Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

22.04.2025 р. Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» Павлоградської міської ради звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просило стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 33702 грн. 34 коп. - основного боргу, 1660 грн. 85 коп. - інфляційних втрат, 520 грн. 20 коп. - 3% річних, а також 3028 грн. - витрати по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії до квартири [ADDRESS] , де проживають відповідачі, які є споживачами таких послуг. За період з 01.01.2010 р. по 01.04.2025 р. утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію в сумі 33702 грн. 34 коп. У зв`язку з простроченням платежів позивач просить стягнути інфляційні втрати в сумі 1660 грн. 85 коп. та 3% річних у сумі 520 грн. 20 коп., з урахуванням положень законодавства щодо воєнного стану, оскільки Павлоградська територіальна громада не входить до переліку територій, на яких ведуться бойові дії або які тимчасово окуповані. Позивач також просить стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 3028 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог процесуального закону. Заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відзив на позовну заяву не подав. Відповідач [PERSON] через представника адвоката Мелешко І.В. надав заяву, якою просив за відсутності інших підстав у задоволенні позову застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] - [PERSON] із 13.07.2010 р., [PERSON] із 28.03.2016 р. Комунальне підприємство «Павлоградтеплоенерго» надає послуги теплопостачання за адресою: [ADDRESS] . Надані позивачем копії документів, підтверджують як право на надання позивачем послуг теплопостачання згідно отриманих ліцензій на право провадження господарської діяльності з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, підставу виникнення між сторонами правовідносин відповідно до публічного договору приєднання та обгрунтовання розміру спірних сум. Плата за послуги теплопостачання відповідачами не проводилась своєчасно на розрахунковий рахунок підприємства щомісячно, не пізніше останнього числа місяця, що настає розрахунковим. За період з 01.01.2010 по 01.04.2025 утворилася заборгованість за надання послуг за спожиту теплову енергію у розмірі 33702,34 грн. Також позивач нарахував 1660,85 грн інфляційний втрат, 520,20 грн три відсотки річних. Відповідно до ст.322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до ст.162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Згідно з п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Обов`язок оплатити надані послуги з теплопостачання встановлено ст.19 Закону України «Про теплопостачання». Частиною 1 ст. 32 Закону "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що плата за послуги нараховується щомісячно. Пунктом 35 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 визначено, що розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом (граничний строк внесення плати за спожиту послугу), якщо інший порядок та строки не визначені договором. Як вбачається з особового рахунку [PERSON] , [PERSON] за адресою: [ADDRESS] за оплату послуг з теплопостачання у період з 01.01.2010 по 01.04.2025 року утворилась заборгованість перед комунальним підприємством «Павлоградтеплоенерго» у сумі 33702,34 грн. Із огляду на встановлені судом дати реєстрації відповідачів у квартирі за адресою: [ADDRESS] ( [PERSON] із 13.07.2010 р., [PERSON] із 28.03.2016 р.), суд не вбачає правових підстав для виникнення у відповідачів обов`язку щодо слати послуг позивача до вказаних дат. Одночасно, розглянувши заяву відповідача [PERSON] про застосування спливу строків позовної давності суд прийшов наступних висновків. Згідно ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила ( ч. 1 ст. 261 ЦК України). Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався. Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)»розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». У пункті 12 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у редакції Закону України від 30 березня 2020 року №540-IX перелічені всі статті цього Кодексу, які визначають строки позовної давності. І всі ці строки продовжено для всіх суб`єктів цивільних правовідносин на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19). Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі №679/1136/21 (провадження №61-5238св22). Постановою Кабінету Міністрів України «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року №211з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року. Законом України від 08 листопада 2023 року №3450-IX «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини» було внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України: пункт 19 викладено у наступній редакції: «19. У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану». Закон набрав чинності 30.01.2024 року. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України). В даному випадку перебіг позовної давності обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Оскільки останнім днем для звернення до суду з позовом у межах строку позовної давності був квітень 2020 року, однак Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, трирічний строк позовної давності було продовжено на строк дії карантину у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), який в подальшому було продовжено введенням воєнного стану в Україні. Таким чином, строк, за яким має бути стягнута заборгованість з відповідачів по оплаті послуг з постачання теплової енергії, має бути обчислений з квітня 2017 року по квітень 2025 року. Так, станом на березень 2017 року заборгованість відповідача складала 8866,74 грн. Отже цю суму потрібно відрахувати із загальної суми заборгованості, оскільки до цієї частини вимог слід застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Тобто сума основного боргу становитиме 33702,34-8866,74 = 24835,60 грн. Також позивач нарахував 1660,85 грн інфляційний втрат, 520,20 грн три відсотки річних. Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України « Про житлово-комунальні\~послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Постановою Кабміну від 5 березня 2022 р. № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Отже, вимоги щодо стягнення інфляційних збитків, відсотків річних та пені підлягають задоволенню частково, тобто за період до 24 лютого 2022 року. Згідно розрахунку позивача щодо інфляційних збитків та відсотків річних за період до 24.02.2022 складає: інфляційні збитки 1376,56 грн; відсотки річних 454,41 грн.; відповідна, вимоги позивача в частині стягнення коштів після вказаної дати (п.п.16-19 розрахунку) задоволенню не підлягають. У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial