Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

17 квітня 2025 року в провадження головуючого - судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області - Янжули С.А., надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 03 березня 2024 року він здійснив два помилкових перекази на банківський рахунок невідомої йому особи, відкритий в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». Перший - в сумі 20 000,00 гривень, що підтверджується копією довідки про операцію №023373503395 від 03 березня 2024 року про переказ коштів на картку № [NUMBER] та другий - на суму 10 054,00 гривень, що підтверджується квитанцією №3277455 від 03 березня 2024 року про переказ коштів на картку № [NUMBER] . Грошові кошти зараховані на рахунок одержувача. За заявою [PERSON] Оболонським районним судом м. Києва зобов`язано банк-емітент банківської картки розкрити особу власника рахунку, а саме інформацію, яка включає: прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, адресу реєстрації, реєстраційний номер облікової картки платника податків, засоби зв`язку, шляхом надання відповідної довідки. Листом від 20 червня 2024 року АТ «Універсал Банк» розкрив особу-власника рахунку, яким виявився відповідач. Оскільки повернення помилково сплачених коштів добровільно не відбулось, позивач вважає свої права порушеними та вимушений звернутися до суду за їх захистом. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь безпідставно утримувані кошти в сумі 30 054,00 гривень та судові витрати по справі. Позивач та його представник у судове засідання не з`явилися, останній надав заяву про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримує, наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, про дату розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про розгляд справи в його відсутність не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши докази у справі у їх сукупності, оцінивши відповідно до ст.89 ЦПК України, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 03 березня 2024 року [PERSON] здійснив два грошових перекази на банківський рахунок невідомої йому особи, відкритий в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК». Перший - в сумі 20 000 гривень, що підтверджується копією довідки про операцію №023373503395 від 03 березня 2024 року про переказ коштів на картку № [NUMBER] та другий - на суму 10 054 гривень, що підтверджується квитанцією №3277455 від 03 березня 2024 року про переказ коштів на картку № [NUMBER] . Грошові кошти зараховані на рахунок одержувача. За заявою [PERSON] Оболонським районним судом м. Києва зобов`язано банк-емітент банківської картки розкрити особу власника рахунку, а саме інформацію, яка включає: прізвище, ім`я, по батькові, дату народження, адресу реєстрації, реєстраційний номер облікової картки платника податків, засоби зв`язку, шляхом надання відповідної довідки. Листом від 20 червня 2024 року АТ «Універсал Банк» розкрив особу-власника рахунку, яким виявився відповідач - [PERSON] . Повернення сплачених коштів добровільно не відбулося. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події. Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Особа може бути звільнена від цивільного обов`язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Як встановлено судом, позивач помилково перерахував невідомій йому особі грошові кошти двома платежами на загальну суму 30 054,00 гривень. Доказів зворотного суду не надано. Відповідно до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України (пункти 28, 29, 30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17, пункт 27 постанови Верховного Суду від 29.01.2019 у справі №922/536/18). Характерною особливістю кондиційних зобов`язань є те, що ці зобов`язання можуть виникати і з дій, і з подій, причому з дій як сторін зобов`язання, так і третіх осіб, як запланованих, так і випадкових, як правомірних, так і неправомірних. Важливо те, що у кондиційному зобов`язанні не має правового значення, чи вибуло майно з володіння власника за його волею чи всупереч його волі, чи є набувач добросовісним чи недобросовісним. Кондиційне зобов`язання виникає за наявності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої особи (потерпілого); таке набуття чи збереження відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. За змістом приписів глави 83 ЦК України для кондикційних зобов`язань характерним є приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке він безпідставно набув (зберіг), або вартість цього майна. Такі висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17 та в постанові від 23.02.2022 у справі № 642/6034/19. Відповідно до ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна. Сторонами кондикційного зобов`язання є власник майна (титульний володілець), який має право вимоги та виступає кредитором, а також набувач майна, який виступає боржником. Поряд з цим направлення вимоги за ст.530 ЦК України в кондикційних зобов`язаннях не передбачено, бо їх правова природа зводиться до позадоговірних зобов`язань. Наведене відповідає правовим висновкам щодо незастосування стст. 530 ЦК України в кондикційних зобов`язаннях, що викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2024 у справі № 910/3831/22. Отже, оскільки особа відповідача позивачу не була відома до її розкриття банком на виконання рішення суду, жодних правочинів з відповідачем він не укладав. Про позадоговірний характер помилкового переказу також свідчить той факт, що цей переказ не має призначення платежу. За змістом частини першоїстатті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Згідно із ч.1 ст.177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Загальна умова ч.1 ст.1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст.1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна,ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений в постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі №910/3395/19, від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 01.04.2019 у справі №904/2444/18. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Така правова позиція висловлена в постанові КЦС Верховного Суду від 06.10.2021 у справі №623/363/20. Позивачем доведено, що він перерахував грошові кошти в сумі 30 054 гривень на рахунок відповідача, які останнім не були повернуті. Матеріали справи не містять доказів щодо повернення повністю або частково суми перерахованих коштів позивачу, відповідачем таких не надано, наявності такого обов`язку не спростовано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. За таких обставин, оцінивши докази, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів є обґрунтованим та таким підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки між сторонами будь-яких договорів не укладалось та відповідачем не були спростовані належними і достатніми доказами у справі доводи, викладені в позовній заяві, зокрема щодо підстав отримання грошових коштів в сумі 30 054 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 968,96 гривень.

Outcome: approved