Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Стислий виклад обставин справи Адвокат Гайтанюк М.М., яка діє в інтересах [PERSON] , звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Павлівка Мар`їнського району Донецької області, визнавши датою його смерті [INFO] , а місцем смерті с. Павлівка Вугледарської міської територіальної громади Волноваського району Донецької області. Зазначає, що заявниця є дочкою [PERSON] . Батько заявниці [PERSON] помер [INFO] в [ADDRESS] , Вугледарської міської територіальної громади Волноваського району (до 2020 року Мар`їнського району) Донецької області, від хронічної серцево-судинної недостатності, ішемічної хвороби серця, гіпертонічної хвороби ІІ ступеня. Його труп був оглянутий лікарем Павлівської сільської лікарської амбулаторії [PERSON] , що підтверджується копією довідки, складеної 04.04.2022 об 08.05 год. З 13.03.2022 с. Павлівка Вугледарської міської територіальної громади Волноваського району Донецької області і по даний час окуповане, там взагалі не залишилося жодних органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, й не було окупаційних органів влади РФ. Оскільки було не можливості вивезти тіло батька до м. Вугледар, жодних інших документів про смерть, крім вказаної вище довідки лікаря, отримати було неможливо. Через ворожі обстріли батька було похоронено односельцями на його ж подвір`ї по місцю проживання. Повідомляє, що [PERSON] 21.08.2025 звернулася до Яремчанського відділу ДРАЦС у Надвірнянському районі Івано-Франківської області ЗМУ МЮ для отримання свідоцтва про смерть батька на території, підконтрольній органам державної влади України. Проте, їй було відмовлено, оскільки нею для підтвердження факту смерті батька не пред`явлено документу, визначеного наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Представник заявниці зазначає, що встановлення факту смерті батька [PERSON] необхідне для реєстрації його смерті на території України та отримання свідоцтва про смерть, а також оформлення спадщини. Оскільки її батько помер на тимчасово окупованій території України, отримати документ встановленої форми про його смерть, виданий закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою не представляється можливим. Відповідно й реєстрація смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась. А тому є підстави в судовому порядку встановити факт смерті батька заявниці [PERSON] , який помер [INFO] . Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 25.08.2025 відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено її до судового розгляду. 26.08.2025 ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області задоволено клопотання [PERSON] про виклик як свідка [PERSON] , яка є племінницею померлого [PERSON] (донькою його рідного брата [PERSON] ) та допит в судовому засіданні в режимі відеоконференції через Солом`янський районний суд міста Києва. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , підтвердила, що є племінницею [PERSON] та пояснила суду, що із своїм дядьком, батьком заявниці, раніше часто постійно спілкувалася, так як в дитинстві приїжджала в те село, де він жив. Останній раз його бачила в 2016 році, бо з 2014 року переїхала до Києва. Підтвердила, що [PERSON] завжди проживав в с. Павлівка Волноваського району Донецької області та перебував там на момент початку військових дій з боку рф. Вона про його долю нічого не знала, бо втратили зв`язок через воєнні дії. [INFO] їй подзвонила донька сусідки [PERSON] , які проживали напроти його будинку, повідомивши, що [INFO] він помер й те, що вони поховали [PERSON] на його подвір`ю. Причини смерті їй невідомі. Представник [PERSON] - адвокат Гайтанюк М.М. в судовому засіданні підтримала подану заяву, просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Яремчанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, в судове засідання не з`явився, 26.08.2025 подав до суду листа, в якому просив суд розглянути справу за відсутності їх представника, з вирішенням справи згідний. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Заслухавши представника [PERSON] , допитавши свідка [PERSON] , дослідивши та перевіривши письмові докази у справі, судом встановлено наступне. З копії свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 21.08.2025, виданого повторно Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, вбачається, що заявниця [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , виданого 25.03.2002 Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області, заявниця зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 08 квітня 2002 року (а.с.4-6 ). Матір заявниці [PERSON] - [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 20.08.2025, виданого повторно Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, актовий запис № 146 (а.с. 9). [PERSON] , [INFO] , батько заявниці був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта серії [NUMBER] , виданого 03.02.2003 Мар`їнським РВ УМВС України в Донецькій області (а.с.10-11). Згідно з копією довідки складеної 04.04.2022 об 08:05 год на дому лікарем [PERSON] , батько заявниці - [PERSON] помер в [ADDRESS] , від хронічної серцево-судинної недостатності, ішемічної хвороби серця, гіпертонічної хвороби ІІ ступеня (а.с.13). Листом Яремчанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21.08.2025 №82/32.14.5.5-06 [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті батька, оскільки нею для підтвердження факту смерті [PERSON] не пред`явлено документу, визначеного наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (а.с.14). Встановлення факту смерті необхідно заявниці для отримання свідоцтва про смерть та оформлення спадщини після смерті батька. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Нормами статті 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У положеннях ч.1 ст. 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Чинним законодавством передбачено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Зокрема, відповідно до ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Разом з тим, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», зазначає, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка є джерелом права. Зокрема суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), в яких, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case) ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр 5 проти Туреччини», ЄСПЛ зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників. Таким чином, долучені до заяви документи, які видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, судом беруться до уваги та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку, оскільки законодавець не урегулював окремі нові суспільні відносини, які склалися внаслідок військового конфлікту, зокрема не встановив позасудовий порядок державної реєстрації актів цивільного стану. У відповідності зі ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті; державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Частиною першою статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» передбачено, що державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Висновки суду Аналізуючи вищезазначене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, а також беручи до уваги те, що заявниця позбавлена можливості у встановленому законом порядку здійснити реєстрацію факту смерті свого батька [PERSON] , оскільки не має можливості отримати документи на підтвердження цих обставин у населеному пункті на території якого органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, та не має можливості в іншому, ніж у судовому порядку, встановити факт смерті свого батька на тимчасово окупованій території, що позбавляє її можливості провести державну реєстрацію смерті батька згідно вимог законодавства та отримати свідоцтво про смерть, суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Докази, які б спростовували даний факт в матеріалах справи відсутні. Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. Згідно вимог п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, у заяві про встановлення факту смерті особи в певний час необхідно вказувати мету, з якою заінтересована особа просить встановити цей факт. Встановлення факту\~смерті про\~встановлення якого\~просить заявниця,\~має юридичне\~значення,\~оскільки надає\~право для\~проведення державної\~реєстрації смерті\~на території\~України,\~яка контролюється\~державними органами,\~а саме\~Яремчанським відділом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану у\~Надвірнянському районі\~Івано-Франківської\~області Західного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції,\~і отримання\~свідоцтва про\~смерть встановленого\~зразка,\~а також\~необхідне для\~оформлення спадщини. З урахуванням викладеного, суд вважає, що матеріалами справи та показаннями свідка [PERSON] підтверджено факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Павлівка Мар`їнського району Донецької області, [INFO] , та місце смерті с. Павлівка Вугледарської міської територіальної громади Волноваського району Донецької області, відтак заяву слід задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved