Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

Представник позивача ТОВ «Львівське АТП-14631» Васечко Ю.А. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в обґрунтування якого зазначив наступне. 27.01.2024 близько 20:40 год. на 236 км + 900 м автодороги М-05 «Київ Одеса» водій вантажного автомобіля марки «MAN TGX 26.440» номерний знак [NUMBER] з напівпричепом марки «KOGEL AWE18» номерний знак [NUMBER] , [PERSON] був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого здійснив зіткнення з автобусом марки «VAN HOOL Т-917 ALTANО», номерний знак [NUMBER] , заподіявши матеріальних збитків. 06.03.2024 постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області по справі №705/766/24 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до відповідальності. Постановою Черкаського апеляційного суду від 01.05.2024 постанову суду першої інстанції залишено без змін, а апеляційну скаргу представника [PERSON] , адвоката Ксенжика К.В. без задоволення. У відповідності до звіту про оцінку колісного транспортного засобу №1516 від 23.07.2024 вартість відновлювального ремонту автобуса марки «VAN HOOL Т-917 ALTANО», номерний знак [NUMBER] , складає 1 248 098, 63 грн. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності №216192363 у ПрАТ «СК «АРСЕНАЛ СТРАХУВАННЯ». 11.07.2024 проведено виплату страхового відшкодування в сумі 158 500, 00 грн. З урахуванням наведеного різниця між вартістю відновлювального ремонту та розміром виплаченого страхового відшкодування становить 1 089 598, 63 грн. Крім цього, за огляд пошкодженого автобуса та складання звіту позивач витратив 10 000 грн., що підтверджується рахунком платіжною інструкцією №11561 від 14.06.2024 та актом прийому-передачі виконаних робіт від 07.06.2024. Таким чином, загальний розмір матеріальної шкоди складає 1 099 598, 63 грн.. Враховуючи викладене, вважає за необхідне стягнути з відповідача по справі матеріальну шкоду у розмірі 1 099 598,63 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 13.11.2024,\~\~після надходження до суду інформації про\~\~зареєстроване місце проживання відповідача,\~відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у визначений строк з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Також суддею визначено строки для подання позивачем відповіді на відзив та подання відповідачем заперечень. Станом на день розгляду справи відповідач відзив або зустрічну позовну заяву не подав. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений, у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомляв, заяв про розгляд справи у його відсутність, на адресу суду не надходило. У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку\~статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням\~ст. 223 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно постанови Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 06.03.2024 [PERSON] , [INFO] , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Вказаним судовим рішенням встановлено, що 27.01.2024 о 20 годині 40 хвилин на А/Д М-05 Київ-Одеса 236км+900м Уманський район, [PERSON] , керуючи транспортним засобом MAN TGX 26.440 д.н.з. [NUMBER] разом з напівпричепом KOGEL AWE18 д.н.з. [NUMBER] , під час об`їзду т.з. VAN HOOL T-917 ALTANO д.н.з. [NUMBER] був неуважним, не стежив за дорожньою обстановкою, не дотримався безпечного бокового інтервалу, що призвело до зіткнення, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. На [PERSON] накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок. Відповідно до звіту ТОВ АК «Експерт Сервіс» №1516/24 від 23 липня 2024 року про оцінку автомобіля VAN HOOL T-917 ALTANO реєстраційний номер [NUMBER] (відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , належить «ЛьвівАТП-14631», вул.Пластова,10, м.Львів, Личаківський, Львівська обл.) - вартість відновлювального ремонту КТЗ VAN HOOL T-917 ALTANO реєстраційний номер [NUMBER] складає 1 248 098,63 грн. Згідно платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 11 липня 2024 року ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» переказало отримувачу ТзОВ «Львівське АТП-14631» суму страхових виплат 158 500,00 грн. згідно акту №109.00160024-1 від 10.07.2024. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова\~шкода,\~завдана неправомірними\~рішеннями,\~діями чи\~бездіяльністю особистим\~немайновим правам\~фізичної або\~юридичної особи,\~а також\~шкода,\~завдана майну\~фізичної або\~юридичної особи,\~відшкодовується в\~повному обсязі\~особою,\~яка її\~завдала. Особа,\~яка завдала\~шкоди,\~звільняється від\~її відшкодування,\~якщо вона\~доведе,\~що шкоди\~завдано не\~з її\~вини. Шкода,\~завдана каліцтвом,\~іншим ушкодженням\~здоров`я\~або смертю\~фізичної особи\~внаслідок непереборної\~сили,\~відшкодовується у\~випадках,\~встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Частинами 1 та 2 статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частина 1 ст.1188 ЦК України регламентує, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Суд враховує правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19, згідно якої відповідно до частини першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Розглядаючи спір за аналогічних обставин предмету та підстав позову, Верховний Суд у справі № 755/7666/19 задовольнив позовні вимоги позивача та визнав, що винна особа повинна сплатити позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. При цьому, суд касаційної інстанції визнав, що таке відшкодування повинне бути виплачене безумовно, без встановлення доведення факту ремонту автомобіля, оскільки судом зазначено, що відомості про фактичне здійснення ремонту автомобіля позивача в матеріалах справи відсутнє, однак він має право на відшкодування збитків, які мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. За приписами статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінивши належність, допустимість та достовірність доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про відшкодування завданої позивачу матеріальної шкоди внаслідок незаконних дій відповідача, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди з завданням матеріальних збитків, є обґрунтованими та знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, а відтак наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача завданої матеріальної шкоди в сумі 1\~099 598 гривень 63 копійки. Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами частин першої, другої, четвертої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15ц. Судом встановлено, що представництво інтересів позивача у вказаній справі здійснював адвокат Васечко Ю.А. згідно договору про надання правничої допомоги №92/2024 від 30 липня 2024 укладеного між адвокатським об`єднанням «Вестлекс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівське АТП-14631», відповідно до якого клієнт доручає, а Адвокатське об`єднанням приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі та на умовах, передбачених договором. Отримання винагороди за надання правничої допомоги відбувається у формі гонорару, який визначається у додатку до даного договору, який є його невід`ємною частиною. На підтвердження проведення розрахунку між адвокатським об`єднанням «Вестлекс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівське АТП-14631» в матеріалах справи міститься платіжна інструкція №11743 від 01 серпня 2024 року на суму 30000 гривень 00 копійок, інших документів, які б містили докази обсягу наданих правничих послуг, а саме додатку до даного договору відповідно до 5.3 договору, акту наданих та виконаних робіт або детальний опис робіт тощо, до матеріалів справи представником позивача не додано. Враховуючи викладене, суд позбавлений можливості оцінити заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності та розумності, визначених частиною\~четвертою\~статті\~137 ЦПК України. Отже, приходить до висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази підтвердження понесених витрат Товариства з обмеженою відповідальністю «Львівське АТП-14631» на професійну правничу допомогу, а тому відсутні підстави для стягнення вказаних витрат з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 16 493,98 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved