Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

[PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з вказаною заявою, в якій просила встановити факт її проживання однією сім`єю як жінки та чоловіка без шлюбу з [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , в період з 29.05.2020 до [INFO] . В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що [PERSON] з 09.10.2013 перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 29.05.2020 вони розлучилися, проте навіть після розірвання шлюб продовжили проживати разом як чоловік і дружина за адресою: [ADDRESS] , помирившись та налагодивши відносини, продовжували вести спільне господарство, повторно шлюб не реєстрували, оскільки не вбачали в цьому необхідності. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина, яка складається з квартири [ADDRESS] . Інших спадкоємців щодо майна [PERSON] немає. У зв`язку з наведеним, з метою реалізації спадкових прав після смерті [PERSON] , заявник звернулась з вказаною заявою до суду. Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 09.04.2025 відкрито провадження у справі. 28.04.2025 на адресу суду надійшли пояснення представника Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, в яких останній зазначив, що Оболонська районна в місті Києві державна адміністрація не може бути заінтересованою особою у вказаній справі, оскільки є місцевим органом виконавчої влади, при цьому саме міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами. Ухвалою суду від 01.07.2025 залучено до участі у справі у якості заінтересованої особи Київську міську раду. У судовому засіданні заявник та її представник заявлені вимоги підтримали з викладених у заяві підстав, просили встановити факт проживання заявника разом з померлим [INFO] [PERSON] однією сім`єю як жінки та чоловіка без шлюбу у період з 29.05.2020 (дати розірвання шлюбу) по [INFO] (дату смерті спадкодавця). Представник заінтересовані особи - Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Представник заінтересованої особи - Київської міської ради, у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Свідок [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що знайомий з заявником приблизно з 2010 року, а з померлим [PERSON] був знайомий ще зі школи, вони товаришували усе життя. Йому відомо, що у 2013 році заявник та [PERSON] зареєстрували шлюбу, про те, що шлюб було розірвано у 2020 році він навіть не здогадувався, оскільки заявник разом з [PERSON] весь час аж до смерті останнього проживали разом як сім`я. Свідки [PERSON] та [PERSON] , допитані у судовому засіданні, пояснили, що товаришують із заявницею та були також знайомі з [PERSON] . Підтвердили, що з 2010 року, у тому числі і після розірвання шлюбу у 2020 році, заявник та померлий [PERSON] продовжували жити разом як одна сім`я, вели спільне господарство, [PERSON] хворів, переніс інсульт, заявник доглядала його. Заслухавши пояснення заявника, представника заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 09.10.2013 між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровано шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 1770, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 09.10.2013. 29.05.2020 Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було складено актовий запис № 124 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , а також видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.11.2024. Як вбачається з матеріалів справи, заявник [PERSON] з 11.12.2012 зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , яка на підставі договору дарування від 05.03.2002, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Козак Н.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 121, належить [PERSON] . У вказаній квартирі станом на час відкриття спадщини був також зареєстрований і [PERSON] , що підтверджується листом Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації № 104-5674 від 22.07.2025. Згідно з відповіддю Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори № 2656/01-16 від 18.07.2025 спадкова справа до майна [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , станом на 18.07.2025 не перебуває у провадженні жодного нотаріуса м. Києва. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспрюваних прав. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу (п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. За ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 21, 23 Постанови № 7 від 30 травня 2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем,були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. За змістом частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до частини першої статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. У той же час, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки (частина друга статті 3 СК України). Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 встановлено, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. У постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 (провадження № 61-1623св19) зазначено, що проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно. Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всіх ознак, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц (провадження № 14-130цс19) зроблено висновок, що «вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України)». Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд розглядає справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Вирішуючи вимогу про встановлення факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки слід врахувати, що юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника (постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21. Вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, суд має установити факти: спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 554/8023/15-ц). З вищенаведеного вбачається, що факт, який просить встановити заявник, є юридичним, оскільки від його встановлення залежить виникнення особистих прав заявника та можливість безперешкодної реалізації її прав як спадкоємиці після смерті [PERSON] . Чинним законодавством не передбачений інший порядок його встановлення, він не пов`язаний з вирішенням спору про право та встановлення його іншим шляхом неможливе. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги заявника законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved