Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на своє утримання, як повнолітньої дитини, що продовжує навчання. Позовні обгрунтовує тим, що відповідач є її батьком. Відповідно до рішення суду від 13.02.2009 року у справі №2-145/2009 з нього на користь її мами [PERSON] стягувалися аліменти на її утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. [INFO] вона досягла повноліття і в цей час навчається на денній формі навчання у Карпатському національному університеті імені Василя Стефаника. Оскільки вона навчається і не має змоги працювати, а доходів матері бракує для повноцінного життя та навчання, тому потребує матеріальної допомоги від батька. Добровільно надавати їй таку допомогу відповідач не бажає, хоч працює і має заробіток. Вважає, що відповідач, як батько, може надавати їй грошову допомогу у період навчання, тому просила стягувати з нього аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів його заробітку щомісячно до закінчення навчання або досягнення віку 23 років. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала, зазначила, що не має можливості працювати, оскільки навчається на денній формі навчання, а мама самостійно забезпечити її всім необхідним немає змоги. Оскільки батько працює в Богородчанському газосховищі і отримує стабільний дохід, то може надавати їй матеріальну допомогу під час навчання. За таких обставин просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні вимоги позову визнав частково, зазначив, що він проживає у цивільному шлюбі та має на утриманні маму пенсійного віку. Крім того вказав, що відповідачка отримує стипендію, яка частково прокриває її витрати на навчання. Зазначив, що може надавати на утримання дочки 2000 грн щомісяця до закінчення навчання. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком позивачки [PERSON] , яка є повнолітньою та навчається на денній формі навчання у Карпатському національному університеті імені Василя Стефаника. В добровільному порядку питання щодо надання матеріальної допомоги до закінчення навчання позивачка та відповідач не вирішили. Згідно з вимогами ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Статтею 200 Сімейного кодексу України закріплено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до положень ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Зазначена норма встановлює рівний обов`язок обох батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, при вирішенні питання про стягнення аліментів на повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, та визначення їх розміру має значення, зокрема, встановлення можливості надання батьками матеріальної допомоги, а також з`ясування потреби повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, в отриманні такої допомоги. Отже стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина, дочки, які продовжують навчання та в цей період потребують матеріальної допомоги батьків, є одним із способів захисту їх інтересів, таку допомогу, виходячи з рівного обов`язку батьків, повинні надавати як матір, так і батько. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України). При визначені розміру аліментів суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, має стабільний дохід, тому виходячи з наведених позивачкою доводів, висловлених відповідачем заперечень, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати на користь та на утримання позивачки, як повнолітньої дочки, аліменти у розмірі 3000 грн щомісячно до закінчення навчання або досягнення нею віку 23 років. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема, позивачі у справах про стягнення аліментів, а тому, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір", з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 1211,20 грн. На підставі наведеного ст. 199 СК України,

Outcome: partial