Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

16.07.2025 позивач звернувся до Соборного районного суду міста Дніпра з позовом до Акціонерного товариства «Страхова компанія «Інго» про відшкодування шкоди. В обґрунтування даної позовної заяви позивач посилався не те, що 28.02.2025 у м. Дніпрі по пр. Перемоги, в районі е/о №270 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Passat», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi Lancer», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Цивільно-правова відповідальність власник автомобіля «Mitsubishi Lancer», д/н [NUMBER] була застрахована у АТ «Страхова компанія «Інго». Постановою Жовтневого\~районного суду\~міста Дніпропетровська\~від 22.04.2025\~у справі\~№201/8830/25 винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано водія автомобіля «Mitsubishi Lancer», д/н [NUMBER] , [PERSON] . Згідно звіту оцінювача [PERSON] №58-D/16/92 від 25.03.2025 вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля «Volkswagen Passat», д/н [NUMBER] , складає 81387,42 грн. Згідно висновку судового експерта Дроздова Ю.В. від 25.03.2025 вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля «Volkswagen Passat», д/н [NUMBER] , складає 116386,40 грн. АТ «Страхова компанія «Інго» здійснило виплату відшкодування з урахуванням доплати в розмірі 78887,42 грн. Враховуючи виплачену частину страхового відшкодування, недоплачене відповідачем відшкодування складає 34998,98 грн., яке позивач просить стягнути з відповідача. Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву в якому заперечував проти задоволення позову, оскільки висновок судового експерта Дроздова Ю.В. не містить калькуляції, протоколу огляду, фотографій пошкодження, а відтак відсутні підстави для задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої винесено постанову, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що 28.02.2025 у м. Дніпрі по пр. Перемоги, в районі е/о №270 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen Passat», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Mitsubishi Lancer», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Жовтневого\~районного суду\~міста Дніпропетровська\~від 22.04.2025\~у справі\~№201/8830/25 винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано водія автомобіля «Mitsubishi Lancer», д/н [NUMBER] , [PERSON] (а.с. № 12). Відповідно до приписів ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою, а тому фактичні обставини встановлені постановою Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 22.04.2025 є преюдиційними і доведенню не підлягають. Цивільно-правова відповідальність власник автомобіля «Mitsubishi Lancer», д/н [NUMBER] була застрахована у АТ «Страхова компанія «Інго». Установлено також, що згідно звіту оцінювача [PERSON] №58-D/16/92 від 25.03.2025 вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля «Volkswagen Passat», д/н [NUMBER] , складає 81387,42 грн. Позивач звертався до страхової компаній з метою отримати страхове відшкодування та АТ «Страхова компанія «Інго» сплатило позивачу суму страхового відшкодування в розмірі 78887,42 грн. Згідно висновку судового експерта Дроздова Ю.В. від 25.03.2025 вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля «Volkswagen Passat», д/н [NUMBER] , складає 116386,40 грн. Вартість автотоварознавчого експертного дослідження позивач визначає у розмірі 4010,00 грн. (а.с. № 43). Відповідно до статті\~19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно зі статтею\~5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1\~липня 2004\~року №\~1961-IV (Закон №\~1961-IV) об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Статтею\~6 указаного Закону передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Положеннями статті\~22 Закону №\~1961-IV передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Як вбачається з матеріалів справи, оцінювач [PERSON] не оглядав пошкоджений транспортний засіб, на огляд\~прийшов інший\~представник страховика,\~ [PERSON] \~який і\~складав Протокол\~огляду транспортного\~засобу позивача. Копія даного Протоколу огляду, яка надавалася представнику позивача для ознайомлення, долучена+ до позову. Крім того, [PERSON] не є експертом, тому відповідно він не мав права складати звіт без особистого огляду автомобіля позивача. Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27 березня 2019 року по справі №752/16797/14-ц (п.п. 44, 45), сформовано правовий висновок про неналежність доказу, як звіт про оцінку майна, який складено без особисто огляду автомобіля. Аналогічна позиція викладена також, у постановах Верховного суду від 20.03.2019 року по справі № 607/14918/15-ц,від 16 травня 2019 року по справі № 202/7844/1б-ц, та від 04 вересня 2019 року по справі № 703/4445/15-ц, щодо неможливості брати до уваги Звіт оцінювача, який особисто не оглядав транспортний засіб, а також постановах Верховного суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 917/628/17, від 07 квітня 2021 року у справі № 753/3055/18, де не взято до уваги в якості належного доказу звіт оцінювача, з тієї підстави, що оцінювач не провів особистого огляду об`єкта оцінки, що могло вплинути на результати такої оцінки. Згідно п.50 та п. 51 Національного стандарту №1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав» обов`язковим етапом при незалежній оцінці майна є ознайомлення з об`єктом оцінки. Також, оцінювачем [PERSON] допущено порушення пунктів 8.5.10 та 8.5.11 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів. Відповідно до п. 8.5.10 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів дані про вартість складових частин КТЗ, які підлягають заміні, беруть відповідно до додатка 6, інформаційного забезпечення від виробника КТЗ, а також інших джерел, які містять у собі необхідну інформацію щодо оригінальних складників. Відповідно до п. 8.5.11 Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів до оригінальних складових частин належать: складові, які поставляє виробник КТЗ до своєї сервісної мережі пунктів технічного обслуговування та гарантійного ремонту або уповноважених ним суб`єктів підприємницької діяльності; складові, які поставляє виробник складових частин виробнику КТЗ, який їх продає, зокрема своїм дистриб`юторам; складові, які не поставляють відповідному виробнику КТЗ, проте виготовляють згідно з технічними умовами і виробничими стандартами виробника КТЗ. Пріоритетними є дані про вартість складових частин, які поставляє виробник КТЗ у мережу своїх офіційних дилерів у регіоні. Одночасно з цим, п. 34.4 ст. 34 Закону № 1961-IV передбачено право потерпілої особи на самостійне залучення експерта або юридичні особи, у штаті яких є експерти для визначення розміру шкоди. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 106 ЦПК України: Учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Судовий експерт Дроздов Ю.В. особисто оглядав пошкоджений транспортний засіб, робив відповідні заміри та фотографії та склав висновок № 3903/25 від 25.03.2025 з урахуванням Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, Закону України «Про судову експертизу», Національного стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майнових прав», Інструкції про особливості здійснення судово-експертної діяльності атестованими судовими експертами, що не працюють у держаних спеціалізованих експертних установах, комп`ютерної системи для складання ремонтних калькуляцій AUDATEX, типового формуляру AUDATEX по ідентифікації, запчастинам і працезатратам автомобіля, Довідника «Бюлетень авто товарознавця», даних мережі Інтернет. Також слід зазначити, що згідно ст.10-11 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. Договір на проведення оцінки майна укладається в письмовій формі та може бути двостороннім або багатостороннім. Під час укладання багатостороннього договору крім замовника оцінки стороною договору може виступати особа-платник, якщо оплату послуг суб`єкта оціночної діяльності здійснює інша особа, а не замовник. У цьому випадку на платника як сторону договору поширюються обмеження, зазначені в\~статті 8\~цього Закону. Замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки. Відповідачем до матеріалів справи не надано, а судом не встановлено відповідного укладеного договору з суб`єктом оціночної діяльності. Відповідно до\~п.4\~Постанови Пленуму\~Вищого Спеціалізованого\~Суду України\~«Про деякі\~питання застосування\~судами законодавства\~при вирішенні\~спорів про\~відшкодування шкоди,\~завданої джерелом\~підвищеної небезпеки»\~№4\~від 01.03.2013\~розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є зокрема діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Приписами ст. 1188 ЦК України визначений порядок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок взаємодії декількох джерел підвищеної небезпеки, відповідно до якого шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Пунктами 5, 6 указаної постанови Пленуму визначено, що джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-2808 цс15 від 20 січня 2016 року). Під реальними збитками відповідно до ст. 22 ЦК України є витрати, яких особа мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Таким чином, неправомірними діями [PERSON] пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) [PERSON] було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями [PERSON] і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. Ураховуючи право позивача на відшкодування шкоди, а також приймаючи до уваги, що в ході розгляду справи було встановлено судом та доведено позивачем спричинення шкоди саме [PERSON] суд дійшов висновку про стягнення з відповідача, як страховика, різниці матеріальної шкоди у розмірі 34998,98 грн. та вартості автотоварознавчого експертного дослідження у розмірі 4010,00 грн. У зв`язку з вищевикладеним, позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, приймаючи до уваги задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved