Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

У липні 2025 року від представника ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» до суду надійшов вищевказаний позов, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму заборгованість за кредитним договором № 010/80460/82/1108348 від 31.05.2021 у розмірі 35 409,25 грн, судовий збір у розмірі 3 028 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 1 400 грн. В обґрунтування позову вказано, що 31.05.2021 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено договір № 010/80460/82/1108348, відповідно до якого банк відкрив картковий рахунок клієнту та надав послугу споживчого кредиту у формі кредитування рахунку з початковим розміром 10 000 грн. Банк свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу можливість користуватись кредитними коштами, однак останній порушив умови кредитного договору щодо повернення коштів. В подальшому від АТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» за плату передано право вимоги до відповідача. З огляду на вказане, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на його користь. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 19.05.2025 ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у відкритому судовому засіданні 17.09.2025. 15.09.2025 представник позивача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, відносно заочного розгляду не заперечує. 17.09.2025 відповідач [PERSON] подала до суду заяву про визнання позовних вимог, просить здійснювати розгляд справи без її участі та зменшити судовий збір на 50%. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. 10.11.2022 між Акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] підписано заяву про відкриття карткового рахунку та надання кредиту «Кредитна Картка» № 010/80460/82/1108348. Відповідно до Розділу 2 заяви, кредитодавець відкрив клієнту картковий рахунок та встановив поточний ліміт, розмір якого на дату початку кредитування становив 10 000 грн, з максимальним лімітом, в межах якого встановлюється поточний ліміт, який відповідно до умов кредитного договору становить 500 000 грн. Строк кредиту становить 48 місяців. Проценти за користування кредитом, в т. ч. за користування недозволеним овердрафтом-процентна ставка фіксована, становлять 45,0% річних. Також 10.11.2022 року сторонами договору підписано паспорт споживчого кредиту, в якому містяться, зокрема, основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості в рамках кредитування «Кредитна картка» для споживача, порядок повернення кредиту в рамках кредитування «Кредитна картка». В матеріалах справи міститься розписка [PERSON] від 31.05.2021 про отримання нею платіжної картки № [NUMBER] . Із виписки по рахунку за період з 28.06.2021 по 18.02.2022 вбачається, що відповідач користувалася кредитними коштами, що стверджено вказаними у виписці операціями. 20.02.2024 між АТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги № 114/2-67-F, відповідно до умов якого АТ «Райффайзен Банк» передає (відступає) за плату, а ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» приймає належні первісному кредитору права вимоги до боржників, в тому числі до відповідача за договором № 010/80460/82/1108348. В матеріалах справи містяться розрахунок заборгованості, вимога про сплату боргу, паспорт та картка платника податків відповідача.\~ При вирішенні справи суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини другої статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦПК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва. За статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що первісний позикодавець надавши відповідачу кредитні кошти, зобов`язання за договором виконав, при цьому позичальник порушив взяті на себе зобов`язання та не повернув отримані кошти. Згідно з матеріалами справи у відповідача наявна прострочена заборгованість за кредитним договором № 010/80460/82/1108348 у розмірі 35 409,25 грн, що є заборгованістю за дозволеним овердрафтом. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене та оцінюючи наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. На підставі вимог ч. 1 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, а також клопотання відповідача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 50 відсотків від ставки судового збору за подання до суду позовної заяви, тобто в розмірі 1 514 грн, а іншу частину сплаченого збору повернути позивачу з бюджету. Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем к розмірі 1 400 грн, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 133 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надані суду відповідні документи, а саме: договір № 14/06/2023 про надання правничої допомоги, укладений 14.06.2023 між ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» та Адвокатом Титаренко Владиславом Володимировичем; додаток № 1 до договору № 14/06/2023 про надання правничої допомоги; додаткова угода № 1 до договору № 14/06/2023 про надання правничої допомоги; замовлення № 1101 до договору № 14/06/2023 про надання правничої допомоги; акт виконаних робіт до замовлення № 1101 до договору № 14/06/2023 про надання правничої допомоги; платіжна квитанція № 829 від 31.03.2025 про сплату 1 400 грн за договором № 14/06/2023 про надання правничої допомоги; ордер серії АІ № 1927478; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ЗР № 21/2971 від 22.02.2022. Так, з наданих документів вбачається, що ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» прийняло від Адвоката Титаренка В.В. наступні послуги: аналіз судової практики - 400 грн (1 год.); аналіз матеріалів, отриманих від клієнта - 400 грн (1 год.); підготовка позовної заяви - 600 грн (1 год.). Отже, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, суд вважає, що наявні в матеріалах справи докази, які подані представником позивача, є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, адже цей розмір доведений документально, обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат, при цьому не встановлено підстав для зменшення вказаної суми. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на правничу допомогу в заявленому розмірі.

Outcome: approved