Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 21 лютого 2020 року між ТОВ "ГОУФІНГОУ" та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3681204827/247433 про надання коштів на умовах споживчого кредиту шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого відповідач отримала кредиту в розмірі 1 500,00 грн, строком на 30 днів, із відсотковою ставкою - 1,85 % в день. Кредитодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, натомість відповідач свої зобов`язання передбачені договором не виконувала, в результаті чого станом на 26 травня 2025 року у неї утворилась заборгованість в розмірі 5 107,50 грн, з яких 1 500,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 3 607,50 грн - прострочена заборгованість за процентами. В ході укладення договорів факторингу позивач набув права вимоги до відповідача за вказаним договором. Враховуючи викладене, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 3681204827/247433 від 31 травня 2021 року в розмірі 5 107,50 грн та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою суду від 26 серпня 2025 року у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до судового розгляду. 15 вересня 2025 року до суду надійшла заява позивача про розподіл судових витрат, у відповідно до якої просив стягнути із відповідача 10 500,00 грн, понесених у зв`язку із розглядом справи на правову допомогу. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час, день та місце судового розгляду повідомлені належним чином. Позивач просив розгляд справи проводити за його відсутності, проти заочного розгляд у справи не заперечував. Відповідач заяв, клопотань, відзиву не надала. За одночасного існування умов, визначених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом ухвалено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 лютого 2020 року між ТОВ "ГОУФІНГОУ" та [PERSON] укладено договір № 3681204827/247433 про надання фінансового кредиту, відповідно до умов якого відповідач отримала кредиту в розмірі 1 500,00 грн, строком на 30 днів, тобто до 21 березня 2020 року, із відсотковою ставкою - 1,85 % в день. Кредит надається клієнту у безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної банківської карти, вказаної клієнтом. Договір підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором R65648. Відповідачу кредитні кошти були перераховані в обсязі та у строк, визначені умовами договору, що підтверджено листом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПрофітГід". ТОВ "ГОУФІНГОУ" умови договору виконало в повному обсязі, відповідач умов договору не виконала, кошти в повному обсязі не повернула, внаслідок чого виникла заборгованість. 31 травня 2021 року ТОВ "ГОУФІНГОУ" та ТОВ "ФК"СІТІ ФІНАНС ГУП" уклали договір факторингу № 1-31/05/2021, згідно з умовами якого ТОВ "ФК Сіті фінанс груп" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги відносно боржників ТОВ "ГОУФІНГОУ", зокрема до [PERSON] за кредитним договором № 3681204827/247433 від 21 лютого 2020 року. 03 червня 2021 року між ТОВ "ФК Сіті фінанс груп" та ТОВ "ФК ДЕБТ КОЛЛЕКШН" укладено договір факторингу № 1-03/06/2021, відповідно до якого останнє набуло право вимоги за кредитним договором №3681204827/247433 від 21 лютого 2020 року, укладеного з [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень ст. ст. 3, 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками. Згідно ч. 1 ст. 1047 ЦК України, у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Згідно ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону. В силу положень ст. ст. 3, 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом, тобто даними в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. У відповідності до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію», одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. З врахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Так, відповідно до наданого розрахунку заборгованості, який не був оспорений відповідачем, станом на 26 травня 2025 року у неї утворилась заборгованість в розмірі 5 107,50 грн, з яких 1 500,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 3 607,50 грн - прострочена заборгованість за процентами. На підставі вищезазначеного, суд дійшов до висновку про наявність спірних правовідносин між сторонами, які належать до договірних зобов`язань, а саме випливають з договорів кредиту, встановив, що права позивача порушені відповідачем, а тому вони підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 5 107,50 грн. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги позивачем надано договір № 11/07/2025 про надання правової допомоги від 11 липня 2025 року, довіреність від 11 липня 2025 року, акт про отримання правової допомоги, рахунок, платіжну інструкцію. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір сумі 2 422,40 грн. та витрати на правову допомогу 10 500,00 грн.

Outcome: approved