Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Українські фінансові операції» Дідух Є.О. через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 4334791 від 27.01.2024 року у сумі 99335 грн та судові витрати у справі. В обґрунтування позовних вимог представник посилався на те, що 27.01.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] укладено Договір № 4334791 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. На умовах, встановлених Договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а [PERSON] зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. За взаємною згодою, сторони погодили наступні умови договору: відповідно до п. 1.2. тип кредиту - кредит, сума кредиту складає 8 600,00 грн. Згідно із п. 1.3 Договору строк кредиту 360 днів: з 27.01.2024 року по 20.01.2025 року. Періодичність платежів зі сплати процентів - кожні 30 днів. На підставі погоджених умов, викладених в п. 2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) [NUMBER] , яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору. Відповідно до зазначених вище умов Договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 8 600,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера -ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». Пунктом 1.2.1. Договору сторони передбачили, що, за взаємною згодою сторін сума кредиту може бути збільшена, про що сторонами укладається додатковий договір. При цьому сторони погодили, що збільшення суми кредиту можливе до дати здійснення клієнтом першого платежу за Договором, відповідно до Графіку платежів (п.1.3 цього Договору). Враховуючи, зазначені вище умови Договору, 14.02.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору № 4334791 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.01.2024 року. Сторони за взаємною згодою домовились, що згідно умов цього Додаткового договору Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором (п. 1.2. Додаткового договору) сума кредиту, яка було надана згідно з Додатковим договором складає: 1 400,00 грн. Відповідно до зазначених вище умов Додаткового договору, ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед [PERSON] виконало та надало йому кредит в сумі 1400,00 грн, шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується копією довідки платіжного провайдера ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». Враховуючи внесені зміни до Договору, які оформлені Додатковим договором, з урахуванням зміненої суми кредиту за Договором (п.п.1.2-1.3. Додаткового договору) сума кредиту на дату укладення Додаткового договору, склала 10 000,00 грн. 23.09.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «Українські фінансові операції» було укладено договір факторингу № 23/09/2024, згідно з умовами якого клієнт відступив фактору права грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за Договором № 4334791 від 27.01.2024 року загальною сумою 99335 грн, яка складається з суми заборгованості за основним боргом (сумою кредиту) - 10000,00 грн, суми заборгованості за процентами нарахованих первісним кредитором - 59585,00 грн, суми заборгованості за процентами нарахованих ТОВ «Українські фінансові операції» за 119 календарних днів - 29750 грн. Станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем не сплачена. У зв`язку з чим, просить суд стягнути з [PERSON] на користь позивача зазначену суму заборгованості. Ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра від 16.07.2025 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Витребувано у АТ КБ «Приватбанк» завірені належним чином копії документів, які містять інформацію чи випускалася банківська картка № [NUMBER] на ім`я [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ), а також інформацію щодо підтвердження факту зарахування коштів 14.02.2024 року на дану платіжну картку банком - емітентом якої є АТ КБ «Приватбанк», у сумі 1400,00 грн за ініціативою ТОВ «Лінеура Україна» (код ЄДРПОУ 42753492) через платіжного провайдера (платіжну систему) ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення». 22.08.2025 року від АТ КБ «Приватбанк» до суду надійшла запитувана інформація. Представник позивача ТОВ «Українські фінансові операції» Дідух Є.О. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в котрій просив розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до приписів ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, тому вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив не подав, будь-яких заяв від нього не надходило, тому суд за наявності письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.01.2024 [PERSON] шляхом накладення електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора 90454 підписав паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов якого сума кредиту становить 8600 грн; строк кредитування 360 днів; мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби; спосіб надання кредиту у безготівковій формі шляхом перерахування кредитодавцем коштів кредиту на банківський рахунок за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки), зазначеної споживачем; стандартна процентна ставка становить 912,50 % річних (2,50 % в день); тип процентної ставки фіксована; загальні витрати за кредитом, за стандартною процентною ставкою становлять 77400 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) становить 86000 грн (а.с.61-63). На підставі вказаного паспорту споживчого кредиту 27.01.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» (товариство) та [PERSON] (клієнт) укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4334791 (далі договір), відповідно до умов якого товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту становить 8600 грн (п. 1.2. договору) (а.с.49-59). Згідно з п. п. 1.3.-1.6. договору строк кредитування 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит (графік платежів), що є додатком № 1 до цього договору. Тип процентної ставки фіксована. Стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту. Орієнтовна реальна річна процентна ставка на дату укладення договору становить 99923,40 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору становить 86000 грн. Відповідно до п. 2.1. договору товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № [NUMBER] . Пунктом 4.1. договору встановлено, що сторони домовилися, що повернення (виплата) кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюється згідно з графіком платежів. Відповідно до п. 9.7.1. договору цей договір укладається шляхом направлення його тексту, підписаного з боку товариства електронним підписом, в особистий кабінет/мобільний застосунок «Credit7» для ознайомлення та підписання. Договір вважається укладеним з моменту його підписання електронним підписом клієнта, що відтворений шляхом використання клієнтом електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який формується автоматично на стороні товариства для кожного разу використання та направляється клієнту на номер мобільного телефону, повідомлений останнім товариству в інформаційно-комунікаційній системі товариства/зазначений в цьому договорі. Введення клієнтом коду одноразового ідентифікатора з метою підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором цього договору створює підпис клієнта на договорі та вважається направлення товариству повідомлення про прийняття в повному обсязі умов цього договору. Додатком № 1 до договору встановлено графік щомісячних платежів за кредитним договором, в якому відображено дати та розміри платежів, які має здійснювати позичальник за кредитним договором. Вказаний графік підписано представником ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] (а.с.59). 14.02.2024 року [PERSON] шляхом накладення електронного підпису у вигляді одноразового ідентифікатора 30957 підписав паспорт споживчого кредиту, відповідно до умов якого сума кредиту відповідно до додаткового договору становить 1400 грн; загальна сума кредиту за договором № 4334791 становить 10000 грн; строк кредитування 360 днів; мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби; спосіб надання кредиту у безготівковій формі шляхом перерахування кредитодавцем коштів кредиту на банківський рахунок за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки), зазначеної споживачем; стандартна процентна ставка становить 912,50 % річних (2,50 % в день); тип процентної ставки фіксована; загальні витрати за кредитом, за стандартною процентною ставкою становлять 89335,00 грн; орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом (у т.ч. тіло кредиту, відсотки, комісії та інші платежі) становить 99335,00 грн (а.с.64-66). На підставі вказаного паспорту споживчого кредиту 14.02.2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» (товариство) та [PERSON] (клієнт) укладено додатковий договір до договору № 4334791 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.01.2024 року (далі договір), відповідно до умов якого сторони за взаємною згодою договорились, що згідно з умовами цього додаткового договору товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Сума кредиту становить 1400 грн (п. 1.2. договору) (а.с.42-45). Пунктами 1.3.-1.6. договору встановлено, що загальна сума кредиту становить 10000 грн. Строк кредитування та періодичність сплати процентів залишаються незмінними. Додатком № 1 до договору в редакції Додаткової угоди №4334791-Т1 від 14.02.2024 року встановлено графік щомісячних платежів за кредитним договором, в якому відображено дати та розміри платежів, які має здійснювати позичальник за кредитним договором. Вказаний графік підписано представником ТОВ «Лінеура Україна» та [PERSON] (а.с.46). Частиною першою статті 627 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України) встановлено, що відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ст. ст.626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Згідно з п. 6 ч. 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Судом встановлено, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, шляхом накладення відповідачем аналогу ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 92758, додатковий договір так само укладено в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису, шляхом накладення відповідачем аналогу ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора 30957. Без здійснення вказаних дій відповідачем кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача. Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі № 234/8084/20 (провадження № 61-2303св21). 12.03.2019 між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» (замовник) та ТОВ «Лінеура Україна» (партнер) було укладено договір про переказ коштів № РК-П-19/03-01, відповідно до умов якого замовник надає партнеру послуги з переказу коштів (а.с.107-112). Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 27.01.2024 15:14:10 на суму 8600 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 336310951, призначення платежу: зарахування 8600 грн на карту [NUMBER] (а.с.40); 14.02.2024 16:20:54 на суму 1400 грн, маска картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay.ua 343667672, призначення платежу: зарахування 1400 гривень на карту [NUMBER] (а.с.41). Крім того, наявність у відповідача картки [NUMBER] та отримання відповідачем коштів підтверджується листом АТ КБ «Приватбанк» від 16.08.2025 року №20.1.0.0.0/7-250808/49803-БТ, наданого на виконання ухвали суду від 16.07.2025 року. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором № 4334791 від 27.01.2024 про надання коштів на умовах споживчого кредиту станом на 23.09.2024 року, складеним директором ТОВ «Лінеура Україна», у [PERSON] наявна заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 74585 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10000 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 59585 грн, заборгованості за штрафними санкціями у сумі 5000 грн (а.с.67-71). 23.09.2024 ТОВ «Українські фінансові операції» (фактор) та ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) уклали між собою договір факторингу № 23/09/2024 (далі договір факторингу), відповідно до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту (п. 1.1. договору факторингу) (а.с.113-117). Згідно з п. п. 1.2., 1.6. договору факторингу перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами акту пройму-передачі реєстру боржників відповідно до додатку № 2 та надходження ціни продажу в повному обсязі, відповідно до п. 3.3. цього договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт прийому-передачі реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта, підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості. Права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним акту прийому-передачі реєстру боржників. Як вбачається з копії акту прийому-передачі реєстру боржників від 23.09.2024 року за договором факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 року ТОВ «Лінеура Україна» (клієнт) передало, а ТОВ «Українські фінансові операції» (фактор) прийняло реєстр боржників кількістю 4493 боржника. Після виконання фактором вимог пункту 1.2. договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 від клієнта до фактора переходять права вимоги, заборгованості від боржників і фактор стає кредитором стосовно боржників щодо заборгованостей. Згідно з копією витягу з реєстру боржників до договору факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 ТОВ «Лінеура Україна» відступає ТОВ «Українські фінансові операції» право вимоги заборгованості, зокрема до боржника [PERSON] за кредитним договором № 4334791. На момент відступлення такого права вимоги у [PERSON] наявна заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 74585 грн, яка складається із: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 10000 грн, заборгованості за процентами за користування кредитом у сумі 59585 грн, заборгованості за пенею, штрафами у сумі 5000 грн (а.с.79). Відповідно до копії платіжної інструкції № 42 від 25.09.2024 ТОВ «Українські фінансові операції» перерахувало ТОВ «Лінеура Україна» грошові кошти у сумі 1601559,81 грн, призначення платежу: сплата за дог. факторингу № 23/09/2024 від 23.09.2024 (а.с.127). Про відступлення права грошової вимоги відповідача було повідомлено шляхом розміщення відповідної інформації в особистому кабінету та направлення 24.09.2024 об 11:06 sms-повідомлення на номер телефону відповідача [NUMBER] , який був зазначений останнім при укладенні кредитного договору (а.с.75-76). Отже, набуття позивачем права вимоги за договором № 4334791 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 27.01.2024 щодо позичальника [PERSON] доведено, підтверджується матеріалами справи. Як вбачається з розрахунку заборгованості ТОВ «Українські фінансові операції» за договором № 4334791 про надання споживчого кредиту від 27.01.2024 року за 119 календарних днів (24.09.2024-20.01.2025), позивачем розраховано заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 4334791 від 27.01.2024 за період з 24.09.2024-20.01.2025 року. За вказаний період у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 29750 грн, яка складається із: нарахованих процентів за користування грошовими коштами у сумі 29750 грн (а.с.72-74). Проценти за договором нараховані первісним кредитором та позивачем у межах строку кредитування. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Одночасно, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Частиною 1 статті 1078 ЦК України встановлено, що предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем розрахунки заборгованості не спростовані, належних та допустимих доказів, які б спростовували посилання позивача про наявність заборгованостей та їх розміру суду не надано. Враховуючи те, що [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором № 4334791 від 27.01.2024 року належним чином не виконав, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «Українські фінансові операції» слід задовольнити у повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаним кредитним договором у загальному розмірі 99335 грн. Вирішуючи питання відшкодування судових витрат та їх розміру, суд дійшов таких висновків. Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст.137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та таке ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування. Згідно з правовим висновком, викладеним у Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання юридичних послуг №01/08/2024-А від 01.08.2024 року (а.с.103-106), заявку на виконання доручення до вказаного договору (а.с.80-82), акт прийому-передачі наданих послуг та детальний опис робіт (а.с.77-78). Отже, суд вважає, що витрати позивача на правову допомогу підтверджені належними та допустимими доказами. У постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц Велика Палата Верховного Суду висловила позицію, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію їх реальності (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Враховуючи висновки щодо застосування відповідних норм права, які викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, враховуючи, що справа є незначної складності, є типовою, в даній категорії справ наявна узгоджена та установлена судова практика, існує відпрацьована адвокатська практика у даній категорії справ, фактичну участь представника позивача при розгляді даної справи, ціну позову, невеликий обсяг досліджених доказів, суд вважає, що вимоги про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у даній справи підлягають частковому задоволенню, в розмірі 5000,00 грн, що відповідає критерію об`єктивності та буде співмірним з виконаною адвокатом роботою у цій справі. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги судом задоволені у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Outcome: approved