Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

25.07.2025 до суду через систему «Електронний суд» надійшов позов ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позов мотивований тим, що 07.07.2021 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" був укладений електронний договір №4429825 про надання споживчого кредиту на суму кредиту 6500 грн 00 коп, строком на 30 днів. 04.02.2022 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладений Договір факторингу №04-02-01/2022. 10.03.2023 укладено договір №10-03/2023/01 відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР", отже позивач набув право вимоги до відповідача. Через невиконання відповідачем взятих зобов`язань за вказаним вище кредитним договором позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у сумі 21174 грн 68 коп, з яких: 6500 грн 00 коп - тіло кредиту; 14560 грн 00 коп - нараховані проценти, 104 грн 00 коп інфляційні збитки, 10 грн 68 коп нараховані 3 % річних, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн 00 коп. Ухвалою від 28.07.2025 позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі; постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін; призначено перше судове засідання по суті, на судове засідання викликані сторони; визначені строки для подачі заяв по суті. Ухвалою від 11.08.2025 розгляд справи відкладений через неявку відповідача, який про місце, день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Представник позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву слухати справу без його участі, позов підтримав повністю та просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач на судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Клопотання про відкладення розгляду справи та відзив до суду не надходили. Причини неявки суду невідомі. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаних вище осіб за наявними в ній доказами. Ухвалою суду від 16.09.2025 постановлено проводити заочний розгляд справи. Оскільки учасники справи на судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 07.07.2021 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та відповідачем за допомогою Інформаційно-телекомунікаційної системи ТОВ ""АВЕНТУС УКРАЇНА" був укладений електронний договір №4429825 про надання споживчого кредиту на суму кредиту 6500 грн 00 коп, строком на 30 днів, який зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним, вказаного в п.1.5,1, п.1,5,2, п.1.7,1, п.1.7.2, п.1.8.2 цього Договору. Так, стандартна процентна ставка становить 1,90% в день. Орієнтовна реальна річна процентна ставка, за стандартною ставкою становить 24079,41% річних, за зниженою ставкою 12133,74 % річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту за стандартною ставкою 10205 грн 00 коп, за зниженою ставкою 9649 грн 25 коп. Додатком №1 до вказаного вище договору погоджена Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит: сума кредиту 6500 грн 00 коп, проценти за користуванням кредиту. Отже, сторони узгодили розмір кредиту, денну процентну ставку за стандартною ставкою та зниженою процентної ставки. Договір укладений та підписаний сторонами в електронній формі, зокрема відповідачем договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором "С781710". ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" виконало свої зобов`язання за кредитним договором у повному обсязі, надало відповідачу [PERSON] кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором. Згідно з п.3.1. кредитного договору нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту (включаючи періоди пролонгації та автопролонгації), виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт». Відповідно до п.5.4 кредитного договору споживач зобов`язаний у встановлений договором строк повернути кредит, сплатити проценти, штрафи та пені (у разі наявності) та інші платежі, передбачені договором. Пунктом 6.1 кредитного договору передбачено, що сторони домовились, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно Графіка платежів, крім випадку, передбаченого пп.6.1.1 договору. В порушення умов договору відповідач [PERSON] не сплатив "АВЕНТУС УКРАЇНА" грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Згідно з розрахунком ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №4429825 від 07.07.2021 у розмірі 21174 грн 68 коп, з яких: 6500 грн 00 коп - тіло кредиту; 14560 грн 00 коп - нараховані проценти, 104 грн 00 коп інфляційні збитки, 10 грн 68 коп нараховані 3 % річних, витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422 грн 40 коп та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 13000 грн 00 коп. Підпунктом 3 п. 5.1 кредитного договору передбачено, що "АВЕНТУС УКРАЇНА" має право укладати договори щодо відступлення права вимоги за договором або договори факторингу з будь-якою третьою особою без окремої згоди споживача. 04.02.2022 між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір №04-02-01/2022, за умовами якого ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" зобов`язується відступити за плату право грошової вимоги до позичальників, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» зобов`язується, здійснивши фінансування в порядку передбаченому цим договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" і стає новим кредитором за договорами про надання фінансових послуг, укладених між ТОВ "АВЕНТУС УКРАЇНА" і боржниками. За цим Договором ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» одержує право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових зобов`язань за договорами про надання фінансових послуг, право вимоги за якими передається. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору №04-02-01/2022, ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №4429825 від 07.07.2021. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Передбачене частиною другою статті 625\~ЦК України нарахування трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Таким чином, за розрахунком ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відповідач зобов`язаний сплатити 3% річних за користування грошовими коштами за період з 04.02.2022 по 23.02.2022 в сумі 10 грн 68 коп та інфляційні втрати в сумі 104 грн 00 коп. 10.03.2023 між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" укладено договір №10-01/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступає шляхом продажу ТОВ "КОЛЛЕКТ\~ЦЕНТР" належні його, а ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до боржників, зазначених у додатках №1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за договорами позики (кредитними договорами), з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них. Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору ТОВ "КОЛЛЕКТ ЦЕНТР" набуло право грошової вимоги до відповідача [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту №4429825 від 07.07.2021 у розмірі 21174 грн 68 коп, з яких: 6500 грн 00 коп - тіло кредиту; 14560 грн 00 коп - нараховані проценти, 104 грн 00 коп інфляційні збитки, 10 грн 68 коп нараховані 3 % річних. Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконував через, що виникла заборгованість в сумі 21174 грн 68 коп, з яких: 6500 грн 00 коп - тіло кредиту; 14560 грн 00 коп - нараховані проценти, 104 грн 00 коп інфляційні збитки, 10 грн 68 коп нараховані 3 % річних. Частиною 1 статті 15\~ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом ст.626, 628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно до ст.526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. За положеннями п.1 ч.1 ст.512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Відповідно до статті 1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписами ч.1 ст.1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі ст.1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст.512\~Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правовиком (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.514\~цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У статті 3 Закону України\~"Про\~електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що ти) підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Частина 5 статті 11 ЗУ "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 ЗУ "Про\~електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Враховуючи викладене вище, те, що відповідач зобов`язання свої не виконала, суд вважає за необхідне стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом (тілом кредиту) у сумі 21174 грн 68 коп, з яких: 6500 грн 00 коп - тіло кредиту; 14560 грн 00 коп - нараховані проценти, 104 грн 00 коп інфляційні збитки, 10 грн 68 коп нараховані 3 % річних. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає наступне. Статтею 59\~Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.15\~ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п.12 ч.3 ст.2 ЦПК України). Відповідно до ч.ч.1,3 ст.133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). У ч.2 ст.137\~ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1)розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.4 ст.263 ЦК України). У постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що з аналізу ч.3 ст.141\~ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях ч.ч.5,6 ст.137\~ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. У додатковій постанові Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18 лютого 2022 року у справі №925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд повинен враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Верховний Суд у додатковій постанові у справі №201/14495/16-ц від 30вересня 2020 року (провадження №61-22962св19), зазначив, що підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, її розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд, зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial