Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

15.05.2025 в провадження Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном. Свої вимоги позивач мотивує тим, що з жовтня 2021 року він перебував у близьких стосунках з відповідачкою [PERSON] .. Після початку широкомасштабної агресії російської федерації проти України відповідачка, зловживаючи довірою позивача, звернулася до нотаріуса для підготовки договору купівлі-продажу частки належного йому на праві власності автомобіля марки Audi Q5, д. н. [NUMBER] . 16.08.2022 між ним та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу частки належного йому на праві власності автомобіля марки Audi Q5, д. н. [NUMBER] , за яким відповідачка набула право власності на частку цього транспортного засобу. В подальшому 10.03.2024 відповідачка перетнула кордон України на вказаному транспортному засобі та з того часу доступу до автомобіля він не має, ключі та документи на нього теж знаходяться у відповідачки. Таким чином, відповідачка одноосібно користується спільним автомобілем. З огляду на зазначене, позивач просить припинити право спільної часткової власності на автомобіль та стягнути з [PERSON] на його користь вартість 1/2 частки автомобіля, який має такі характеристики: марка AUDI, модель Q7, випуск 2006 року, колір чорний, шасі № [NUMBER] , загальний легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER] , у розмірі 260490,50 грн.. Ухвалою Погребищенського районного суду Вінницької області від 16.05.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 12.06.2025. Відповідачу визначено строк для подання відзиву на позов. 03.06.2025 представник відповідачки адвокат Качмар І. О. подав відзив на позовну заяву, у якому щодо задоволення позовних вимог заперечив, вказуючи, що матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] є співвласником транспортного засобу AUDI Q7, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , а також будь-яких доказів на підтвердження неможливості спільного володіння і користування транспортним засобом. Окрім того, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, 16.08.2022 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу частки автомобіля, згідно з п.3.1 якого, за домовленістю сторін продаж частки автомобіля вчиняється за 167760,00 грн, а тому стягнення частки визначеної звітом про оцінку майна ринкової вартості транспортного засобу AUDI Q7, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , в сумі 260490,50 грн. завдасть істотної шкоди відповідачці та може свідчити про недобросовісність зі сторони позивача. 12.06.2025 підготовче судове засідання було відкладено за клопотанням представника відповідачки. Ухвалою суду від 02.07.2025 підготовче судове засідання закрито, справа призначена до розгляду по суті на 23.07.2025. 23.07.2025 у зв`язку з неявкою представника відповідачки розгляд справи відкладено на 17.09.2025. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Дятлов Є. Ю. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] вартість частки автомобіля AUDI Q7 в сумі 260490,50 грн. Представник відповідача адвокат Качмар І. С. в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечив, стверджуючи, що одноосібним власником транспортного засобу є відповідачка, оскільки частку автомобіля вона придбала у позивача на підставі договору купівлі-продажу, а іншу частку позивач їй подарував. При цьому, вказав, що місце знаходження транспортного засобу на даний момент йому не відомо. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з огляду на таке. Відповідно до положень статей 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. За правилами статей 2, 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно вимог статей 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що 16.08.2022 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець) був укладений договір купівлі продажу частки автомобіля, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Халявка Н.М., зареєстрований в реєстрі за №2880 (а. с. 10). Згідно із п.1 Договору продавець передає частку автомобіля у власність покупцю, а покупець приймає у власність частку автомобіля, який має такі характеристики: марка AUDI, модель Q7, випуск 2006 року, колір чорний, шасі № [NUMBER] , загальний легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER] , дата першої реєстрації 07 травня 2022 року, дата першої реєстрації в Україні 07 травня 2022 року, зареєстрований за Продавцем 07 травня 2022 року, ТСЦ 8041. Згідно з п.1.2 Договору, автомобіль належить продавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 8041 07 травня 2022 року. Відповідно до ч.1 ст.55 Закону України «Про нотаріат» договори про відчуження та заставу майна, крім випадків, встановлених статтею 38 Закону України «Про іпотеку», посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується або заставляється, або за наявності державної реєстрації права власності на таке майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. У разі застави майбутнього майна або створення забезпечувального обтяження в майбутньому майні нотаріусу надаються документи, що підтверджують наявність прав на набуття такого майна у власність у майбутньому. Суд вважає, що наявність нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу частки автомобіля є належним доказом спільної часткової власності сторін на спірний транспортний засіб. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідачки про те, що відповідачка станом на день розгляду справи є одноосібним власником автомобіля, оскільки доказів того, що транспортний засіб на момент вирішення цього спору є виключною власністю відповідачки суду не надано. Згідно із звітом про оцінку майна від 29.04.2025, наданого ТОВ «СВМ БІЗНЕС ГРУП», сертифікат СОД №451/2024 від 24.09.2024 виданий Фондом державного майна України, ринкова вартість транспортного засобу (автомобіля ) AUDI Q7, загальний легковий універсал, номер кузова [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , станом на дату оцінки, становить 520981 грн. (а. с. 12-24). За змістом частин першої та сьомої статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Згідно з частиною першою статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (частина друга статті 355 ЦК України). Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Частиною другою статті 183 ЦК України визначено, що неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що спірний автомобіль є неподільним майном, а тому частка позивача не може бути виділена в натурі від частки відповідачки. Разом з тим, спільно користуватись належним майном позивач і відповідачка не можуть, так як спільно не проживають та один з одним не спілкуються. При цьому суд враховує, те, що спірний автомобіль перебуває у користуванні відповідачки, та те, що позивач погоджується на отримання компенсації вартості своєї частки. Суд відхиляє доводи представника відповідачки, що стягнення компенсації з відповідачки буде для неї надмірним тягарем, оскільки платоспроможність (чи бажання) відповідачки не має значення для вирішення спору, у якому про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ та отримання відповідної компенсації на свою користь просить позивач. Дана позиція суду узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21). Суд також не приймає до уваги доводи відповідачки про те, що дійсна вартість частки транспортного засобу встановлена договором купівлі-продажу частки автомобіля, а не вищезазначеним звітом про оцінку, оскільки договір купівлі-продажу був укладений ще 2022 року, тоді як звіт про оцінку датований 29.04.2025. При цьому, відповідачка правом на надання суду висновку експерта в порядку статті 106 ЦПК України не скористалася та клопотання про призначення відповідної експертизи в ході судового розгляду справи не заявляла. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, а тому необхідно припинити право спільної часткової власності сторін на автомобіль, який має такі характеристики: марка AUDI, модель Q7, випуск 2006 року, колір чорний, шасі № [NUMBER] , загальний легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER] , та стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] вартість частки спірного автомобіля. На підставі викладеного,

Outcome: approved