Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Представник позивача\~звернувся до\~суду з\~даним позовом,\~у якому,\~з урахуванням\~уточнення позовних\~вимог просить: -зобов`язати відповідача\~не перешкоджати\~ [PERSON] брати участь у вихованні та спілкуванні з донькою, [PERSON] , [INFO] ; -Встановити наступний спосіб спілкування батька, [PERSON] , [INFO] , зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] : два рази на місяць: з суботи 10:00 по неділю 18:00 з ночівлею за місцем знаходження чи проживання батька, з можливістю прогулянок на території будь-яких культурно- розважальних комплексів, а також місцях масового відпочинку: парках, скверах, враховуючи при цьому стан здоров`я дитини, режим харчування, відпочинку, погодні умови, воєнну небезпеку чи інші істотні обставини, які б могли завадити побаченню та спілкуванню батька з дитиною; під час літніх канікул-два тижні поспіль з можливістю ночівлі за місцем знаходження чи проживання батька; під час інших шкільних канікул - половину днів від кількості днів канікул з можливістю ночівлі за місцем знаходження чи проживання батька; у день народження доньки проводити не менше 4 годин поспіль разом із батьком. Представник позивача подав заяву про проведення розгляду у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач подала заяву про проведення розгляду у її відсутності, вказала, що з рішенням опікунської ради згодна, не заперечує проти спілкування батька з дитиною. Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 23.01.2024 року направлено справу за підсудністю до Херсонського міського суду Херсонської області. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.03.2024 року відкрито загальне провадження у справі. Ухвалою херсонського міського суду Херсонської області від 25.06.2025 року залишено позовну заяву без руху. На усунення недоліків подано заяву стороною позивача 14.08.2025 року. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 04.06.2024 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд. [PERSON] , народилась [INFO] , батько [PERSON] , мати [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Рішенням Херсонського міського суду херсонської області від 01.02.2018 року у справі № 766/21153/17 шлюб між сторонами розірвано. Договір оренди Відповідно до довідки ТОВ «Галичина-Табак» від 30.11.2023 року за № 01-129, [PERSON] працює службовцем на складі (комірником) в Миколаївському регіональному структурному підрозділі. Відповідно до довідки КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» від 11.12.2023 року № 704 [PERSON] , 11.07.1984 року за медичною допомогою до лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не звертався. Відповідач звертався із заявою до служби у справах дітей адміністрації Заводського району м. Миколаєва від 06.12.2023 року про усунення перешкод у спілкуванні з донькою та встановлення спосіб спілкування з нею. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконкому Миколаївської міської ради від 13.05.2024 року рекомендовано надати відповідачу можливість безперешкодно спілкуватися з дитиною за наступним графіком: першого та третього тижня місяця з суботи 10.00 до неділі 18.00, канікулярні, святкові та дні народження дитини, за домовленістю між батьками та бажанням дитини. Крім того, вказано, що батько, [PERSON] , мешкає в орендованій квартирі по [ADDRESS] . Службою у справах дітей адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради перевірено умови проживання батька та встановлено, що вони відповідають санітарним нормам. Відповідно до інформації Миколаївського міського центру соціальних служб, батьки спроможні виконувати обов`язки з виховання дитини та догляду за нею. Служба у справах дітей адміністрації Заводського району Миколаївської міської ради провела з батьками відповідну роботу, їм роз`яснено зміст статей 157, 158 Сімейного кодексу України щодо спільного виховання та утримання дитини. Питання щодо участі [PERSON] у вихованні дитини, [PERSON] , [INFO] , розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Миколаївської міської ради, яке відбулось 09.05.2024, за участі обох батьків. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. \~Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу (ст. 141 СК України) Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою (ст. 142 СК України). Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. \~Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. \~Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. \~Батьки зобов`язані поважати дитину. \~Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. \~Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. \~Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Згідно ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. \~Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. \~Відмова батьків від дитини є неправомірною, суперечить моральним засадам суспільства. \~Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст. 155 СК України). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. \~Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч. ч. 1, 2 статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від одного з батьків, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ч.2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. \~В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. \~Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У постанові Верховного Суду від 09 червня 2022 року у справі № 569/18837/19 (провадження № 61-1728св22) вказано, що визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суди мають враховувати принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Судом встановлено, що відповідачка не погоджується з графіком, вказаним позивачем в позові, оскільки вважає його недоцільним та таким що буде негативно вливати на психологічний стан дитини. Вважає надання можливості позивачу в спілкуванні з дитиною виключно без її участі, недоцільність через вік дитини, особливості дитини. Заявила, що готова надавити можливість батьку спілкуватись з дитиною відповідно до порядку участі позивача у вихованні малолітнього сина, визначений органом опіки та піклування в її присутності. У статті 7 Конвенції про права дитини передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Ні міжнародні, ні національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання, спілкування та виховання з дитиною. Системний аналіз наведених вище норм матеріального права дає підстави вважати, що батько (мати), який проживає окремо від дітей, також має право на особисте спілкування з ними, а мати (батько) не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дітьми та брати участь у їх вихованні, і таке спілкування відбувається саме в інтересах дітей. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (пункти 1 і 3 статті 9 Конвенції про права дитини). Стаття 1 Закону України "Про охорону дитинства" визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. У постанові від 11 грудня 2019 року у справі № 753/15487/18 (провадження № 61-18994св19) Верховний Суд зазначив, що «відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. Суд, встановивши, що між сторонами склалися стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, відповідач чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з матір`ю, дійшов правильного висновку про доцільність спілкування батька з дітьми без присутності матері». Суд враховує, що право батька на спілкування з дитиною є його незаперечним правом, а спілкування дитини з батьком відповідає його інтересам. Між тим з батьків, хто проживає окремо і дитиною має існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дітей з батьками служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Діти мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, а тому участь позивача у вихованні дитини, спілкуванні між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а буде відповідати інтересам дитини. Крім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (стаття 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. На переконання суду стороною відповідача не надано суду належних та допустимих доказів, у тому числі відомостей компетентних державних органів, які б давали підстави стверджувати про наявність негативного впливу зі сторони батька на виховання та розвиток дитини, що дитина не бажає спілкуватися з батьком, а її психоемоційний стан не дозволяє їй зустрічатися з батьком без присутності матері. Мати, яка проживає з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не несе негативних наслідків для розвитку дитини. В судовому засіданні не надано доказів на спростування таких фактів: що дитина є абсолютно здоровою, її психоемоційний стан не потребує особливого догляду, дотримання певного розпорядку дня, відповідної дієти, медичних процедур за станом здоров`я. Відтак не встановлено перешкод в повноцінному спілкуванні батька з донькою, який в силу закону зобов`язаний брати участь у вихованні дитини. Під час судового розгляду встановлено, що відповідачка погоджується з запропонованим органом опіки та піклування графіком спілкування батька з дитиною та не заперечує щодо такого спілкування. Зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, відповідно до способу спілкування запропонованому органом опіки та піклування, та вважає, що визначений судом спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком у формі встановлення порядку спілкування відповідатиме інтересам дитини, сприятиме уникненню між сторонами конфліктів, забезпечить спокійний психологічний розвиток та зростання дитини, створить умови для виконання батьком, який проживає окремо, обов`язку на виховання дитини та здійснення його права на особисте спілкування із сином, відповідатиме вимогам чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини та саме такий спосіб участі батька у вихованні дитини та спілкуванні з нею у повній мірі відповідатиме інтересам як батьків, так і дитини, а також буде достатнім для забезпечення участі батька у процесі вихованні дитини. Окрім того, суд зауважує, що дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж дане рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів для побачень позивача з дитиною. З врахуванням права та бажання батька брати участь у вихованні та спілкуванні зі своєю донькою, недосягнення між батьками згоди щодо порядку участі у вихованні дитини, а також те, що дитина досягла того віку, що може перебувати певні періоди без матері, суд приходить до висновку, що за таких обставин та міркувань, наявні підстави для часткового задоволення позову.

Outcome: partial