним договором №148138677 від 19.10.2021 ТОВ «Юніт Капітал» вбачається, що нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося з 19.10.2021 по 20.12.2025. Пунктом 1.7 кредитного договору передбачено, що строк кредитування 30 днів. Тобто відсотки в сумі 43823 грн. 70 коп. позивачем нараховано поза межами строку кредитуваня. Також із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за період поза межами строку кредитування нараховано саме як проценти за користування кредитом, а не як міру відповідальності на підставі ст. 625 ЦК України. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за процентами підлягають до задоволення частково, в сумі 7816 грн. 50 коп. (260,55 х 30), тобто у межах строку кредитування та до стягнення підлягає 21316 грн. 50 коп., де 13500 грн. 00 коп. - тіло кредиту, 7816 грн. 50 коп. - проценти за користування кредитом. Доказів протилежного суду не надано. Відповідачем не спростовано факт укладення зазначеного кредитного договору, отримання кредитних коштів та наявність простроченої заборгованості за кредитом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Частина 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Також встановлено, що 28.11.2018 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» на підставі договору факторингу № 28/1118-01 та додаткових угод до вказаного договору факторингу №19 від 28.11.2019 р., №26 від 31.12.2020 р., №27 від 31.12.2021 р., №31 від 31.12.2022 р., №32 від 31.12.2023 р. 30.10.2023 року ТОВ «Таліон Плюс» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю « ФК Онлайн Фінанс» на підставі договору факторингу № 30/10/23-01. 04.06.2025 року ТОВ «ФК Онлайн Фінанс» відступило право грошової вимоги за вказаним кредитним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на підставі договору факторингу № 04/06/25-Ю. Наведене також підтверджується актами прийому-передачі Реєстру боржників від 28.11.2018 р., 30.10.2023 р., 04.06.2025 р., витягами з реєстру боржників, платіжними інструкціями про оплату за відступлення прав вимоги. Таким чином встановлено, що позивач ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги за вказаним кредитним договором до відповідача [PERSON] у сумі 21316 грн. 50 коп. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копію договору № 05/06/25-01 про надання правничої допомоги від 05.06.2025 укладеного між ТОВ «Юніт Капітал» та Адвокатським бюро «Тараненко та партнери», відповідно до якого адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу клієнту в обсязі та на умовах, передбачених даним договором; протоколу погодження вартості послуг до договору про надання правової допомоги; додаткової угоди №25770679643 до договору про надання правничої допомоги, з якої вбачається, що позивач та адвокатське бюро погодили надання позивачу юридичних послуг по супроводу примусового стягнення заборгованості з [PERSON] ; акту прийому-передачі наданих послуг, відповідно якого адвокатське бюро надало позивачу послуги в сумі 7000 грн. 00 коп. Такий розмір витрат на оплату правничої допомоги суд вважає доведеним, співмірним із складністю справи, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Витрати позивача зі сплати судового збору становлять 2422 грн. 40 коп. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Зокрема (21316,50 х 100) : 57323,70 = 37,19 %, тобто позов задоволено на 37,19 %. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 2422 грн. 40 коп., тому при визначенні розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, суд наводить наступний розрахунок: 2422 грн. 40 коп. х 37,19 % = 900 грн. 65 коп., тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 900 грн. 65 коп. судових витрат зі сплати судового збору. Витрати на відшкодування витрат за надання правничої допомоги складають 2603,30 грн. (7000 х 37,19 %). На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial