Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

У липні 2025 року позивач звернулась до Солом`янського районного суду м. Києва із вказаним позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просить визнати за нею право особистої приватної власності на транспортний засіб - автомобіль марки ТОYОТА,модель: АURIS тип: ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ ХЕТЧБЕК-В, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] та квартиру [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2025 для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Майстренка О.М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 06.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 11.09.2025, в якій відповідачу в порядку ст. 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) встановлено 15-денний строк для подання відзиву з викладенням заперечення проти позову. 01 вересня 2025 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшла заява відповідача в якій він позовні вимоги визнав в повному обсязі та просить розгляд справи проводити без його участі. Позивач в судове засідання не з`явилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі. За загальним правилом ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. Судом встановлено, що з 07 вересня 2001 року позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, про що зроблено відповідний актовий запис № 1750. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29.05.2025р. відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами (у письмовому провадженні) в цивільній справі № 760/10417/25 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. На підтвердження позовних вимог позивачем надано суду договір купівлі-продажу №0116/02/13 від 05.02.2013 автомобіля марки ТОYОТА,модель: АURIS тип: ЗАГАЛЬНИЙ ЛЕГКОВИЙ ХЕТЧБЕК-В, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER] , вартістю 182 000,00 грн., специфікацію даного автомобіля, Акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини, що має ідентифікаційний номер, про виявлені несправності і пошкодження та видаткову накладену №СМУ 00003067 від 08.02.2013. Також надано договір №П/1902-8 купівлі-продажу майнових прав від 19.02.2019 на квартиру [ADDRESS] , витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №197312727 від 23.01.2020. Заяву [PERSON] , якою він підтвердив купівлю його дружиною, [PERSON] автомобіля ТОYОТА,модель: АURIS за її власні кошти, який буде об`єктом права особистої приватної власності його дружини. Заяву [PERSON] , якою він підтвердив купівлю його дружиною, [PERSON] майнових прав на квартиру [ADDRESS] , за її власні кошти, який буде об`єктом права особистої приватної власності його дружини. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 06.05.2025 №16/02-31, винесеною приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бутенко І.О. позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з підстав відсутності згоди другого з подружжя на продаж нерухомого майна. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 06.05.2025 №17/02-31, винесеною приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бутенко І.О. позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з підстав відсутності згоди другого з подружжя на продаж рухомого майна. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідачем у відповідності до ст. 178 ЦПК України надіслано до суду заяву про визнання позову. Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п. 24 постанови від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов`язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були особистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв її одержанню. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України). Згідно зі ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Частиною 1 ст. 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про визнання майна особистою приватною власністю підлягає задоволенню.

Outcome: approved