Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною заявою, в якій просила: - встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу - диплома серії [NUMBER] , виданого 30.06.1987 Комунарським гірничо-металургійним інститутом, реєстраційний номер 691. Свої вимоги заявник обґрунтовувала тим, що у 1982 році вступила до Комунарського гірничо-металургійного інституту та після його закінчення у 1987 році отримала диплом серії [NUMBER] , в якому у зв`язку з невірним перекладом неправильно було зазначено її прізвище « [PERSON] », що не співпадає з даними у паспорті та довідці про присвоєння ідентифікаційного номера, де зазначено її прізвище « [PERSON] ». Заявник наголосила, що для виправлення цієї помилки у дипломі зверталась до Міністерства освіти і науки України, але отримала відмову, оскільки встановити факт здобуття вищої освіти до 2000 року можливо лише за рішенням суду. На думку заявника, є всі підстави для встановлення факту належності їй зазначеного диплома, оскільки наявна лише розбіжність в одній літері українською мовою, а всі інші особисті дані співпадають. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 23 червня 2025 року відкрито окреме провадження у справі, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні [PERSON] підтримала заяву з наведених у ній мотивів. Представник заінтересованої особи Міністерства освіти і науки України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що у 1982 році позивач вступила до Комунарського гірничо-металургійного інституту, а у 1987 році закінчила повний курс навчання за спеціальністю «Економіка і організація будівництва» з присвоєнням кваліфікації інженера-економіста, що підтверджується копією диплома серії [NUMBER] , реєстраційний номер 691. Згідно з копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , а також копією довідки про присвоєння ідентифікаційного номера [PERSON] , прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено як « [PERSON] ». Із копії диплома вбачається, що прізвище українською мовою зазначено як « [PERSON] », тоді як російською мовою написання збігається з паспортом та підтверджувальними документами позивача. Неможливість підтвердження факту здобуття вищої освіти в Комунарському гірничо-металургійному інституті підтверджуються відповіддю Міністерства освіти і науки України № 3/4453-25 від 26.05.2025 про відмову у виправленні помилки та відповіддю Східноукраїнського національного університету імені Володимира Даля № 01.1-16/327 від 15.08.2025. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справу про встановлення факту, що має юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. Пунктом 6 частини 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.95 при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення" коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали документи не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України громадяни мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. З урахуванням наданих заявником доказів, оскільки неправильне написання прізвища заявника [PERSON] , у правовстановлюючому документі - дипломі серії [NUMBER] , виданого 30.06.1987 Комунарським гірничо-металургійним інститутом, реєстраційний номер 691, створює перешкоди для підтвердження факту навчання в Комунарському гірничо-металургійному інституту, заявлені вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved