Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника позивача [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Територіальної громади старостинського округу №5 с.Чуньків Кадубовецької об`єднаної територіальної громади в особі Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування. Просить визнати за [PERSON] , [INFO] , право власності на нерухоме майно у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , а саме на: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] , що складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 38,10 кв. м, в тому числі житловою площею 26,80 кв.м; літня кухня літ. «Б», сарай літ. «В»; сарай літ. «Г»; погріб окремо збудований літ. «Пг», огорожа №1-2, яма вигрібна №3. В обґрунтування вимог посилається на те, що [INFO] помер його племінник [PERSON] , а [INFO] померла його мати [PERSON] , які за життя проживали за адресою: [ADDRESS] . Як спадкоємець за законом позивач бажає прийняти спадщину після смерті племінника та тітки, однак, перешкодою в цьому слугує відсутність документів, що посвідчують право власності покійних на спадкове майно у вигляді згаданого житлового будинку. З огляду на те, що в позасудовому порядку вирішити спір не можливо, позивач вимушений звернутись до суду з вказаним позовом для захисту своїх спадкових прав. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, попередньо надали до суду заяву із вимогою провести розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача Територіальної громади старостинського округу №5 с.Чуньків Кадубовецької об`єднаної територіальної громади в особі Кадубовецької сільської ради Чернівецького району Чернівецької області в судове засідання не з`явилися, подали до суду заяву в якій не заперечували в задоволенні позовних вимог, також просили слухання справи проводити в їх відсутності. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, при цьому суд також приймає до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, а також правам та інтересам сторін, не порушує свободи чи інтереси інших осіб, та відповідає вимогам ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. За правилами ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а тому прийняття спадщини частинами не можливе. Судом встановлено, що [INFO] в м. Чернівці, Чернівецького району Чернівецької області помер [PERSON] , що вбачається із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.01.2023. Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований в [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 1268, ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно вимог ст.1276ЦК України якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Право на прийняття спадщини у цьому випадку здійснюється на загальних підставах протягом строку, що залишився. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він подовжується до трьох місяців. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Спадкування за правом спадкової трансмісії в порядку переходу права на прийняття спадщини (ст. 1276 ЦК) застосовується, якщо спадкоємець був живим на час відкриття спадщини, проте помер, не встигнувши прийняти спадщину чи відмовитись від неї. Спадкування за правом спадкової трансмісії застосовується при спадкуванні як за законом, так і за заповітом. Як вбачається з матеріалів справи інших спадкоємців за законом згідно ст.1261-1263 ЦКУ немає. Згідно ч. 1 ст.\~1297\~ЦК\~України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З метою оформлення спадщини та отримання свідоцтва про право власності на спадкове майно на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по [ADDRESS] , позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою, однак у видачі свідоцтва нотаріусом було відмовлено, оскільки ним не були надані належним чином оформлені документи, що посвідчують право власності на згадане майно, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04.06.2025 №119/02-31. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по введенню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12.05.85 № 5-24/26, а згодом Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25.05.90 №69. В інформаційному листi Вищого Спецiалiзованого Суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ вiд 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» сказано, що записи у по-господарських книгах, при вирішенні питання про визнання права власності на житлові будинки i споруди у порядку спадкування, оцiнюються у сукупності з iншими доказами, таким як: рiшення про оформлення права власностi громадян на будинки, технiчним паспортом на будiвлi, документами про вiдведення в установленому порядку земельних дiлянок пiд забудову тощо. В п. 9 постанови Пленуму\~Верховного\~суду\~України від\~04.10.1991\~року\~№7\~«Про\~практику\~застосування судами\~законодавства,\~що\~регулює\~право приватної\~власності\~громадян\~на житловий\~будинок» зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянами на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Частинами 3, 4 ст.\~3\~ЗУ\~«Про\~державну реєстрацію\~речових\~прав\~на нерухоме\~майно\~та\~їх обтяжень» визначено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими спорудами і будівлями, розташований [ADDRESS] , належав [PERSON] , матері померлого [PERSON] . Вказане підтверджується випискою з по господарської книги № 11, по особовому рахунку № [NUMBER] від 12.02.2025, з яких вбачається, що житловий будинок, що розташований за адресою в [ADDRESS] з належними до нього господарськими будівлями та спорудами належав [PERSON] . З урахуванням\~зазначеного суд\~приходить до\~висновку,\~що спадкодавець\~ [PERSON] \~набула право\~власності на\~спірний житловий\~будинок з\~погосподарськими будівлями,\~проте не\~зареєструвала його\~належним чином. Чого після її смерті не зробив і її спадкоємиць [PERSON] . Відповідно до другого абзацу пункту 3.1 розділу ІІІ Порядку затвердженого Наказом від 19.03.2013р. №95 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема iз правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо iнше прямо не випливає iз закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392\~ЦК\~України в разi вiдсутностi документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Згідно відомостей, які наведені у технічному паспорті, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані в [ADDRESS] , побудовані у 1963 р. Таким чином, сукупність зібраних у справі доказів, дають суду право зробити висновок, що позовні вимоги обґрунтовані і їх слід задовольнити з метою реалізації позивачем своїх законних спадкових прав. На підставі викладеного та

Outcome: approved