Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

23.06.2025 позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" (далі ТОВ "Споживчий центр") звернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області із позовом в електронній формі до відповідача [PERSON] , обґрунтовуючи позовні вимоги невиконанням відповідачем зобов`язань щодо повернення коштів за кредитним договором (кредитної лінії) (оферта) № 02.10.2024-100002800 від 02.10.2024, укладеним між ТОВ "Споживчий центр" та [PERSON] , внаслідок чого утворилася загальна заборгованість відповідача перед позивачем 51850,00 грн з яких: 17000,00 грн основний борг, 23800,00 грн проценти, 2550,00 грн комісія, 8500,00 грн неустойка. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з відповідача сплаченого позивачем при зверненні до суду судового збору 2422,40 грн. 23.07.2025 матеріали позовної заяви надійшли до Семенівського районного суду Полтавської області на підставі ухвали Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 25.06.2025 для розгляду за підсудністю: за зареєстрованим місцем проживання відповідача. 24.07.2025 позовну заяву залишено без руху у зв`язку з відсутністю доказів надіслання позивачем відповідачеві позовної заяви з копіями доданих до неї документів листом з описом вкладення на його належну адресу проживання - зареєстроване місце проживання та надано позивачеві 10 строк для усунення цих недоліків. 04.08.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін 18.09.2025 14 год. 45 хв.; запропоновано відповідачеві, зокрема, подати відзив на позов протягом 15 днів з дня вручення копій ухвали суду від 04.08.2025 і судової повістки; повідомлено відповідачу, що 29.07.2025 позивач надіслав йому листом АТ "Укрпошта" № 0505345743582 копію позовної заяви з додатками, які й розглядаються судом у цій справі, лист надіслано на адресу: [ADDRESS] . Позивач просив здійснювати розгляд справи за відсутності свого представника, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 4). 18.09.2025 сторони (їх представники) у судове засідання не з`явилися. Відповідач не отримав 16.08.2025 судову повістку на 18.09.2025 за своїм зареєстрованим місцем проживання, оскільки не проживає за відповідною адресою, що є належним врученням відповідачеві судової повістки і повідомлення про дату, час і місце судового засідання; не подав відзиву або будь-яких інших документів у справі; про причини неявки у засідання суд не повідомляв (а.с. 23, 38, 43, 46). Ураховуючи зазначені обставини суд, відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128, ч. 1 ст. 223, ст.ст. 279, 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) 18.09.2025 ухвалив здійснити заочний розгляд справи. За відсутності учасників справи (їх представників) розгляд справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши письмову заяву позивача по суті справи, надані судові дані і докази, суд встановив таке. Між позивачем, як кредитодавцем, і відповідачем, як позичальником, 02.10.2024 укладено кредитний договір (кредитної лінії) № 02.10.2024-100002800 згідно якого відповідачеві надано кредит у сумі 17000,00 грн строком на 140 днів. Електронний платіжний засіб позичальника для зарахування коштів [NUMBER]. Дата повернення (виплати) кредиту 18.02.2025. Процентна ставка 1 % за 1 день користування кредитом. Комісія за надання кредиту 2550,00 грн. Повернення кредиту і процентів відбувається згідно визначеного графіка 10-ма платежами протягом 15.10.2024 - 18.02.2025. Неустойка 170,00 грн за кожен день невиконання/неналежного виконання зобов`язань позичальником. Розмір процентів відповідно до ст. 625 ЦК України становить 365 % річних, які нараховуються від простроченої суми (база розрахунку). Максимальний розмір процентів, відповідно до ст. 625 ЦК України встановлюється законом. Пропозиція, заявка, відповідь, анкета позичальника, договір,додаток до договору, паспорт споживчого кредиту підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором Е252, який було відправлено на номер телефону [NUMBER] (а.с. 8, 14-18). Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 Цивільного кодексу України (далі ЦК). Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Відповідно до статті 204 ЦК правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК). Абзац другий частини другої статті 639 ЦК передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Стаття 652 ЦК дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК). Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. У силу частини першої статті 638 ЦК договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Важливо розуміти в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Вказаний висновок щодо правомірності укладення кредитного договору шляхом підписання електронним цифровим підписом викладено у постанові Верховного Суду від 12.01.2021, справа № 524/5556/19, провадження № 61-16243св20. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 23.03.2020 у справі № 404/502/18 (провадження № 61-8449св19); від 09.09.2020 у справі № 732/670/19 (провадження № 61-7203св20). Тобто судова практика у цій категорії справ є незмінною. Відтак суд робить висновок про належне укладення кредитного договору про отримання відповідачем у позивача 17000,00 грн кредитних коштів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК). Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі (ч. 2 ст. 10561 ЦК). Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства (ст. 526 ЦК). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 611 ЦК). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. (ч.ч. 1, 2 ст. 612 ЦК). Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (ч.ч. 1-3 ст. 22 ЦК). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК). Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 550 ЦК). Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ч.ч. 1, 2 ст. 551 ЦК). ТОВ "Універсальні платіжні рішення" (сервіс онлайн платежів iPay.ua) листом від 17.05.2025 № 107-1706 повідомив про успішність перерахування коштів 02.10.2024 21:18:54 на суму 17000,00 грн, номер картки [NUMBER] , номер транзакції в системі iPay/ua - 526886020, призначення платежу: видача за договором кредиту № 02.10.2024-100002800 (а.с. 9). Електронний платіжний засіб позичальника для зарахування коштів, який вказано у кредитному договорі, має номер [NUMBER] (а.с. 14, 16). Отже позивач належним чином виконав своє договірне зобов`язання із надання 17000,00 грн кредиту відповідачеві. Заборгованість відповідача за договором не погашена і складає 51850,00 грн з яких: 17000,00 грн основний борг, 23800,00 грн проценти, 2550,00 грн комісія, 8500,00 грн неустойка, на що вказує складений позивачем розрахунок (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судові не надано доказів щодо неправильності або необґрунтованості складеного позивачем розрахунку окрім як щодо неустойки. Так, щодо 8500,00 грн неустойки, суд зазначає що відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Тому в цій частині суд відмовляє в задоволенні позову про стягнення 8500,00 грн неустойки оскільки позивач мав її списати в силу зазначеного припису закону. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази, суд робить висновок, що відповідачем порушено права позивача у частині неналежного виконання зобов`язань за договором. Відповідач має заборгованість перед позивачем за договором і позов підлягає частковому задоволенню у сумі 17000,00 грн основний борг, 23800,00 грн проценти, 2550,00 грн комісія, а всього на суму 43350,00 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК). Відтак суд покладає на відповідача 2025,29 грн витрат зі сплати судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (2422,40 ? 51850,00 43350,00) (а.с. 20, 22). На підставі викладеного,

Outcome: approved