Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

У січні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Санфорд Капітал» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості про стягнення суми заборгованості в розмірі 22 194,77 грн та судових витрат. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 16.01.2019 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено угоду № С-614-002248-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Банк свої зобов`язання перед клієнтом за угодою виконав у повному обсязі, відкривши поточний рахунок та надавши клієнту можливість користуватись кредитними коштами в сумі 7 000,00 грн в межах кредитного ліміту, визначеного угодою. Однак [PERSON] свої зобов`язання за угодою щодо повернення заборгованості та сплаті відсотків за користування кредитною лінією виконав лише частково. Останній платіж відповідач здійснив 18.11.2019, внаслідок чого у позичальника виникла заборгованість в загальній сумі 17 691,17 грн, що складається із заборгованості за основним боргом в сумі 6 928,19 грн та заборгованості за нарахованими і несплаченими відсотками в сумі 10 762,98 грн. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» було укладено договір факторингу № 16/11-23. В подальшому 29.12.2023 між ТОВ «ФК «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу № 29/12-23, відповідно до умов якого до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право вимоги, зокрема і до [PERSON] за угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки № С-614-002248-19-980 від 16.01.2019. Беручи до уваги положення п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України поточний кредитор має право правомірно нарахувати і вимагати сплати індексу інфляції та трьох процентів річних від простроченої суми. Таким чином, додатково до суми боргу та процентів, що були нараховані протягом строку дії кредитного договору, відповідно до його умов, відповідач має також сплатити: інфляційні втрати в сумі 3 340,34 грн; три проценти річних в сумі 1 163,26 грн. З урахуванням викладеного, ТОВ «Санфорд Капітал» просило стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 16.01.2019 року, інфляційні втрати і три проценти річних у загальному розмірі 22 194,77 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 442,40 грн, витрати на оплату правової допомоги в розмірі 5 200,00 грн і витрати на оплату послуг зв`язку. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 04.02.2025 відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідно до відповіді № 1071427 від 28.01.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Судом за адресою реєстрації відповідача направлялась копія ухвали про відкриття провадження, однак поштове відправлення повернулось без вручення відправлення не адресу суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно положень частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву не скористався. Також Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17). Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступного висновку. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 16.01.2019 АТ «Ідея Банк» та [PERSON] уклали договір № С-614-002248-19-980 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки. Відповідно до п. 2. кредитного договору банк надає позичальнику кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по рахунку. Згідно з п. 2.2 ліміт кредитної лінії доступний клієнту на день укладення договору 7 000,00 грн. Відповідно до п. 2.3 процентна ставка за користування коштами кредитної лінії на день укладення договору становить 48 % річних. ПАТ «Ідея Банк» свої зобов`язання за договором виконало у повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач користувався грошовими коштами кредитного ліміту про що свідчить виписка з його рахунку та довідка-розрахунок заборгованості АТ «Ідея Банк» за кредитним договором. 16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «ФК «Сонаті» (Фактор) був укладений договір факторингу№ 16/11-23. Пунктом 5.4. договору факторингу № 16/11-23 передбачено, що Фактор може відступити або передати всі або будь-які права та/або зобов`язання за цим Договором третім особам, які згідно із Законодавством мають на це право. Користуючись даним правом Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» (Клієнт). 29.12.2023 ТОВ «ФК «Сонаті» уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу№ 29/12-23. Згідно п. 2.1. цього договору Клієнт відступає Фактору, а Фактор приймає Права Вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату та на умовах, визначених цим Договором. Відповідно до Додатку «Витяг з друкованого реєстру боржників» до вказаного договору факторингу до ТОВ «Санфорд Капітал» перейшло право вимоги до [PERSON] за Угодою про відкриття кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки № С-614-002248-19-980 від 16.01.2019. Згідно з Довідки-розрахунку заборгованості [PERSON] за Угодою № С-614-002248-19-980 від 16.01.2019, сформованої первісним кредитором АТ «Ідея Банк», станом на 16.11.2023 заборгованість відповідача становить: заборгованість за основним боргом в сумі 6 928,19 грн та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 10 762,98 грн, що разом становить 17 691,17 грн. Отже, всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги -16.11.2023. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Як встановлено у ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Враховуючи викладені вище норми та обставини справи, суд приходить до висновку про доведеність виникнення у позивача права вимоги до відповідача за кредитним договором № С-614-002248-19-980 від 16.01.2019. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України та ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст. 13 ЦПК України). Частиною 1 статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно зі ст. 625 ЦПК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи приписи п. 18 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача нараховані суми інфляційних втрат та 3 % річних від простроченої суми за період, починаючи з наступного дня з дати закінчення строку дії кредитного договору - 17.12.2019 до 23.02.2022 включно. Позивач обрахував дані суми та визначив, що інфляційні втрати становлять 3 340,34 грн, а три відсотки річних становлять 1 163,26 грн. Однак, вказані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання не поніс жодних втрат в період до 29.12.2023. За договором факторингу№ 29/12-23 позивач набув право вимоги до відповідача 29.12.2023, а тому з цієї дати у позивача виникло право обраховувати інфляційні втрати і 3 % річних. ТОВ «ФК «Сонаті» 29.12.2023 уклало з ТОВ «Санфорд Капітал» договір факторингу № 29/12-23, за яким останнє набуло право вимоги до відповідача за кредитним договором № С-614-002248-19-980 від 16.01.2019, а компенсувати втрати внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання позивач просить за період із 17.12.2019 до 23.02.2022 року, тобто за період коли ще не був кредитором та не ніс жодних втрат, не набув право на компенсації, не мав в період до 29.12.2023 порушеного майнового права і інтересу. Передбачене частиною другою статті 625 ЦК України нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. Крім того, сам позивач в позовній заяві вказав, що всі нарахування, що відбувались до дати отримання ТОВ «Санфорд Капітал» права грошової вимоги, здійснювались безпосередньо AT «Ідея Банк» станом на день відступлення права вимоги 16.11.2023. ТОВ «Санфорд Капітал» та ТОВ «ФК «Сонаті» не здійснювали жодних додаткових нарахувань. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вирішуючи питання судових витрат, суд приходить до такого висновку. Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина четверта статті 137 ЦПК України). Так, Велика Палата Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц наголосила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial