Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою, в якій просить встановити факт смерті його баби - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в місті Сімферополь, Автономна Республіка Крим. Заява обґрунтована тим, що Автономна Республіка Крим та місто Севастополь з 20 лютого 2014 року є тимчасово окупованою територією України. [PERSON] була зареєстрована та мала постійне місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до медичного свідоцтва про смерть від 22 липня 2025 року серії [NUMBER] , виданого так званою «Державною бюджетною установою охорони здоров`я Республіки Крим «Республіканська клінічна лікарня імені Н.А. Семашко» причиною смерті [PERSON] , [INFO] , є серцево-судинна недостатність та атеросклеротичний кардіосклероз. На підставі вказаної довідки видано свідоцтво про смерть від 29 липня 2025 року серії [NUMBER] . Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявникові для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка. В поряду автоматизованого розподілу судової справи між суддями, заяву передано на розгляд судді Хромовій О.О.. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 04 вересня 2025 року заяву [PERSON] залишено без руху та надано заявникові строк для усунення недоліків - два дні з дня отримання копії ухвали. Копію ухвали про залишення заяви без руху вручено заявникові 08 вересня 2025 року, про що свідчить довідка про доставку електронного документа від 08 вересня 2025 року, що міститься в матеріалах справи. 06 вересня 2025 року заявник [PERSON] подав заяву про усунення недоліків заяви, до якої долучив квитанцію про сплату судового збору, чим виконав вимоги ухвали про залишення заяви без руху у встановлений судом строк. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 10 вересня 2025 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено здійснювати у порядку окремого провадження, судове засідання у справі призначено на 11 вересня 2025 року на 11-00 годину. 11 вересня 2025 року заявник у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник заінтересованої особи - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. Відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані заявником докази, суд приходить до таких висновків. Частиною першою статті 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до пункту 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. До матеріалів справи долучено копію паспорта громадянина України № [NUMBER] , виданого 25 жовтня 2024 року, орган видачі - 8018, що належить [PERSON] , [INFO] , який народився у місті Сімферополь, АРК. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25 січня 1955 року Бюро запису актів громадянського стану Управління реєстрації Кримської області УРСР, встановлено, що [INFO] у місті Феодосія, Кримська область УРСР, народився [PERSON] , про що 25 січня 1955 року в книзі запису актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис № 76. Батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Згідно актового запису про народження № 902, сформованого за допомогою порталу послуг «Дія», ідентифікатор запиту - 00046542896 від 25 серпня 2025 року, [PERSON] народився [INFO] у місті Сімферополь, АРК, Україна, про що 16 жовтня 1979 року складено актовий запис № 902 та видано свідоцтво про народження від 16 жовтня 1979 року серії [NUMBER] . Батьками зазначені [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Також в матеріалах справи міститься копія паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Київським РВ Сімферопольського МУ ГУ МВС України в АР Крим 20 листопада 2006 року, що належить [PERSON] , [INFO] , місце народження - місто Керч. Також міститься штамп про реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] є онуком [PERSON] , [INFO] . З копії медичного свідоцтва про смерть серії 35 № 125017375, виданого 22 липня 2025 року так званою Державною бюджетною установою охорони здоров`я Республіки Крим «Республіканська клінічна лікарня ім. І.А. Семашко», [PERSON] , [INFO] , яка проживала за адресою: [ADDRESS] , померла [INFO] в місті Сімферополь, АРК. Причину смерті зазначено: серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз. Так званим «Відділом Реєстрації смерті міста Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, 99100007» видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , відповідно до якого [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Керч, Кримська область, померла [INFO] у місті Сімферополь, Республіка Крим, про що 29 липня 2025 року складено актовий запис про смерть № 170259910000703772009. З метою реєстрації факту смерті [PERSON] звернувся до Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Листом Дніпровського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 22 серпня 2025 року № 1663/33.4-52 заявнику у державній реєстрації смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29 липня 2025 року, виданого Сімферопольським відділом ДРАЦС АР Крим, відмовлено, оскільки даний документ виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до пункту 1 Розділу І Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 року № 52/5 (далі - Правила), державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Пунктом 1 глави 5 розділу III Правил встановлено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; г) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого неодноразово продовжувався. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні)» від 07 травня 2022 року № 562, абзац четвертий підпункту 1 пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 16 квітня 2022 року № 457 викладено в такій редакції: «Перелік територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), формується в електронній формі відповідно до Положення про інформаційну систему формування переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 травня 2022 року № 562, а у разі відсутності технічної можливості формування такого переліку в електронній формі - затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій». Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 11 березня 2025 року за № 380/43786, «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», відповідно до якого вся територія Автономної Республіки Крим вважається тимчасово окупованою територією України з 20 лютого 2014 року. Відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно із статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Також суд бере до уваги і практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» має застосовуватися при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду справ проти Туреччини (зокрема, Loizidou v. Turkey, Cyprus v. Turkey), проти Молдови та Росії (зокрема, Mozer v/ the Republic of Moldova and Russia, Ilascuand Others v. Moldovaand Russia), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі Cyprus v. Turkey, ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Підставою звернення заявника до суду є неможливість реєстрації факту смерті його баби [PERSON] та отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка. В силу положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» основою гуманітарної, соціальної та економічної політики держави Україна стосовно населення тимчасово окупованої території України є захист і повноцінна реалізація національно-культурних, соціальних та політичних прав громадян України, у тому числі корінних народів та національних меншин. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] є онуком [PERSON] , при цьому, заявником надано документи, які у своїй сукупності підтверджують факт смерті [PERSON] , [INFO] , в місті Сімферополь, АР Крим, Україна. Враховуючи те, що [PERSON] померла в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), а реєстрація її смерті в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, то заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. З наданих документів суд вважає встановленим, що [PERSON] , [INFO] , уродженка міста Керч, АР Крим, померла [INFO] у місті Сімферополь, АР Крим, перебуваючи на тимчасово окупованій території, і тому факт її смерті суд вважає доведеним і встановленим. Дата смерті також встановлена. Оскільки реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, тому є підстави для встановлення у судовому порядку факту смерті, а також для подальшого внесення відповідного актового запису. Відповідно до частини другої статті 319 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Даний факт має юридичне значення, оскільки на його підставі для заявника виникають правові підстави для реалізації своїх прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved