Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

13.08.2025 року представник ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 33901,03 грн, а також судовий збір та витрати на правову допомогу в розмірі 9200,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 02.10.2019 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №491012166, відповідно до умов якого АТ «Альфа-Банк» надав позичальнику кредит в сумі 22337,84 грн, строк кредиту 60 місяців на споживчі потреб з відсотковою ставко 39,90 % річних. Договір кредитної лінії укладено з відповідачем в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який має силу договору, укладеного в письмовій формі та підписаний сторонами. АТ «Альфа-Банк» виконав умови кредитного договору та перерахував на рахунок відповідача безготівковим шляхом кошти в розмірі 22337,84 грн, в свою чергу позичальник не виконав умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів внаслідок чого виникла заборгованість. Згідно детального розрахунку заборгованості станом на 03.02.2021 загальний розмір заборгованості становить 33901,03 грн. 22.02.2021 між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ ФК «ФОРТ» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором відповідача. Таким чином, ТОВ ФК «ФОРТ» набуло статусу кредитора за кредитним договором від №491012166 від 02.10.2019. В подальшому, а саме 23.02.2021 між ТОВ ФК «ФОРТ» та ТОВ ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором відповідача. Таким чином, ТОВ ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором від №491012166 від 02.10.2019. Ухвалою судді від 15.08.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання. 20.08.2025 року представник позивача Плачинда Костянтин Олександрович звернувся з заявою про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. 25.08.2025 року на адресу суду надійшов відзив від віповідачки [PERSON] з проханням відмовити в задоволенні позовних вимог. Відзив обґрунтовано тим, що договір між компанією ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" та відповідачем не був укладений. Розмір заборгованості в суммі 33901,03 грн є необгрунтованим. В той же час, ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" не надано суду докази оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником публічної пропозиції на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб, тарифів , щоб в сукупності із заявою про приєднання свідчило б про укладений у належній формі договору між сторонами про надання послуг. Матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт належного ознайомлення відповідача з усіма істотними умовами договору. Відсутність підпису позичальника на умовах та правилах публічної пропозиції на укладення договору комплексного обслуговування фізичних осіб, фактично надає можливість ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" надавати умови в будь-якій редакції та стверджувати, що зазначені умови погоджені з Відповідачем. \~ \~ \~ \~ При цьому без наданих підтверджень про конкретно запропоновані позичальнику, ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" відсутність в анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування коштами мікрозайму, пені, штрафів за несвосчасне погашення мікрозайму надані тарифи не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, шо встановлена до кредитного договору , оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" не доведено належними та допустимими доказами узгодження між сторонами сплати, розміру та порядку нарахування процентів, що свідчить про безпідставне направлення ТОВ "ФК "Еліт Фінанс" сплачених позичальником коштів на погашення процентів. Таким чином, немає правових підстав (із врахуванням положень ЦК України та висновків Верховного Суду) для стягнення суми заборгованості із нарахуванням процентної ставки. пені та комісії відповідно до Умов та Тарифів позивача . 25.08.2025 року на адресу суду від відповіачки надійшли додаткові пояснення, де повідомила, що з серпня 2022 року їй був поставлений діагноз : Інсулінозалежний Цукроваий діабет 1типу важка форма з діабетичною полінейропатією, лабільний перебіг. Супутні захворювання Остеохандроз, порушення метаболізму харчування, варикозне розширення вен ніг. З грудня 2022 року по сьогоднішній день -інвалід 3 групи . За станом здоров`я не працює, так як протипоказані фізичні та психо емоціїні навантаження. Потребує постійних оглядів лікарів. На даний час знаходиться - на повному державному утриманні( пенсія по інвалідності, втрата годувальники, статус малозабезпеченої родини). Тому просить суд розглянути її ситуацію в індивідуальному порядку і відмовити в позові «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», хоча б до того поки не покращиться її стан здоров`я. 15.09. 2025 року представник позивача Плачинда К.О. направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 02.10.2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем [PERSON] , було укладено договір про надання кредиту №491012166 обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. Відповідно до умов договору АТ «АЛЬФА-БАНК» надав відповідачу (позичальнику) кредит у сумі 22466,21 грн., строком на 60 місяці з відсотковою ставкою 39,90% річних. Тип процентної ставки - фіксований. (а.с.5) Додатком № 1 до Угоди про надання кредиту № 491006457 від 20.06.2019 затверджено Графік платежів та розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної річної процентної ставки, з урахуванням вартості всіх супутніх послуг. Загальна вартість кредиту становить 59123,32 грн, що складається з погашення суми кредиту в розмірі 37707,33 грн, процентів за користування кредитом 21415,98 грн (а.с. 5 на звороті). Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою по особовому рахунку за період з 02.10.2019 по 22.02.2021. 22.02.2021 року між АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК ФОРТ» було укладено договір факторингу № 1. Згідно п. 2.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне клієнтові право вимоги до Боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до договору. Згідно п. 2.3 Договору право вимоги вважається відступленим фактору з моменту підписання цього договору. В день підписання цього Договору сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру Боржників, за формою встановлено в Додатку № 2 до цього договору. 22.02.2021 року АТ «Альфа-Банк» та ТОВ «ФК ФОРТ» склали Акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 22.02.2021 року до Договору Факторинг № 1 від 22.02.2021. Згідно платіжного доручення № 35 від 23.02.2021 року ТОВ «ФК «ФК ФОРТ» перерахувало на рахунок АТ «Альфа-Банк» суму грошових коштів в розмірі 14235001,00 грн за право вимоги згідно договору факторингу № 1 від 22.02.2021. 23.02.2021 року між ТОВ «ФК «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК ЕЛІТ ФІНАНС» було укладено договір факторингу № 01-23-02/21. Згідно п. 2.1 Договору в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт відступає Фактору, а Фактор набуває належне клієнтові право вимоги до Боржників за договорами, перелік яких наведено в Додатку № 1-1 до договору. Згідно п. 2.3 Договору право вимоги вважається відступленим фактору з моменту підписання цього договору. В день підписання цього Договору сторони підписують Акт приймання-передачі Реєстру Боржників, за формою встановлено в Додатку № 2 до цього договору. 23.02.2021 року ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ «ФК ЕЛІТ ФІНАНС» склали Акт приймання-передачі Реєстру Боржників від 23.02.2021 року до Договору Факторинг № 01-23-02/21 від 23.02.2021. Згідно платіжного доручення № 129 від 23.02.2021 року ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» перерахувало на рахунок ТОВ «ФК ФОРТ» суму грошових коштів в розмірі 13235000,00 грн за право вимоги згідно договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021. Згідно Витягу з додатку до договору факторингу № 01-23-02/21 від 23.02.2021. Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 4491012166 від 02.10.2019 на загальну суму 33901,03 грн, яка складається з залишку по тілу кредиту 22337,84, грн, залишку по відсотках 9994,07 грн. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Передбачено ст. 628 ЦК України, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). Ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом, як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. За ч 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору (частина 1 статті 641 ЦК України). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина 2 статті 642 ЦК України). Тобто, одна із сторін договору (позичальник або фінансова установа) надає іншій стороні заяву (пропозицію, оферту), в якій пропонує укласти кредитний договір на певних умовах. Така заява має містити істотні умови договору: ціль кредитування, суму кредиту, процентну ставку, порядок надання і т.д. Інша сторона (отримувач пропозиції) має надати повну та безумовну відповідь. Це означає, що така відповідь (акцепт) має трактуватись без жодних сумнівів. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (частина 1 статті 640 ЦК України). Відповідачка підписала Анкету-заяву, оферту, паспорт споживчого кредиту та отримала від банку підписаний акцепт, а тому така форма договору сторонами була узгоджена, а у його тексті було погоджено всі істотні умови. Презумпція правомірності правочину закріплена у статті 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним. Відповідачем не спростована презумпції правомірності кредитного договору, а тому всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Отже, судом встановлено, що вказаний договір № 491012166 від 02.10.2019 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] підписаний сторонами, є чинним, у встановленому законом порядку недійсним не визнавався, сторони визначили всі істотні умови договору, а тому, саме з 02.10.2019 року між сторонами виникли договірні відносини щодо користування кредитними коштами. Посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного суду від 03.07.201 в справі № 342/180/17 є не доречним відносно даних обставин справи, оскільки оферта та акцепт на укладання Угоди про надання кредиту № 491012166 від 02.10.2019 містить всі істотні умови договору щодо суми кредиту, строку користування, розміру процентної ставки, а також орієнтовної реальної вартості кредиту. Згідно ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Ст. 1049 ЦК України передбачає, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. На підставі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Суд критично оцінює доводи відповідача щодо не укладення кредитного договору з ТОВ "ФК Еліт Фінанс" та ненаданням доказів оформлення та укладення публічної пропозиції та доказів які підтверджують факт належного ознайомлення відповідача з усіма істотними умовами договору, оскільки підписана відповідачем оферта на укладання угоди про надання кредиту та акцепт пропозиції на укладення угоди про надання кредиту № 491012166 від 02.10.2019 містить всі істотні умови договору щодо суми кредиту, процентної ставки та строку кредитування. Також позивачем на підтвердження укладення договору та надання кредитних коштів надано виписку по рахунку відповідача. Виписка з рахунку є первинним бухгалтерським документом відповідно до положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Верховний Суд неодноразово вказував на те, що тягар доказування покладається на обидві сторони спору. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова ВС від 08.05.2024 року у справі № 381/1647/21 провадження № 61-4504св23). Доказів на спростування факту укладення вищевказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано. Щодо твердження відповідачки щодо належної оцінки кредитоспроможності відповідачки, зокрема як особи з інвалідністю ІІІ групи, то у суду відсутні правові підстави для зменшення розміру сум, заявлених Банком до стягнення з [PERSON] через наявність у неї інвалідності та хронічних захворювань. Щодо переходу права вимоги суд зазначає наступне. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 516 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Положеннями ст. 1077, 1078 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Ст. 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. За змістом наведених вище положень закону заміна кредитора на фактора не означає звільнення боржника від обов`язку виконати зобов`язання, а лише надає боржникові право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце та у випадку, коли таких доказів не надано, виконати зобов`язання на рахунок первинного кредитора. При цьому аналіз змісту ст. 1082 ЦК України дозволяє дійти висновку, що викладені в ній положення щодо обов`язку боржника здійснити платіж факторові за умови, що боржник одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові, стосуються позасудового порядку вирішення спору. При цьому невиконання фактором цього обов`язку не звільняє боржника від виконання обов`язків за кредитним договором, а лише дає йому право на виконання свого обов`язку перед первісним кредитором. Суд критично оцінює доводи відповідачки щодо того, що позивачем не надано доказів оформлення та укладення між ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» та позичальником будь яких угод. Та зазначає, що позивач надав всі необхідні докази переходу права вимоги, в суду не виникає сумнівів в достовірності наданих витягів з реєстру прав вимоги, які містять підписи та печатки клієнта АТ «Альфа-Банк», ТОВ "ФК ФОРТ" та ТОВ « ФК Еліт Фінанс». Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно із приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що відповідач з умовами договору був ознайомлений, підписав договір і отримав кредит, однак, всупереч умовам кредитного договору, не виконав своїх зобов`язань щодо повернення наданого їй кредиту. Таким чином, позивачем доведено факт укладення кредитного договору, факт отримання відповідачкою грошових коштів та порушення нею зобов`язання щодо їх повернення, тому, заборгованість за кредитним договором визначена станом на 22.02.2021 у розмірі 33901,03 грн, є доведеною та обґрунтованою. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам наданих позивачем в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надано копію договору № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024, укладений між ТОВ ФК «Еліт Фінанс» та адвокатом Литвиненко Оксаною Ігорівною , копію акту приймання передачі наданих робіт № 4 від 02.06.2025, згідно з яким загальна вартість наданих юридичних послуг у справі за позовом до [PERSON] становить 9200,00 грн та включає в себе первинну консультацію в сумі 1000,00 грн (1 год), правовий аналіз поданих документів в сумі 4000,00 грн (2 год) та підготовку і подання позовної заяви в сумі 4200,00 грн (2,1 год), копію платіжної інструкції № 2723 від 10.06.2025 про перерахування ТОВ ФК «Еліт Фінанс» на користь адвоката Литвиненка О.І. грошових коштів в сумі 9200,00 грн в якості оплати за виконання договору № 03-07/24 про надання правничої допомоги від 03.07.2024. Суд враховує, що справа не є складною, не потребувала від правника значних зусиль та часу, існує усталена судова практика у справах зазначеної категорії. Розумними та співмірними є витрати на правничу допомогу в сумі 1500 грн 00 коп. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Суд приходить до висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача судового збору у розмірі 3028 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 1500 грн., а всього 4528 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved