Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

01.07.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить стягнути з відповідача шкоду, заподіяну водним живим ресурсам у розмірі 31671,00 грн. на користь Харківської міської територіальної громади в особі Харківської міської ради; стягнути з відповідача судовий збір, сплачений Харківською обласною прокуратурою. На обґрунтування позовної заяви зазначає, зокрема, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення №000033 від 11.06.2024 встановлено, що [PERSON] 11.06.2024 о 04 год. 20 хв. Здійснював вилов риби в Журавлівському водосховищі р. Харків неподалік мосту по вул. Героїв Праці Київського району м. Харкова забороненим для любительського рибальства знаряддям лову рибацькою сіткою 1 (одна) шт. з льоси та вловив рибу: карась сріблястий 17 шт., лин 3 шт, чим завдав збитків рибному господарству України на загальну суму 31671,00 грн. Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги пп. 1 п. 1 розділу IV Правил любительського та спортивного рибальства, ст. 38 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст. 27 Закону України «Про тваринний світ». Однак, [PERSON] здійснював вилов риби забороненими знаряддями лову - «льосовими сітками», тобто займалися промисловим виловом риби не маючи відповідного дозволу. Постановою Київського районного суду м. Харкова від 25.07.2024 у справі №953/5981/24 визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням з конфіскацією знаряддя вчинення правопорушення - сітки з льоси 1 шт. відповідно до квитанції № 033 від 11.06.2024. Вказана постанова суду не оскаржувалася та набрала законної сили. Згідно з таксами для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) України (крім континентального шельфу України, виключної (морської) економічної зони України), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1042 від 29.09.2023, Управлінням Державного агентства меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області проведено розрахунок збитків, нанесених рибному господарству України незаконними діями, які склали 31671 гривень, які до цього часу [PERSON] до бюджету добровільно не відшкодовано. Таким чином, [PERSON] зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати завдані навколишньому природному середовищу збитки в сумі 31671,00 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2025, розгляд вказаної справи визначено судді Київського районного суду м. Харкова Муратовій С.О. (а.с. 67). Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 09.11.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вказаною позовною заявою; розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 69). 21.07.2025 до Київського районного суду м. Харкова надійшли письмові пояснення т.в.о. начальника Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області Дриль В. щодо позову Київської окружної прокуратури, в яких просив задовольнити позовну заяву Київської окружної прокуратури м. Харкова в повному обсязі (а.с. 71-73). На обґрунтування пояснень зазначила, зокрема, що позовну заяву Київської окружної прокуратури підтримує в повному обсязі. Відповідач з порушенням вимог правил любительського рибальства здійснив незаконний вилов водних біоресурсів забороненим знаряддям лову. Обчислення розміру завданої шкоди здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.09.2023 №1042 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біоресурсів». Відповідно до ст.ст. 47, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» заподіяна державі шкода внаслідок порушення природоохоронного законодавства підлягає відшкодуванню у повному обсязі і стягується до місцевого бюджету, в даному випадку до бюджету Харківської міської ради. Таким чином, порушені відповідачем вимоги природоохоронного законодавства призвели до зменшення водних біоресурсів України, чим завдано шкоди державі. В судовому засіданні прокурор в інтересах держави Добронос Д.С. підтримала позовну заяву, просила її задовольнити. Відповідач Василенко М.І. в судовому засіданні визнав позовну заяву. В судове засідання представник Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляду справи, 26.08.2025 до канцелярії суду надійшло клопотання т.в.о. начальника Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області Дриль В., в якому він зазначає, що позовну заяву Київської окружної прокуратури підтримує в повному обсязі. Зазначену справу просить розглядати без участі представника Управління (а.с. 88). Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного. Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Стороні зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Вимоги ч. 1 ст. 4 ЦПК України передбачають, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим ЦПК України випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч.1 ст. 15 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані (у письмовій або електронній формі, речовими об`єктами, висновками експертів, показаннями свідків), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України в цивільному судочинстві діє принцип диспозитивності, згідно якого кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ХА №000033 від 11.06.2024, 11.06.2024 о 04.20 год. [PERSON] ловив рибу на Журавлівському водосховищі на річці Харків неподалік мосту по вул. Героїв Праці Київського району, забороненим для любительського рибальства знаряддям лову рибацькою сіткою 1 (одна) шт. з льоси та вловив рибу: карась сріблястий 17 шт., лин 3 шт., чим своїми діями [PERSON] порушив пп. 1 п. 1 розділу IV Правил любительського рибальства, та вчинив адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 85 КУпАП (а.с. 19). Постановою Київського районного суду м. Харкова від 25.07.2024 визнано [PERSON] , [INFO] , у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП; [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 4 ст. 85 КУпАП, на підставі ст. 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням з конфіскацією знаряддя вчинення правопорушення сітки з льоси 1 шт., відповідно до квитанції №033 від 11.06.2024; провадження по адміністративній справі у відношенні [PERSON] за ч. 4 ст. 85 КУпАП закрито (а.с. 23-25). Як вбачається з розрахунку матеріальної шкоди, здійсненого згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29.09.2023 № 1042 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біоресурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біорееурсів», відповідачем [PERSON] було завдано збитки рибному господарству України на загальну суму 31671,00 грн., з якої: карась сріблястий 17 шт. (загальною сумою 26877 гри.), лин 3 шт. (загальною сумою 4794 грн.) (а.с. 22). Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України та згідно з ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 82 ЦПК України передбачені підстави звільнення від доказування, зокрема, згідно з ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до Положення про Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області, затвердженого наказом Держрибагентства від 15.02.2024 № 77, основним завданням Харківського рибоохоронного патруля є реалізація повноважень Держрибагентства у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання і відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, меліорації земель. Згідно зі статтею 60 Закону України «Про тваринний світ» посадові особи спеціально уповноважених центральних органів виконавчої влади та їх територіальних органів, що здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, відповідно до закону мають право визначати розмір збитків, завданих об`єктам тваринного світу, за затвердженими таксами та методиками. Статтею 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» та Положенням про Управління, визначені повноваження посадових осіб органів рибоохорони, зокрема: визначати розмір збитків, завданих рибному господарству, за затвердженими таксами та методиками; подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біорееурсів. Обчислення розміру завданої шкоди здійснюється відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.09.2023 № 1042 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, завданої порушенням законодавства про рибне господарство внаслідок незаконного добування (вилову), знищення або пошкодження водних біорееурсів, а також незаконного знищення чи погіршення середовища існування водних біорееурсів». Так, відповідно до ст. 27 Закону України «Про тваринний світ» у порядку загального використання об`єктів тваринного світу громадянами, у випадках, передбачених законодавством, дозволяється безоплатне любительське і спортивне рибальство для особистого споживання (без права реалізації) у визначених відповідно до законодавства водних об`єктах загального користування у межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову і за умови додержання встановлених правил рибальства. В інших випадках любительське і спортивне рибальство здійснюються на праві спеціального використання об`єктів тваринного світу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України відповідно до цього та інших законів. Статтею 52-1 Закону України «Про тваринний світ» для добування об`єктів тваринного світу забороняються виготовлення, збут, застосування, зберігання отруйних принад, колючих, давлячих та капканоподібних знарядь лову, електроловильних систем (електровудок), електрогону, петель, самоловів, самострілів, вибухових речовин, пташиного клею та монониткових (волосінних) сіток (крім тих, що призначені для промислового лову), а також інших засобів, заборонених законом. Забороняються знаряддя добування об`єктів тваринного світу, що призводять до калічення диких тварин, їх страждань та масового безконтрольного знищення. Відповідно до розділ 4 п. 1 п.п. 1 Правил любительського рибальства, затверджених наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.09.2022 № 700, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.11.2022 за № 1412/38748, забороняється добування (вилов) такими знаряддями: сітками та пастками усіх типів та конструкцій, а також іншими сітковими знаряддями добування (вилову). Відповідно до вимог ст. 13 Конституції України, ст. 5 Закону України «Про тваринний світ» об`єкт тваринного світу, які перебуваються у стані природної волі і знаходяться в межах території України, її континентального шельфу та виключної (морської) економічної зони, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника об`єктів тваринного світу, які є природним ресурсом загальнодержавного значення, здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством. Згідно зі ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» шкода, завдана рибного господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської діяльності та іншої діяльності, підлягає за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Відповідно до ст.ст. 47, 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» заподіяна державі шкода внаслідок порушення природоохоронного законодавства підлягає відшкодуванню у повному обсязі і стягується до місцевого бюджету, в даному випадку до бюджету Харківської міської ради. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистими немайновими правами фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, які її завдала. В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів. Виходячи з викладеного, враховуючи досліджені судом докази, визнання відповідачем позовної заяви, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги Управління Державного агентства з розвитку меліорації, рибного господарства та продовольчих програм у Харківській області про відшкодування шкоди, завданої водним біоресурсам засновані на законі, підтверджуються належними та достатніми доказами, вина відповідача в порушенні правил рибальства і спричиненні шкоди встановлена постановою суду, яка набрала законної сили, а розрахунок розміру шкоди проведено відповідно до чинних нормативних актів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача на користь позивача суми на відшкодування шкоди у розмірі 31671,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У зв`язку із задоволенням позову на підставі вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 3 028,00 грн. (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved