Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до Свалявської міськоїради Закарпатської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у якій просить визначити за [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по 1/6 частці кожному у майні спільної сумісної власності, на квартиру [ADDRESS] . Суд своєю ухвалою від 06.06.2025 року прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження та призначив судове засідання. Сторонам направлено копії ухвали про відкриття провадження у справі та відповідачу копія позовної заяви з доданими до позову документами з використанням послуг поштового зв`язку, які надаються АТ "Укрпошта". Інформація щодо справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Розгляд справи призначено на 09:00 годину 11.09.2025 року. Позивач подала до суду заяву (вх.№5900 від 11.08.2025 року) про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги про визначення часток в майні спільної сумісної власності підтримує, просить позов задовольнити у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві (вх.№2533) за наявними документами та доказами. Представником відповідача Свалявської міської ради відзив на позовну заяву не подано. Поштове повідомлення повернуто до суду із відміткою про вручення ухвали про відкриття провадження та розпискою Свалявської міської ради Закарпатської області про отримання копії позовної заяви з доданими до неї документами (а.с. 22). Інформація щодо розгляду справи розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - e-mail inbox@sv.zk.court.gov.ua. Заперечень що спростовують заявлені позовні вимоги до суду не надано. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву (вх.№ 5897 від 11.08.2025 року) про розгляд справи у його відсутності та без його участі. Позовні вимоги, викладені у позові визнає, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Відзив на позовну заяву не подано, заперечень, що спростовують заявлені позовні вимоги до суду не надано. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву (вх.№ 5898 від 11.08.2025 року) про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги, викладені у позові визнає, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Відзив на позовну заяву не подано, заперечень, що спростовують заявлені позовні вимоги до суду не надано. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву (вх.№ 5899 від 11.08.2025 року) про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги, викладені у позові визнає, не заперечує щодо задоволення заявлених вимог. Відзив на позовну заяву не подано, заперечень, що спростовують заявлені позовні вимоги до суду не надано. Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу «EASYCON» не здійснювалося (ч.2 ст. 247 ЦПК України). Суд проводить розгляд без участі сторін за наявними доказами у справі та доходить такого висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України - суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи; ч.3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; ч. 1 ст. 76 ЦПК України - доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; ч.2 ст. 83 ЦПК України - позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. ОБСТАВИНИ СПРАВИ, УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ та ОБГРУНТУВАННЯ ВИСНОВКІВ СУДУ: Відповідно до ст. 4, 15 ЦК України, ст. 55 Конституції України - кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України - спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю; ст. 355 ЦК України - майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно копії свідоцтва на право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] , виданого Свалявською міською радою від 06.09.2004 року на підставі рішення виконавчого комітету від 15.07.2004 року за №299, копії витягу 4761035 від 16.09.2004 року про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого Свалявським виробничим підприємством технічної інвентаризації по Свалявському району Закарпатської області - квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] (позивачу), [PERSON] (відповідачу), [PERSON] (відповідачу), [PERSON] (відповідачу), [PERSON] (помер [INFO] ), [PERSON] (померла [INFO] ). Загальна площа квартири - 65,8 кв.м, житлова площа - 39,1 кв.м. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , відповідний актовий запис №36 від 22.02.2012 року - [PERSON] померла [INFO] ; копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , відповідний актовий запис №48 від 21.08.2024 року - [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до ч. 1, 2 ст.369 ЦК України - співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.2. ч.3 ст. 372 ЦК України - у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що частки в квартирі [ADDRESS] , набутої внаслідок приватизації, учасниками спільної сумісної власності не визначено. Відповідно ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України - завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.264 ЦПК України - під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; докази на їх підтвердження; ч.1 ст. 95 ЦПК України - письмовими доказами є документи, які містять дані про обставини, які мають значення для правильного вирішення спору. На підставі досліджених у судовому засіданні доказів, наданих позивачем на обгрунтування доводів про визначення частки позивача, померлих та відповідачів у праві спільної сумісної власності, враховуючи, що відповідачем Свалявською міською радою заперечень на позовну заяву, що спростовують заявлені вимоги не подано, відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] заперечень щодо заявлених позовних вимог не подали, що іншого способу встановити частки співвласників у спільній сумісній власності у позивача, крім судового немає,поскільки чинне Законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки, а у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності, передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об`єктом спадкування, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 182 ЦК України - право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; п. 9 ч.1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" - державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Поскільки в правовстановлюючому документі (свідоцтві про право власності на нерухоме майно на момент смерті [PERSON] (померла [INFO] ), [PERSON] (помер [INFO] )було відсутнє чітке визначення часток кожного із співвласників в квартирі [ADDRESS] , спірна квартира була передана у спільну власність шістьом співвласникам без визначення їх часток, суд доходить висновку, що необхідно встановити, що частки у спільній сумісній власності на вищевказану квартиру є рівними, а саме по 1/6 частці кожному із співвласників. Відповідно до п.2 ч.5 ст. 265 ЦПК України - у резолютивній частині рішення зазначаються розподіл судових витрат. Відповідно до п.6 ст. 264 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат; ч. 1 ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи; ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд не вирішує питання про розподіл судових витрат. Статтею 129 - 1 Конституції України визначено: Суд ухвалює рішення іменем України. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). У контексті вказаної практики суд уважає наведене обґрунтування цього рішення достатнім. Відповідно до ч.1 ст. 18 ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Outcome: approved