Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

І. Позиція сторін у справі. Представник Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах Держави в особі Київської міської ради звернувся до суду із вказаним позовом, у якому просив визнати спадщину, яка відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] , та складається з квартири [ADDRESS] , загальною площею 41,3 кв.м., житловою площею 19,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2425396380000) відумерлою, витребувати від [PERSON] на користь територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради вищезазначену квартиру. Позов обґрунтовано тим, що прокуратурою виявлено нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , загальною площею 41, 3 кв.м., житловою площею 19,5 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2425396380000), яке залишилося після смерті [PERSON] та може бути визнано відумерлою спадщиною, оскільки відсутні відомості про спадкоємців, які би прийняли спадщину. Поряд з цим, прокуратурою було встановлено факт незаконного набуття права власності на вказане майно, на підставі договору дарування квартири, укладеного 25 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицаєнко В.В. за № 1813, на ім`я [PERSON] . Проте, згідно інформації Київського державного нотаріального архіву, такий договір не посвідчувався. Таким чином, договір дарування квартири № 1813 від 25 червня 2009 року не укладався, як юридичний факт не відбувся та не міг породити будь-яких законних правових наслідків, а відтак визнання спадщини відумерлою є підставою для набуття територіальною громадою міста Києва права власності на таке майно, спірна квартира підлягає витребуванню від [PERSON] на користь Київської міської ради як розпорядника майна територіальної громади м. Києва. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечував проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що позивач не вжив належних заходів для встановлення спадкоємців померлої [PERSON] . Щодо реєстрації права власності на квартиру за ним, відповідач вказав, що не вважає себе власником квартири, не претендує на неї, і готовий активно сприяти тому, щоб спадкоємці за законом реалізували своє право на спадкування. В обґрунтування вимог вказує, що сам став жертвою зловмисників, які підробили правовстановлюючі документи, поряд з цим на досудовому слідстві за результатами почеркознавчої експертизи було встановлено, що договір дарування від 25 червня 2009 року було подано для реєстрації приватному нотаріусу не [PERSON] . Представник третьої особи [PERSON]., адвокат Власюк Д.В. через Електронний суд подав пояснення, в яких заперечував щодо доводів позивача про відсутність спадкоємців, зазначаючи, що [PERSON] є рідною племінницею померлої [PERSON] та спадкоємцем за законом п`ятої черги. Разом з тим, підтримував доводи позивача про нікчемність договору дарування квартири від 25 червня 2009 року № 1813. Вважав, що відсутні підстави для визнання спадщини відумерлою. В подальшому [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] в якості третьої особи в межах даного провадження звернувся із позовом до позивача та відповідача, в якому просив скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Дашицької Людмили Леонідівни від 04 серпня 2021 року, індексний номер 59651643, про державну реєстрацію права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2425396380000 та скасувати державну реєстрацію в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності [PERSON] на вищевказану квартиру. В обґрунтування вимог, [PERSON] зазначив, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно - квартира [ADDRESS] , яка належала померлій. Спадщину після померлої [PERSON] прийняли його рідні діти [PERSON] , які є двоюрідними онуками померлої: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . 07 вересня 2023 року після померлої [PERSON] приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голяченко Марією Василівною була відкрита спадкова справа № 51/2023. Відповідно до довідки приватного нотаріуса Голяченко М.В. від 10 листопада 2023 року № 310/02-14/51/2023 станом на 10 листопада 2023 року спадкоємцями після смерті [PERSON] є двоюрідні онуки померлої [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , які відповідно до ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину, оскільки на момент смерті [PERSON] були малолітніми особами. За життя [PERSON] заповіла все своє майно своєму рідному братові [PERSON] , [INFO] , який спадщину не прийняв. У свою чергу, [PERSON] , є сином [PERSON] (рідного брата спадкодавиці) і батьком спадцоємців [PERSON] , і [PERSON] . У вересні 2023 року відповідач [PERSON] з метою відновлення порушених прав спадкоємців повідомив [PERSON] , що невідомі особи влітку 2021 року на підставі підробленого договору дарування квартири від 25 червня 2009 зареєстрували без його відома на його ім`я право власності на вказану квартиру. [PERSON] повідомив, що він не вважає себе власником спірної квартири, не претендує на неї і готовий активно сприяти тому, щоб спадкоємці за законом реалізували своє право на спадкування. Враховуючи викладене, те, що орган прокуратури, яким заявлено первісний позов, не вжив належних заходів для встановлення спадкоємців померлої [PERSON] , [PERSON] звернувся і межах цієї справи із вказаним позовом. В подальшому від законного представника недієздатної [PERSON] (третьої особи у справі) [PERSON] , від котрого діє адвокат Власюк Д. В. до суду надійшла позовна заява з вимогами про витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] квартири [ADDRESS] на користь [PERSON] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що недієздатна фізична особа [PERSON] є рідною племінницею померлої [PERSON] , відповідно є спадкоємцем за законом п`ятої черги, в той час як [PERSON] та [PERSON] є родичами наступного ступеня споріднення. Поряд з цим, позивач зазначив, що постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В. від 13 серпня 2024 року № 191/02-31 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - посвідченні (видачі) недієздатній [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну квартиру, після смерті її тітки, оскільки за інформацією від 13 серпня 2024 року № 390714390 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дана квартира належить іншій особі, [PERSON] . Позивач вважає, договір дарування, на підставі якого [PERSON] набув право власності на зазначену квартиру нікчемним та сфальсифікованим, оскільки він не підписувався сторонами. Таким чином, оскільки [PERSON] є спадкоємцем за законом п`ятої черги, в той час як [PERSON] та [PERSON] є родичами наступного ступеня споріднення, що у відповідності до ст. 1265 ЦК України, тягне за собою усунення від права на спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, заявники просили суд витребувати з чужого незаконного володіння спірну квартиру на її користь. ІІ. Процесуальні дії і рішення суду. 15 вересня 2022 року вказана позовна заява надійшла до Печерського районного суду м. Києва, для розгляду якої визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. 07 червня 2023 року ухвалою судді Батрин О. В. у справі відкрито провадження для розгляду у загальному позовному провадженні /т. І а. с. 155/. 30 червня 2023 року ухвалою суду задоволено клопотання Шевченківської окружної прокуратури міста Києва про витребування доказів /т. І а. с. 162-171, 188/. Також 30 червня 2023 року представник Шевченківської окружної прокуратури міста Києва подала клопотання про долучення доказів /т. І а. с. 172-186/. 04 липня 2023 року засобами поштового зв`язку до суду надійшли пояснення Київської міської ради /т. І а. с. 201-217/. 16 вересня 2023 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшов до суду відзив на позов /т. І а. с. 229-235/. 15 листопада 2023 року третя особа у справі [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] подав позов до Київської міської ради, від імені якої діє Шевченківська окружна прокуратура міста Києва, [PERSON] про скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності, скасування державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності /т. ІІ а. с. 5-20/. 05 березня 2024 року ухвалою суду задоволено клопотання [PERSON] , від імені якої діє законний представник [PERSON] , про вступ у справу третьою особою та прийнято до спільного розгляду позовну заяву третьої особи [PERSON] в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , а також закрито підготовче провадження у справі /т. ІІ а. с. 5-20, 34-50, 71-72/. 05 березня 2024 року ухвалою суду, постановленою на місці, внесеною до протоколу судового засідання задоволено клопотання представника третьої особи [PERSON] , який діє в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , - [PERSON] про приєднання письмових доказів /т. ІІ а. с. 60-69, 70/. 03 травня 2024 року на підставі розпорядження керівника апарату № 184 від 03 травня 2024 року проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями та передано для розгляду судді Литвиновій І. В. 06 листопада 2024 року від законного представника недієздатної [PERSON] (третьої особи у справі) [PERSON] , від котрого діє адвокат Власюк Д. В. до суду надійшла позовна заява з вимогами про витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] квартири [ADDRESS] на користь [PERSON] , а також пояснення на первісний позов і позов третьої особи [PERSON] і клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження у справі /т. ІІ а. с. 97-116/. 22 січня 2025 року ухвалою суду, постановленою у судовому засіданні, після заслуховування думки учасників справи, задоволено клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження і прийнято до спільного розгляду позов третьої особи, яка заявляє самостійні права на предмет спору, недієздатної [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] , до [PERSON] , Київської міської ради, [PERSON] про витребування з чужого незаконного володіння об`єкту нерухомого майна. 22 січня 2025 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі і призначено до розгляду по суті /т. ІІ а. с. 242-243/. 07 квітня 2025 року представник третьої особи, яка заявляє самостійні права на предмет спору, недієздатної [PERSON] , в інтересах якої діє законний представник [PERSON] , Власюк Д. В. подав клопотання про витребування доказів - у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голяченко М. В. належним чином засвідчену копію спадкової справи № 51/2023 заведеної 07 вересня 2023 року після смерті [PERSON] , 1938 року народження, яка померла [INFO] . 08 квітня 2025 року ухвалою суду витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голяченко Марії Василівни копію спадкової справи № 51/2023, заведеної 07 вересня 2023 року після смерті [PERSON] , 1938 року народження, яка померла [INFO] та зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голяченко Марію Василівну надати витребувану інформацію до 02 червня 2025 року /т.ІІ, а.с. 249-249в/. 26 травня 2025 року на адресу суду від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи № 51/2023 до майна [PERSON] , яка померла [INFO] , заведеної 07 вересня 2023 року /т. ІІІ, а.с. 4-89/. Представник позивача Шевченківської окружної прокуратури міста Києва Кубаєва В.В. в засіданні підтримувала позовну заяву з підстав, наведених у ній. Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову [PERSON] , [PERSON] позовну заяву підтримав, просив задовольнити. Представники третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета позову [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в засіданні підтримали позовну заяву [PERSON] , просили її задовольнити. Відповідач [PERSON] в засідання не з`явився, повідомлявся належним чином, направив на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог про визнання спадщини відумерлою та зазначив, що не вважає себе власником квартири, не претендує на неї, і готовий активно сприяти тому, щоб спадкоємці за законом реалізували своє право на спадкування. Суд, заслухавши обґрунтування позовних вимог представників сторін, думки представників третіх осіб, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. ІІ. Фактичні обставини справи: Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , 1938 року народження, що підтверджується копією актового запису № 9064 від 10 червня 2016 року, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) /т. І, а.с. 97-99/. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне їй за життя майно. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, [PERSON] належала на праві приватної власності квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] /т.І, а.с. 95/. Відповідно до інформації Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), викладеної в листі № 96/21-10-81 від 11 січня 2022 року, в архіві відділу відсутні актові записи про народження дітей, шлюб, розірвання шлюбу, народження, дідів, бабів, братів, сестер, складених відносно [PERSON] /т. І, а.с. 107/. Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні від 05 січня 2022 року за № 76934151, [PERSON] значилася зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] , з 18 березня 1975 року /т.І, а.с.106/. Відповідно до договору дарування від 25 червня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Грицаєнко В.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 1813, [PERSON] ( Дарувальник ) передала майно, а [PERSON] (Обдаровуваний) прийняв у дар безоплатно квартиру [ADDRESS] /т. І, а.с. 39-40/. Згідно інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та прав власності на нерухоме майно, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] /т. І, а.с. 19-21/. 14 вересня 2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190 КК України за № 42021102100000173, де було встановлено, що [PERSON] за попередньою змовою із невстановленими особами, перебуваючи 28 липня 2021 року в приміщенні приватного нотаріуса КМНО Іванової С.М. за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 23, намагалися продати добросовісному покупцю квартиру [ADDRESS] , право власності на яку попередньо зареєстровано на підставі підробленого договору дарування від 15 липня 2009 року, заволодівши грошовими коштами в особливо великих розмірах /т. І, а.с. 22-25/. Відповідно до інформації, викладеної в листах Київського державного нотаріального архіву № 3086/01-21 від 14 вересня 2021 року, № 3906/01-21 від 25 жовтня 2021 року, № 3905/01-21 від 25 жовтня 2021 року, № 130/01-21 від 12 січня 2022 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 25 червня 2009 року на спеціальному бланку нотаріальних документів серії ВМЕ № 287947 було посвідчено договір купівлі-продажу за реєстровим номером № 485, предметом якого є квартира, яка розташована за іншою адресою, сторони є іншими, а 15 липня 2009 року міститься запис № 1813 про посвідчення договору дарування, викладеного на спеціальному бланку нотаріальних документів серії ВМЕ № 288078, 288079 /т.І, а.с. 65,66,67,68/. Відповідно до протоколу допиту підозрюваного [PERSON] від 07 грудня 2021 року, останній повідомив, що договір дарування квартири від 25 червня 2009 року № 1813 з [PERSON] він не підписував і в дар квартиру не приймав. Оригінал вказаного договору дарування він ніколи не бачив і не подавав його для державної реєстрації права власності/т. І, а.с. 131-133/. Крім того, встановлено, що 27 лютого 1996 року державним нотаріусом Двадцятої київської державної нотаріальної контори посвідчено заповіт: номер у спадковому реєстрі 493278, відповідно до якого [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] , на випадок її смерті заповіла все належне їй майно [PERSON] /т.І, а.с 175/. 07 вересня 2023 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В. відкрито спадкову справу за № 51/2023 до майна померлої [INFO] [PERSON] /т.ІІІ, а.с. 4-89/. 07 вересня 2023 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В. надійшла заява від [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину /т. ІІІ, а.с. 5/. 12 вересня 2023 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В. надійшла заява від [PERSON] та [PERSON] в інтересах неповнолітнього [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом /т.ІІІ, а.с 22/. Відповідно до даних довідки, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу від 10 листопада 2023 року № 310/02-14/51-2023, станом на 10 листопада 2023 року спадкоємцями після смерті [PERSON] є двоюрідні онуки померлої, а саме: [PERSON] , [INFO] , неповнолітній [PERSON] , [INFO] /т. ІІІ, а.с. 43/. 14 березня 2024 року постановами приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В. №№68/02-31, 69/02-31, відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під номером [ADDRESS] , оскільки квартира зареєстрована за іншою особою /т.ІІІ, а.с. 59, 60/. 08 серпня 2024 року до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В. надійшла заява від недієздатної [PERSON] в особі опікуна [PERSON] про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом /т.ІІІ, а.с. 62/. 13 серпня 2024 року постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В. № 191/02-31, відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі недієздатній [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру під номером [ADDRESS] , оскільки квартира зареєстрована за іншою особою /т.ІІІ, а.с. 73/. Відповідно до даних довідки від 13 серпня 2024 року за № 190/02-14/51/2023, виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В., станом на 13 серпня 2024 року в межах спадкової справи № 51/2023 зберігаються (подані) заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , від рідної племінниці померлої - недієздатної [PERSON] , двоюрідних онуків померлої [PERSON] та [PERSON] /т.ІІІ, а.с. 81/. Встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON] « [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується актовим записом № 111 від 29 листопада 1937 року про народження [PERSON] , [INFO] та відомостями, викладеними у архівній довідці Державного архіву Київської області від 02 лютого 2024 року за № 01-43/123 (1) /т.ІІІ, а.с. 49/. [PERSON] є сином [PERSON] «Яковлевіча» та [PERSON] , що підтверджується актовим записом № 64 від 18 листопада 1935 року про народження [PERSON] [INFO] та відомостями, викладеними у архівній довідці Державного архіву Київської області від 02 лютого 2024 року за № 01-43/123 (1) /т.ІІІ, а.с. 51/. Відповідно до експертного висновку № 056/328-n/2 від 01 березня 2024 року, складеного Українським бюро лінгвістичних експертиз, українські записи особового імені Палажка (архівна довідка про народження, записи [PERSON] , мати [PERSON] ) і [PERSON] (архівна довідка про народження, записи [PERSON] , мати [PERSON] ) в документах, наданих для експертизи, є ідентичними /т. ІІІ, а.с. 52/. [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /т. ІІІ, а.с. 10/. [PERSON] (колишнє прізвище - [PERSON] ) є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /т.ІІІ, а.с. 66/. 20 грудня 2022 року рішенням Ірпінського міського суду Київської області у справі № 367/6266/21, [PERSON] , [INFO] , визнано недієздатною, встановлено опіку та призначено [PERSON] опікуном /т.ІІІ, а.с. 71-72/. [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /т. ІІІ, а.с. 9/. [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] /т. ІІІ, а.с. 27/. ІV. Позиція суду та оцінка аргументів учасників розгляду Щодо позовних вимог Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах Держави в особі Київської міської ради до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору - недієздатна фізична особа [PERSON] , від імені та в інтересах якої діє її опікун - [PERSON] про визнання спадщини відумерлою та витребування майна, суд зазначає наступне. Так, за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 Цивільного кодексу України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України). Відповідно до статей 1216, 1217 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 Цивільного кодексу Україна). Згідно з частиною першою статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За правилами статті 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За правилами частин першої, третьої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статті 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 Цивільного кодексу України). Відповідно до частин першої-третьої статті 1277 Цивільного кодексу України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Відумерлою є спадщина, визнана такою на підставі встановлення судом існування (чи не існування) кількох юридичних фактів: факту смерті спадкодавця, відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від спадщини, неприйняття спадкоємцями спадщини чи відмови від її прийняття, дотримання органом місцевого самоврядування відповідної процедури. Враховуючи, що після смерті [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулися рідна племінниця померлої - недієздатна [PERSON] , двоюрідні онуки померлої - [PERSON] та неповнолітній [PERSON] , що підтверджується копією спадкової справи № 51/2023, яка заведена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В., та беручи до уваги той факт, що позивач не вжив належних заходів для встановлення спадкоємців померлої [PERSON] , суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді. За наведених обставин позовні вимоги Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах Держави в особі Київської міської ради про визнання спадщини відумерлою, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог третьої особи, яка заявляє самостійні права на предмет спору, [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , суд зазначає наступне. Як вбачається, третя особа неповнолітній [PERSON] є двоюрідним онуком померлої. Разом з тим, третя особа недієздатна фізична особа [PERSON] є рідною племінницею померлої [PERSON] та відповідно до статті 1265 ЦК України є спадкоємцем за законом п`ятої черги. [PERSON] визнана недієздатною рішенням Ірпінського міського суду від 23 вересня 2016 № 367/8178/15-ц, яке набрало законної сили 04 жовтня 2016 року. Рішенням Ірпінського міського суду від 20 грудня 2022 року по справі № 367/6266/21, [PERSON] , [INFO] , який є сином недієздатної [PERSON] , призначено її опікуном. Згідно статті 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до частини 1 статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно частини 4 статті 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голяченко М.В. 07 вересня 2023 року заведена спадкова справа за № 51/2023 після померлої [PERSON] . Відповідно до довідки приватного нотаріуса КМНО Голяченко О.М. від 13 серпня 2024 року № 190/02-14/51/2023, станом на 13 серпня 2024 в спадковій справі зберігаються (подані) заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] від рідної племінниці померлої - недієздатної [PERSON] , [INFO] ; двоюрідного онука померлої - [PERSON] , [INFO] ; двоюрідного онука померлої - неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Родинні відносини [PERSON] та [PERSON] підтверджуються наступними документами: свідоцтвом про народження [PERSON] , серія [NUMBER] (батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ); свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] , серія [NUMBER] (відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »); архівною довідкою від 02 лютого 2024 року № 01-43/122(1) (актовий запис № 64 від 18 листопада 1935 року про народження [PERSON] (батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ); архівною довідкою від 02 лютого 2024 року № 01-43/123(1) (актовий запис № 111 від 29 листопада 1937 року про народження [PERSON] (батько - [PERSON] , мати - [PERSON] ); експертним висновком від 01 березня 2024 року № 056/328-п/3 (імена [PERSON] та [PERSON] є ідентичними). Таким чином, спадкодавець [PERSON] та [PERSON] є рідними братом та сестрою. [PERSON] є батьком [PERSON] . [PERSON] змінено прізвище на [PERSON] в зв`язку з одруженням з [PERSON] . При цьому, [PERSON] та [PERSON] є родичами наступного ступеня споріднення та за правилами положень статті 1265 ЦК України, вони усуваються від спадкування родичом ближчого ступеня споріднення - [PERSON] . Разом з цим, постановою приватного нотаріуса КМНР Голяченко М.В. від 13 серпня 2024 року № 191/02-31 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - посвідченні (видачі) недієздатній [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , після смерті її рідної тітки - [PERSON] , оскільки за інформацією від 13 серпня 2024 року № 390714390 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дана квартира належить іншій особі. Так, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира на даний час належить [PERSON] , який нібито набув на неї право власності на підставі договору дарування квартири від 25 червня 2009 року № 1813, отримавши її в дар від [PERSON] . Договір дарування квартири від 25 червня 2009 року № 1813 було викладено на спеціальному бланку нотаріального документа серії ВМЕ № 287947, посвідчено приватним нотаріусом КМНО Грицаєнко Василем Васильовичем та зареєстровано в реєстрі за № 1813. Інформацію про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , внесено приватним нотаріусом КМНО Дашицькою Л.Л. 28 липня 2021 року, за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 28 липня 2021 № 59651643. Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 42021102100000173 встановлено, що договір дарування від 25 червня 2009 року № 1813, який нібито укладений між [PERSON] та [PERSON] , приватним нотаріусом КМНО Грицаєнко В.В. не посвідчувався. Органом досудового розслідування встановлео, що [PERSON] за попередньою змовою із [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , перебуваючи 14.09.2021 року в приміщенні приватного нотаріуса КМНО Іванової С.М., намагалися продати добросовісному покупцю квартиру [ADDRESS] , право власності на яку попередньо зареєстровано на підставі підробленого договору дарування від 15 липня 2009 року, заволодівши грошовими коштами в особливо великих розмірах. При цьому, відповідно до інформації, викладеної в листах Київського державного нотаріального архіву № 03086/021-21 від 14 вересня 2021 року, № 3906/01-21 від 25 жовтня 2021 року, № 3905/01-21 від 25 жовтня 2021 року, № 130/01-21 від 12 січня 2022 року приватним нотаріусом КМНО Грицаєнко В.В. 25 червня 2009 року на спеціальному бланку нотаріальних документів серії ВМЕ № 287947 було посвідчено договір купівлі-продажу за реєстровим номером № 485, предметом якого є квартира, яка розташована за іншою адресою, сторони договору є іншими, а 15 липня 2009 року міститься запис № 1813 про посвідчення договору дарування, викладеного на спеціальному бланку нотаріальних документів серії ВМЕ № 288078, 288079. Таким чином, з обставин кримінального провадження та позовної заяви Шевченківської окружної прокуратури вбачається, що договір дарування квартири від 25 червня 2009 року № 1813 фактично не укладався, як юридичний факт не відбувся та не міг породити будь-яких законних правових наслідків, а отже не є правовою підставою для набуття [PERSON] право власності на спірну квартиру, є нікчемним за своєю правовою природою, тому не потребує додаткового визнання його недійсним за рішенням суду. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного суду від 18 грудня 2019 року у справі № 755/9182/17, від 14 квітня 2021 року у справі № 753/11965/19. Крім цього, як вбачається з протоколу від 07 грудня 2022 року допиту відповідача - [PERSON] , у статусі підозрюваного за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42021102100000173, [PERSON] стверджує, що договір дарування квартири від 25 червня 2009 року № 1813 з [PERSON] він не підписував і в дар квартиру не приймав. Оригінал вказаного договору дарування він ніколи не бачив і не подавав його для державної реєстрації права власності. З огляду на це, суд бере до уваги той факт, що [PERSON] не вважає себе власником квартири [ADDRESS] . Така ж сама позиція викладена у відзиві на позовну заяву представника відповідача. З огляду на вищезазначене, оскільки договір дарування квартири від 25 червня 2009 року № 1813 не підписувався його сторонами, відповідно не може слугувати підтвердженням волевиявлення [PERSON] щодо передання в дар квартири [PERSON] . Також слід зазначити, що за життя [PERSON] 27 лютого 1996 року було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Двадцятої київської державної нотаріальної контори за № 4у-58, на користь рідного брата - [PERSON] (батька недієздатної [PERSON] ), який помер [INFO] , так і не прийнявши спадщину. Згідно зі статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно він особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Пунктом 3 частини першої статті 388 ЦК України встановлено, що в разі придбання майна за відплатним договором в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадку, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до частини третьої статті 388 ЦК України, якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном (04 липня 2023 року Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в рамках справи № 641/8266/16-ц, провадження № 61-5131св20 (ЄДРСРУ № 112087843). У постанові Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 вказано, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребовувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених статтею 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього. Аналогічні висновки містяться у постановах Верховного Суду від 14 квітня 2021 року в справі № 754/11747/18 (провадження № 61-22947св19), від 23 лютого 2022 року у справі № 201/4783/19 (провадження № 61-10587св20), від 07 грудня 2022 року у справі № 757/2618/14-ц (провадження № 61-4958св21), від 15 березня 2023 року у справі № 759/8653/17 (провадження № 61-15468св19) та від 18 квітня 2023 року у справі № 674/839/21 (провадження № 61-9594св22). Таким чином, оскільки відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, право на витребування майна від добросовісного набувача, передбачене статтею 388 ЦК України, переходить до спадкоємців власника. До подібного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах: від 20 квітня 2021 року у справі № 727/967/16-ц (провадження № 61-14293св19), від 22 червня 2022 року у справі № 335/8468/18 (провадження № 61-8286св21), від 14 червня 2023 року у справі № 715/2438/21 (провадження № 61-748св23), від 14 червня 2023 року у справі № 757/23492/13-ц (провадження № 61-11014св20), від 19 червня 2023 року у справі № 521/4328/16 (провадження № 61-4268св23) та інших. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] про витребування на її користь спірної квартири, що в свою чергу виключає можливість задоволення позову третьої особи, яка заявляє самостійні права на предмет спору, [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , до Шевченківської окружної прокуратури міста Києва, яка діє в інтересах Держави в особі Київської міської ради, та [PERSON] про скасування рішення приватного нотаріуса про державну реєстрацію права власності, скасування державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права власності. V. Розподіл судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За частиною шостою статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином в дохід Держави з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 15 140, 00 грн. Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно з пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Європейський Суд з прав людини повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: approved