Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання її спадкоємцем після смерті [PERSON] , зокрема, такою, що успадкувала квартиру [ADDRESS] ; стягнення з відповідача у межах вартості успадкованого майна заборгованості за кредитним договором № 054-2008-895 від 26.03.2008 у розмірі 84 068,84 швейцарських франків; заборгованості за кредитним договором № 054-2008-896 від 26.03.2008 у розмірі 58 091,59 швейцарських франків; заборгованості у розмірі 91 317,07 швейцарських франків, яка стягнута рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.08.2015 у справі № 756/3151/15-ц. В обґрунтування позову зазначено, що 26.03.2008 між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 054-2008-895, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 53 000,00 швейцарських франків строком користування до 10.03.2028 зі сплатою 9,95% річних за користування кредитом. 10.05.2009 між банком та [PERSON] була укладена додаткова угода № 1 до кредитного договору від 26.03.2008, згідно до умов якої була змінена відсоткова ставка за користування кредитом. Крім того, 14.05.2009 між тими ж сторонами укладена додаткова угода № 2 до зазначеного договору. Підписанням додаткової угоди № 2 позичальник підтвердив правомірність нарахування кредитором в період з 15.07.2008 по 14.05.2009 процентів за користування кредитом за ставками: базова процентна ставка - 10,95% річних, підвищена процентна ставка за користування коштами понад встановлений строк - 32,85% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №054-2008-895-Р від 26.03.2008, згідно з яким остання зобов`язалася відповідати по зобов`язаннях [PERSON] 14.05.2009 між сторонами укладено додаткову угоду до договору поруки №054-2008-895-Р від 26.03.2008, за якою [PERSON] підтвердила згоду на зміну розміру відсоткової ставки за користування кредитом. Крім того, 26.03.2008 між [PERSON] та позивачем був укладений кредитний договір № 054-2008-896, відповідно до умов якого позичальник отримав 33 000,00 швейцарських франків строком користування до 10.03.2008, зі сплатою 11,45% річних за користування кредитом. 10.05.2009 між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1, а 14.05.2009 укладено додаткову угоду № 2 до вищезазначеного кредитного договору, відповідно до яких процентна ставка змінилася та складала: базова процентна ставка - 13,45% річних, підвищена за користування коштами понад встановлений строк - 40,35% річних. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №054-2008-896-Р від 26.03.2008, згідно з яким остання зобов`язалася відповідати по зобов`язаннях [PERSON] 14.05.2009 між сторонами укладено додаткову угоду, за якою [PERSON] підтвердила згоду на зміну розміру відсоткової ставки за користування кредитом. Також, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитними договорами № 054-2008-895 від 26.03.2008 та № 054-2008-896 від 26.03.2008, між банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки, згідно з яким останнім було передано банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Банк у повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитними договорами, натомість [PERSON] зобов`язання за кредитними договорами не виконав, в результаті чого утворилася заборгованість. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.08.2015 у справі № 756/3151/15-ц позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 054-2008-895 від 26.03.2008 в розмірі 55 246,91 швейцарських франків та за кредитним договором №054-2008-896 від 26.03.2008 у розмірі 36 070,16 швейцарських франків, що разом становить 91 317,07 швейцарських франків; у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання правочинів недійсними відмовлено. На примусове виконання вказаного рішення суду було видано виконавчі листи, до теперішнього часу рішення не виконане. Виконавче провадження № [NUMBER] щодо боржника [PERSON] перебувало на примусовому виконанні у приватного виконавця Лановенко Л.О., 10.03.2023 закінчено у зв`язку зі смертю боржника [PERSON] . Виконавче провадження № [NUMBER] відносно поручителя [PERSON] перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця Фесик М.О. Про смерть боржника [PERSON] банку стало відомо лише після отримання постанови приватного виконавця Лановенко Л.О. про закінчення виконавчого провадження від 10.03.2023, після чого 27.06.2023 подано претензію кредитора до спадкоємців боржника [PERSON] до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори про погашення заборгованості. Станом на день подання позовної заяви інформація щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у позивача відсутня. Разом з тим, з відповіді Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19.02.2024 вбачається, що разом зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , станом на час відкриття спадщини була зареєстрована дружина [PERSON] , а отже остання є спадкоємцем [PERSON] , яка фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка, а отже до неї перейшли усі права та обов`язки [PERSON] , проте не отримала свідоцтво про право на спадщину. Однак, відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. З урахуванням викладеного, на підставі ст. 1282 ЦК України, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь у межах вартості успадкованого майна - квартири [ADDRESS] , заборгованість за кредитним договором № 054-2008-895 від 26.03.2008 у розмірі 84 068,84 швейцарських франків, нараховану станом на 07.01.2021 (на день відкриття спадщини), з яких: 46 389,71 швейцарських франків - прострочена заборгованість по кредиту, 31 815,89 швейцарських франків - відсотки, 5 863,24 швейцарських франків - підвищені відсотки; заборгованість за кредитним договором № 054-2008-896 від 26.03.2008 у розмірі 58 091,59 швейцарських франків, нараховану станом на 07.01.2021 (на день відкриття спадщини), з яких: 29 461,76 швейцарських франків - прострочена заборгованість по кредиту, 25 103,32 швейцарських франків - відсотки, 3 526,51 швейцарських франків - підвищені відсотки; заборгованість у розмірі 91 317,07 швейцарських франків, яка стягнута рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.08.2015 у справі № 756/3151/15-ц. Ухвалою судді від 02.07.2024 відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 27.11.2024 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з викладених у позові підстав. Відповідач [PERSON] та представник відповідача - адвокат Ходак В.В., у судове засідання не з`явилися, про причини неявки суду не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. 26.03.2008 між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 054-2008-895, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у сумі 53 000,00 швейцарських франків строком користування до 10.03.2028 зі сплатою 9,95% річних за користування кредитом. 10.05.2009 між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до вказано вище кредитного договору відповідно до змісту якого, була змінена процентна ставка за користування кредитними коштами: з 10.05.2009 по 13.05.2009 відповідач [PERSON] зобов`язався сплачувати 3,13% річних у випадку належного виконання зобов`язань по кредитному договору, а за користування коштами понад встановлений строк - 32,85 % річних. З 14.05.2009 по 14.05.2010 [PERSON] взяв на себе зобов`язання сплачувати за користування кредитними коштами 10,95 % річних за умови належного виконання договірних зобов`язань, а за користування коштами понад встановлений строк - 32,85 % річних. 14.05.2009 між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, зі змісту якої вбачається, що базова процентна ставка становить 3,13% річних; базова підвищена процентна ставка становить 11,13 % річних. Вказані процентні ставки застосовуються з 14.05.2009 до 14.05.2010. Базова підвищена процентна ставка застосовується у випадку користування кредитом понад встановлені договором строки. Також зазначеною додатковою угодою передбачено, що з 15.05.2010 по 14.05.2015 [PERSON] до базової процентної ставки сплачує 9,38 % річних у випадку належного виконання умов договору, а у випадку порушення виконання умов договору, зобов`язаний сплачувати базову підвищену проценту, збільшеної на 9,38 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №054-2008-895-Р від 26.03.2008, згідно з яким остання зобов`язалася відповідати по зобов`язаннях [PERSON] 14.05.2009 між сторонами укладено додаткову угоду до договору поруки № 054-2008-895-Р від 26.03.2008, за якою [PERSON] підтвердила згоду на зміну розміру відсоткової ставки за користування кредитом. Крім того, 26.03.2008 між [PERSON] та позивачем був укладений кредитний договір № 054-2008-896, відповідно до умов якого позичальник отримав 33 000,00 швейцарських франків строком користування до 10.03.2008, зі сплатою 11,45% річних за користування кредитом. 10.05.2009 між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до вищенаведеного кредитного договору до змісту якого, була змінена процентна ставка за користування кредитними коштами: з 10.05.2009 по 13.05.2009 [PERSON] зобов`язався сплачувати 3,13 % річних у випадку належного виконання зобов`язань по кредитному договору, а за користування коштами понад встановлений строк - 40,35 % річних. З 14.05.2009 по 14.05.2010 [PERSON] взяв на себе зобов`язання сплачувати за користування кредитними коштами 13,45% річних за умови належного виконання договірних зобов`язань, а за користування коштами понад встановлений строк - 40,35 % річних. 14.05.2009 між позивачем та [PERSON] було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору зі змісту якої вбачається, що базова процентна ставка становить 3,13% річних; базова підвищена процентна ставка становить 11,11 % річних. Вказані процентні ставки застосовуються з 14.05.2009 до 14.05.2010. Базова підвищена процентна ставка застосовується у випадку користування кредитом понад встановлені договором строки. Також зазначеною додатковою угодою передбачено, що з 15.05.2010 по 14.05.2015 [PERSON] до базової процентної ставки сплачує 12,41 % річних у випадку належного виконання умов договору, а у випадку порушення виконання умов договору, зобов`язаний сплачувати базову підвищену проценту, збільшеної на 12,41 % річних. З метою забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором, між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №054-2008-896-Р від 26.03.2008, згідно з яким остання зобов`язалася відповідати по зобов`язаннях [PERSON] 14.05.2009 між сторонами укладено додаткову угоду, за якою [PERSON] підтвердила згоду на зміну розміру відсоткової ставки за користування кредитом. Вказані обставини встановлені рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.08.2015 у справі № 756/3151/15-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами та зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання кредитних договорів недійсними, яке набрало законної сили 15.10.2015, а також ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15.10.2015. Відповідно до частин 4, 5 статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З огляду на викладене та відповідно до положень ст. 82 ЦПК України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.08.2015 та ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 15.10.2015, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, якими позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором № 054-2008-895 від 26.03.2008 в розмірі 55 246,91 швейцарських франків, з яких: 46 389,71 швейцарських франків - заборгованість по тілу кредиту; 9 577,19 швейцарських франків - заборгованість по відсотках; 280,01 швейцарських франків - заборгованість по підвищених відсотках; заборгованість за кредитним договором0 №054-2008-896 від 26.03.2008 у розмірі 36 070,16 швейцарських франків, з яких: 29 461,76 швейцарських франків - заборгованість по тілу кредиту; 6 451,64 швейцарських франків - заборгованість по відсотках; 156,76 швейцарських франків - заборгованість по підвищених відсотках, що разом становить 91 317,07 швейцарських франків; у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання правочинів недійсними відмовлено. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 054-2008-895 від 26.03.2008 та кредитним договором № 054-2008-896 від 26.03.2008, між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк, (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем) 26.03.2008 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З., згідно з яким останнім було передано банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] , яка належала іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 15.08.2006 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнком В.В., за реєстровим №3290. Вказане обтяження зареєстроване у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження 6873078) та у Державному реєстрі іпотек (реєстраційний номер обтяження 6873233), що підтверджується відповідною довідкою № 363286214 від 25.01.2024. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. від 25.09.2019 відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03.08.2015 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» заборгованості за кредитним договором № 054-2008-895 від 26.03.2008 у розмір 55 246,91 швейцарських франків та кредитним договором № 054-2008-896 від 26.03.2008 у розмірі 36 070,16 швейцарських франків, а всього 91 317,07 швейцарських франків. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00038820179 від 10.03.2023. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Лановенко Л.О. від 10.03.2023 закінчено виконавче провадження № [NUMBER] на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження». 26.06.2023 АТ «Універсал Банк» направило до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори претензію до спадкоємців [PERSON] , у якій, зокрема, банк просив повідомити про коло спадкоємців [PERSON] , а також спадкоємців, яким видано свідоцтво про право на спадщину, про те, ким заведено спадкову справу, про наявність заповіту, про вжиті заходи щодо охорони спадкового майна. Листом від 04.07.2023 №2768/02-14 Одинадцята київська державна нотаріальна контора повідомила АТ «Універсал Банк», що на підставі поданої банком претензії від 26.06.2023 заведено спадкову справу № 526/2023 щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Станом на 04.07.2023 спадкоємці боржника з заявами будь-якого змісту до нотаріальної контори не зверталися, відомості щодо наявності спадкового майна та кола спадкоємців боржника відсутні. Листом від 25.08.2023 за вих. № 3461/02-14 Одинадцята київська державна нотаріальна контора повторно повідомила АТ «Універсал Банк», що станом на 25.08.2023 спадкоємці боржника з заявами будь-якого змісту до нотаріальної контори не зверталися, відомості щодо наявності спадкового майна та кола спадкоємців боржника відсутні. За інформацією Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) станом на час відкриття спадщини (08.01.2021) у квартирі за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . [PERSON] знято із зареєстрованого місця проживання за вказаною адресою 02.03.2021 у зв`язку зі смертю. Згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 13.08.2004 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 13.08.2004, актовий запис № 1630. З наданих на виконання ухвали Оболонського районного суду м. Києві від 30.09.2024 про витребування доказів актових записів про народження убачається, що у [PERSON] та [PERSON] народилося троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Зі спадкової справи № 526/2023 убачається, що вона заведена Одинадцятою київською державною нотаріальною конторою 03.07.2023 до майна [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі претензії АТ «Універсал Банк» до спадкоємців [PERSON] , яка надійшла до нотаріальної контори 03.07.2023 за вх. № 1616. Спадкоємці боржника з заявами будь-якого змісту до нотаріальної контори не зверталися, відомості щодо наявності спадкового майна та кола спадкоємців боржника у матеріалах спадкової справи відсутні. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 054-2008-895 від 26.03.2008 станом на 07.01.2021 заборгованість позичальника [PERSON] становить 84 068,84 швейцарських франків, з яких: 46 389,71 швейцарських франків - прострочена заборгованість по кредиту, 31 815,89 швейцарських франків - відсотки, 5 863,24 швейцарських франків - підвищені відсотки. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 054-2008-896 від 26.03.2008 станом на 07.01.2021 заборгованість позичальника [PERSON] становить 58 091,59 швейцарських франків, з яких: 29 461,76 швейцарських франків - прострочена заборгованість по кредиту, 25 103,32 швейцарських франків - відсотки, 3 526,51 швейцарських франків - підвищені відсотки. Відповідно до звіту про незалежну оцінку від 14.03.2024, складеного ТОВ «Агентство незалежної оцінки «Ваш Експерт» на замовлення АТ «Універсал Банк», ринкова вартість об`єкта нерухомого майна - однокімнатної квартири [ADDRESS] , становить 1 613 400,00 грн. Відповідно до звіту про оцінку майна № 812 від 19.02.2025, складеного ТОВ «Експертно правова консалтингова компанія «ЮРЕКС» на замовлення представника відповідача Ходака В.В., ринкова вартість об`єкта нерухомого майна - однокімнатної квартири [ADDRESS] , становить 1 490 544,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Верховний Суд роз`яснив, що чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 89 цього Кодексу «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За приписами ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину). Отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до ст. 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 645/3265/13-ц; від 08.08.2018 у справі № 686/10026/16-ц; від 14.01.2019 у справі № 311/917/15-ц; від 14.05.2021 у справі № 205/6803/19. Таким чином, з встановлених фактичних обставин справи та на підставі вищевказаних норм цивільного законодавства, що регулює правовідносини спадкування, вбачається, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом щодо майна померлого чоловіка [PERSON] , яка прийняла спадщину після смерті чоловіка в порядку ч. 3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявила протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, про відмову від неї. Протилежного відповідачем суду не доведено належними та допустимими доказами. За приписами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Оскільки зі смертю боржника [PERSON] зобов`язання з повернення заборгованості за кредитними договорами включаються до складу спадщини, АТ «Універсал Банк» звернулося до суду з даним позовом. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про задоволення позову в частині вимоги про визнання [PERSON] спадкоємцем щодо майна чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Разом з тим, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення як окремої позовної вимоги - вимоги про визнання [PERSON] такою, що успадкувала квартиру [ADDRESS] . Крім того суд враховує, що позивачем не заявлено вимоги про звернення стягнення на успадковане майно божника [PERSON] . Щодо позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 054-2008-895 від 26.03.2008 у розмірі 84 068,84 швейцарських франків та заборгованості за кредитним договором № 054-2008-896 від 26.03.2008 у розмірі 58 091,59 швейцарських франків, нарахованої станом на 07.01.2021, суд зазначає наступне. Відповідно до статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовилися від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. Законодавець зберігає за кредитором право вимоги у разі смерті боржника. У такому випадку відбувається правонаступництво, яке переносить права та обов`язки первісного боржника на нового боржника. Отже, правовідносини, що виникли між позикодавцем і позичальником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між позикодавцем та спадкоємцями позичальника і вирішуються у порядку, передбаченому положеннями статті 1282 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тобто, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. При цьому, очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України. За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця. Відповідна правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі № 910/4518/16. Так, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.08.2015, яке набрало законної сили, з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в солідарному порядку вже стягнуто заборгованість за кредитним договором № 054-2008-895 від 26.03.2008 в розмірі 55 246,91 швейцарських франків, з яких: 46 389,71 швейцарських франків - заборгованість по тілу кредиту; 9 577,19 швейцарських франків - заборгованість по відсотках; 280,01 швейцарських франків - заборгованість по підвищених відсотках; заборгованість за кредитним договором №054-2008-896 від 26.03.2008 у розмірі 36 070,16 швейцарських франків, з яких: 29 461,76 швейцарських франків - заборгованість по тілу кредиту; 6 451,64 швейцарських франків - заборгованість по відсотках; 156,76 швейцарських франків - заборгованість по підвищених відсотках, що разом становить 91 317,07 швейцарських франків. Отже, звернувшись із зазначеним позовом, який вказаним рішення суду було задоволено, АТ «Універсал Банк» змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договорів, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитними коштами. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник не виконав, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, а кредитор в цьому випадку має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та пені. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 054-2008-895 від 26.03.2008 станом на 07.01.2021 заборгованість позичальника [PERSON] становить 84 068,84 швейцарських франків, з яких: 46 389,71 швейцарських франків - прострочена заборгованість по кредиту, 31 815,89 швейцарських франків - відсотки, 5 863,24 швейцарських франків - підвищені відсотки. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 054-2008-896 від 26.03.2008 станом на 07.01.2021 заборгованість позичальника [PERSON] становить 58 091,59 швейцарських франків, з яких: 29 461,76 швейцарських франків - прострочена заборгованість по кредиту, 25 103,32 швейцарських франків - відсотки, 3 526,51 швейцарських франків - підвищені відсотки. Таким чином, з наданих позивачем розрахунків убачається, що позивачем нарахування процентів за двома кредитними договорами здійснено станом на 07.01.2021, тобто вже після ухвалення рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03.08.2015 про задоволення вимог АТ «Універсал Банк» щодо всієї суми заборгованості за кредитним договором № 054-2008-895 від 26.03.2008 та кредитним договором № 054-2008-896 від 26.03.2008. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відсутність у банку правових підстав нараховувати передбачені договором проценти за кредитними договорами, оскільки у 2015 році банк пред`явив до [PERSON] , [PERSON] вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України про дострокове виконання кредитних зобов`язань шляхом пред`явлення відповідного позову, та рішенням суду задоволено вказані позовні вимоги. З урахуванням викладеного суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині. Позовні вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості у розмірі 91 317,07 швейцарських франків, яка стягнута рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.08.2015 у справі № 756/3151/15-ц також задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.08.2015, яке набрало законної сили, з [PERSON] (боржника) та [PERSON] (поручителя) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в солідарному порядку була стягнута заборгованість за кредитним договором № 054-2008-895 від 26.03.2008 в розмірі 55 246,91 швейцарських франків та за кредитним договором №054-2008-896 від 26.03.2008 у розмірі 36 070,16 швейцарських франків, а всього 91 317,07 швейцарських франків. Конституція України визначає, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Основного Закону). Згідно зі ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Згідно зі статтею 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив. Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону. Згідно з приписами ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у випадку, передбаченому п. 5 ч.1 ст. 34 цього Закону, - до розгляду питання по суті. Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється з смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконано іншою особою. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні. Отже, обов`язок спадкодавця [PERSON] щодо сплати заборгованості за кредитними договорами, присудженої за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.08.2015 на користь АТ «Універсал Банк» (кредиторові) із спадкодавця за його життя, не припинився внаслідок смерті боржника і перейшов до його спадкоємців. Таким чином, враховуючи, що станом на час розгляду даної справи є таке, що набрало законної сили судове рішення, яким зі спадкодавця за життя вже стягнута заборгованість за кредитними договорами на користь позивача у розмірі 91 317,07 швейцарських франків, і яке підлягає обов`язковому виконанню в силу закону, проте до теперішнього часу не виконане, відсутні підстави для повторного стягнення цієї самої заборгованості зі спадкоємця [PERSON] . Фактично, це призведе до подвійного стягнення з відповідача однієї і тієї ж суми заборгованості, оскільки банк як стягувач не позбавлений можливості замінити боржника у виконавчому листі (виконавчому провадженні) його правонаступниками під час примусового виконання виконавчого листа, виданого на примусове виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва від 03.08.2015 у справі № 756/3151/15-ц. У свою чергу, вимоги статей 1281 та 1282 ЦК України на стадії примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості не є підставою для відмови у заміні боржника його спадкоємцем у виконавчому провадженні, а є підставою для визначення державним (приватним) виконавцем меж відповідальності спадкоємця, який залучений як правонаступник по боргам спадкодавця. Крім того, слід зазначити, що вказаним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 03.08.2015 у справі № 756/3151/15-ц з [PERSON] як з поручителя солідарно з боржником (спадкодавцем) [PERSON] стягнута заборгованість за кредитними договорами на користь АТ «Універсал Банк» у розмірі 91 317,07 швейцарських франків. Виконавчий лист, виданий на підставі вказаного рішення суду щодо боржника [PERSON] , на теперішній час перебуває на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик М.О. Заміна боржника у зобов`язанні його спадкоємцем не є підставою для припинення поруки у разі відсутності згоди поручителя на заміну боржника новим боржником за правилами ч. 3 ст. 559 ЦК України. Крім того, у правовідносинах, що є предметом розгляду у даній справі, позивач вимогу до поручителя [PERSON] про виконання нею солідарного з боржником [PERSON] зобов`язання за кредитними договорами пред`явив у судовому порядку під час дії (чинності) поруки, а тому смерть позичальника [PERSON] , що настала у подальшому - після звернення кредитора АТ «Універсал Банк» до суду з відповідним позовом та ухвалення судового рішення про стягнення боргу, та наступна зміна у спірних правовідносинах особи боржника його спадкоємцями, не призводить до припинення поруки. Вказані висновки зроблені Верховним Судом у постанові від 27.07.2021 у справі № 585/2836/16-ц. Таким чином, станом на час розгляду даної справи у відповідача [PERSON] як у поручителя також наявний обов`язок погасити перед АТ «Універсал Банк» заборгованість у розмірі 91 317,07 швейцарських франків, тож повторне її стягнення з [PERSON] у межах даної справи призведе до необгрунтованого подвоєння такого обов`язку та ситуації, коли щодо одного і того ж боржника з приводу заборгованості, що виникла з одних і тих самих правовідносин, будуть мати місце декілька відкритих виконавчих проваджень. Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). Згідно із частинами п`ятою - сьомою статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також в інших випадків, передбачених цим Кодексом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга статті 78 ЦПК України). Статтею 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Отже, на підставі викладеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial