Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

1. Стислий виклад позицій сторін [PERSON] звернувся до суду з вище вказаним позовом, в якому просить стягнути з держави російська федерація на її користь 7365135 гривень моральної шкоди, що еквівалентно 150000 (сто п`ятдесят тисяч) євро за офіційним курсом Національного банку України. На обґрунтування свого позову зазначила, що вона проживала з серпня 2002 року по липень 2014 року в Луганській області м. Свердловськ (на теперішній час м. Довжанськ), та користувалась службовою квартирою. У 2014\~році російська\~федерація внаслідок\~проведення незаконного\~референдуму та\~агресивної політики\~захопила частину\~території України,\~в тому\~числі Автономну\~Республіку Крим\~і місто\~Севастополь.\~З метою\~уникнення негативних\~наслідківзбройного конфлікту,\~тимчасової окупації,\~повсюдних проявів\~насильства,\~порушень прав\~людини позивачка\~з сім`єю\~переїхала до\~м.\~Херсон.З липня 2014 року по 2021 року проживала у м. Херсон, орендувала квартиру. ЇЇ чоловік через збройне вторгнення втратив роботу, вони почали сваритися, що почало руйнувати сім`ю та в жовтні 2015 року вони розлучились. Вона була змушена окремо винаймати житло в м. Херсоні. У березні-квітні 2014 року її дитина хворіла на бронхіт у зв`язку з переохолодженням, оскільки доводилось постійно шукати укриття та безпечні місця для перебування, що в подальшому переросло в бронхіальну астму та отримання інвалідності. Дитина потребувала значних фінансових витрат на лікування, проте позивач не мала достатнього доходу для забезпечення цих потреб. В зв`язку з службовою необхідністю, оскільки позивачка є військовослужбовцем з 1998 року та учасником бойових дій, вона була переведена для подальшого проходження служби до м. Маріуполя Донецької обл. та з лютого 2021 року по березень 2022 року проживала та була зареєстрована в м. Маріуполь. 24.02.2022 російська федерація здійснила широкомасштабну військову агресію проти України, в результаті чого позивач була змушена повторно покинути місце постійного проживання з метою уникнення можливої фізичної розправи, захоплення в полон ворогами, що підтверджується рішенням суду від 25.04.2025 (справа № 686/8054/25). По прибуттю в м. Хмельницький в березні 2022 року позивач та її донька знову були зареєстровані як внутрішньо переміщені особи. Через безпідставну збройну агресію російської федерації позивач залишилася на межі виживання, оскільки не має власного житла, грошей, має проблеми із здоров`ям внаслідок перенесених стресів. Крім того, зазнала душевних страждань і приниження, перенесла стрес та побоювання за свою безпеку, безпеку своїх рідних, порушенні життєві зв`язки, вживала додаткових зусиль для організації свого життя. Неодноразово зверталась для отримання психологічної допомоги, потрапляла на лікування до різних закладів охорони здоров`я на нервовому підґрунті, в результаті чого в кінці 2014 року була прооперована в терміновому порядку та втратила можливість відчути щастя материнства вдруге. Позивачка в судове засідання не з`явилася, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання представника не направив, про час та місце слухання справи вважається повідомленим належним чином. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимоги на предмет спору,- Міністерства закордонних справ України, в судове засідання не з`явився, в своїх поясненнях зазначив, що у зв`язку із порушенням російською федерацією цілей та принципів статуту ООН,Гельсінського Заключного акта, Паризької Хартії для Нової Європи та ряду інших документів ОБСЕ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, МЗС 24.02.2022 нотифіковано МЗС рф про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією від 14.02.1992. Просив справу слухати за його відсутності. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд справи провести за відсутності позивача і представників відповідача та третьої особи в судовому засіданні, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. 2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 29.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 15.08.2025. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 15.08.2025 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду на 01.09.2025. 15.09.2025 розгляду справи закінчено ухваленням заочного рішення суду по суті заявлених вимог. 3. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин Встановлено, що [PERSON] є громадянкою України, що підтверджується копією її паспорта, наявною у справі (арк. спр. 10), з 1998 року призвана [INFO] (арк. спр. 29). В неї є донька [PERSON] , [INFO] (арк. спр. 31). 11.05.2011 позивачці у м. Свердловськ Луганської області було надано службове житло на сім`ю з чотирьох осіб її, чоловіка, доньку, свекра (арк. спр. 30), де вона з сім`єю і проживала (арк. спр. 11, 34). Внаслідок окупації в 2014 році частини території України російською федерацією позивачка з донькою вимушені були змінити місце проживання, 13.09.2018 і 14.09.2014 їх було взято на облік як внутрішньо переміщених осіб у м. Херсон (арк. спр. 11, 34). 08.05.2015 доньці позивачки діагностовано бронхіальну астму (арк. спр. 37), присвоєно статус дитини інваліда до 18 років (арк. спр. 36). 14.02.2020 доньці позивачки надано статус дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій та збройних конфліктів у зв`язку з тим, що вона зазначала психологічного насильства (арк. спр. 32). 12.02.2021 позивачка зареєструвала своє постійне місце проживання у м. Маріуполь (арк. спр. 18), куди переїхала в зв`язку з участю у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення (арк. спр. 17). Позивачка є учасником бойових дій, відповідний статус підтверджено з 05.05.2021 (арк. спр. 39). 01.11.2021 позивачка з донькою були взяті на облік як внутрішньо переміщені особи в м. Маріуполь (арк. спр. 12, 33). Внаслідок окупації Маріуполя російською федерацією позивачка з донькою знову змушені були змінити місце проживання. 13.06.2022 і 03.08.2022 позивачка і її донька відповідно взяті на облік як внутрішньо переміщені особи у м. Хмельницький (арк. спр. 13, 35), згодом позивачка працевлаштувалася у м. Хмельницький (арк. спр. 16). Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 25.04.2025 у справі № 686/8054/25 встановлено факт повторного вимушеного переселення з території м. Маріуполь Донецької області позивачки внаслідок збройної агресії російської федерації проти України та окупації частини території України (арк. спр. 19 20). У власності позивачки відсутнє нерухоме майно (арк. спр. 14). Впродовж 2014 2022 років позивачка неодноразово проходила лікування з приводу загострення ряду захворювань, в тому числі хронічних, зазнавала оперативного втручання (арк. спр. 21 29). 4. Мотивована оцінка доводів сторін. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. З 2014 року російська федерація здійснює збройну агресію проти України, тобто вчиняє дії, визначені статтею 3 Резолюції 3314 (ХХІХ) Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй від 14 грудня 1974 року, як акт збройної агресії. Згідно заяви Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків», текст якої схвалено постановою Верховної Ради України від 21 квітня 2015 року №337-VІІІ, збройна агресія російської федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року з тимчасової окупації Кримського півострову, зокрема, Автономної Республіки Крим і міста Севастополя (перша фаза збройної агресії). Друга фаза збройної агресії російської федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами російської федерації озброєні бандитські формування проголосили створення «Донецької народної республіки» (7 квітня 2014 року) та «Луганської народної республіки» (27 квітня 2014 року). Третя фаза збройної агресії російської федерації розпочалася 27 серпня 2014 року масовим вторгненням на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів збройних сил російської федерації. 24 лютого 2022 року розпочалася та триває ще одна фаза збройної агресії російської федерації проти України - повномасштабне вторгнення збройних сил російської федерації на суверенну територію України. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, на всій території України введено воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з ч.ч. 3, 5 ст. 23 ЦК України якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В деліктних правовідносинах юридичною підставою відповідальності, яка виникає внаслідок заподіяння шкоди, є склад цивільного правопорушення. До його елементів належать протиправна поведінка завдавача шкоди, настання шкоди, причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою завдавача шкоди, вина останнього. При цьому на потерпілого (позивача) покладається обов`язок довести факт неправомірної поведінки відповідача, заподіяння ним шкоди та її розмір, а також причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою завдавача шкоди та негативними наслідками. У свою чергу, відповідач має довести відсутність своєї вини у спричиненні шкоди потерпілому (позивачу). У разі вирішення спору судом розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються моральні втрати особи, що призвели до порушення її нормальних життєвих зв`язків і вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя. Також враховуються обставини, що призвели до погіршення або позбавлення можливості реалізації особою своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Суд вважає, що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України [PERSON] зазнала глибоких і тривалих (понад десять років) душевних страждань, стресу і страху за свої та неповнолітньої доньки життя, здоров`я, безпеку, змушена була неодноразово переселятися з місця постійного проживання, власного житла позбавлена, зазнала шкоди здоров`ю, тому слід стягнути з держави російська федерація на її користь у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої збройною агресією проти України, грошові кошти в оціненій позивачкою сумі 7365135 гривень. 5.\~Судові витрати Судовий збір в сумі 15140 грн., оскільки позивачка від його сплати звільнена, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved