Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

05.08.2024 року [PERSON] , від імені якої діє адвокат Плат Єлизавета Ігорівна, звернулась в суд з позовом до [PERSON] , Львівської міської ради, в якому просить: встановити факт постійного спільного проживання однією сім`єю з вересня 2006 року по [INFO] включно [PERSON] з [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] , в квартирі за адресою [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , право власності на 8/15 частину квартири за адресою: [ADDRESS] ; здійснити розподіл судових витрат. Позовна заява мотивована тим, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме частка у розмірі 8/15 в квартирі за адресою [ADDRESS] , загальною площею 56,6кв.м, яка належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 14.06.1996р. та фактичного прийняття спадщини за [PERSON] . На момент смерті та тривалий час до цього померлий [PERSON] постійно проживав у квартирі за адресою: [ADDRESS] , де також постійно з 2006 року проживала і позивачка. Позивачка є і співвласником вказаної квартири, їй належить 1/5 частина на підставі договору купівлі-продажу від 01.06.2000 року. Позивачка здійснювала постійний догляд за покійним, готувала їжу, вела спільне господарство, купувала ліки, оплачувала комунальні послуги тощо. Позивач зареєстрована за адресою [ADDRESS] , однак постійно проживала зі спадкодавцем. Окрім цього, після смерті [PERSON] вона понесла всі витрати на організацію та проведення похорону. Вказане також можуть підтвердити свідки. На усне звернення до нотаріуса Львівського нотаріального округу приватного нотаріуса Амбросійчук Лілії Володимирівни, позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона не була зареєстрована за однією адресою з спадкодавцем та не подала у встановлений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 02 жовтня 2023 року у справі № 466/5882/23 залишено без розгляду заяву [PERSON] про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю на час відкриття спадщини. Підставою для залишення заяви без розгляду суд вказав наявність спору про право, який виник через наявність у спадкодавця іншого спадкоємця - сина. Під час розгляду заяви встановлено, що останній не звертався до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини, місце його перебування невідоме. Оскільки судом встановлено наявність іншого потенційного спадкоємця, суд залишив заяву, подану в рамках окремого провадження щодо встановлення факту спільного проживання, без розгляду. З огляду на наведене, позивачка змушена звернутися в суд з позовною заявою на загальних підставах. Ухвалою від 20.08.2024р. у справі відкрито загальне позовне провадження. Відзиву на позов відповідачами подано не було. В підготовчі засідання відповідач [PERSON] не з`являвся. Ухвалою від 13.01.202р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на вказані у позовній заяві обставини та просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судові засідання жодного разу не з`являвся, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином рекомендованими листами за місцем його реєстрації, котрі поштою поверталися з відмітною про відсутність адресата за вказаною адресою. Представник Львівської міської ради Партика Н.С. в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечила, вважає такі безпідставними з огляду на відсутність доказів постійного спільного проживання позивачки зі спадкодавцем з 2006 року, та що відповідач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] першої черги, зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем та від прийняття спадщини не відмовлявся. Крім того, звернула увагу на те, що спадкове майно згідно постанови ВДВС про арешт майна боржника [PERSON] з 2012 року перебуває під арештом у зв1язку із заборгованістю [PERSON] по сплаті аліментів. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. Заслухавши вступне слово учасників справи, показання свідків, з`ясувавши обставини, якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, дослідивши надані суду у справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з таких мотивів. Відповідно до\~ст.ст.12,81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~позовних вимог\~або заперечень.\~Доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. За ст.77 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За загальними нормами ЦПК України обов`язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів. Судом встановлено, що : Квартира [ADDRESS] на підставі Свідоцтва про право власності від 14.06.1996р. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ця квартира на час приватизації в цілому складалася з трьох житлових кімнат, кухні, загальна площа становила 56,6кв.м. На підставі договору купівлі-продажу від 01.06.2000 року АВК № 537972, укладеного з між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої сторони, передано у власність [PERSON] 1/5 частину квартири, що становить одну кімнату житловою площею 12,2кв.м. На 1/5 частку квартири [PERSON] видано реєстраційне посвідчення. Таким чином, у спільній сумісній власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] залишилось 4/5 частини квартири. Також встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Відомості про складення нею заповіту, а також про оформлення після її смерті спадщини за законом чи заповітом відсутні. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1258\~ЦК України\~визначено,\~що спадкоємці\~за законом\~одержують право\~на спадкування\~почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу Відповідно до\~ст.1261\~ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За ст.1264\~ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Стаття 1268 ЦК України передбачає, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Враховуючи те, що на момент смерті [PERSON] разом з нею за однією адресою [ADDRESS] були зареєстровані спадкоємці за законом першої черги чоловік [PERSON] та син [PERSON] , які заяв про відмову від прийняття спадщини не подавали, вони, відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, вважаються такими, що прийняли спадщину. З пояснень представника відповідача [PERSON] , [PERSON] є батьком дитини [PERSON] та в 2012р. за рішенням суду зобов`язаний до сплати аліментів на її утримання. Ця обставина в суді не спростована. Як встановлено судом, [PERSON] є боржником за виконавчим провадженням №31621943. У цьому виконавчому провадженні постановою головного державного виконавця Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ Баірової Н.М. від 01.10.2012р. накладено арешт на майно боржника. На підставі цієї постанови зареєстровано обтяження арешт нерухомого мана квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.06.2025 року. Також судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] . Відомості про складення ним заповіту та заведення після його смерті спадкової справи відсутні. Його спадкоємцем за законом першої черги є син [PERSON] , який був зареєстрований з батьком за однією адресою, та відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, вважається такими, що прийняв спадщину. Позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] є суміжними, що підтвердила в суді позивачка. Позивачка [PERSON] здійснювала організацію та проведення поховання [PERSON] , що підтверджується договором-замовленням від 14.09.2022р. Вона отримала свідоцтво про поховання [PERSON] . Звертаючись в суд з даним позовом, [PERSON] просить визнати факт її постійного спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини ( з вересня 2006 року до [INFO] ), що дасть їй право на включення до четвертої черги спадкоємців за законом. Відповідно до приписів статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, |які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним суспільства. Суд вважає, що позивачем не надано достатніх та достовірних доказів на підтвердження даного факту. Судом були допитані свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , сусіди позивачки, які надали показання про те, що [PERSON] більше 10 останніх років життя [PERSON] опікувалася та доглядала за ним, готувала йому їжу, допомагала йому, після смерті займалася його похованням. Свідок [PERSON] також вказала, що знає сина [PERSON] відповідача [PERSON] . Той перебуває закордоном, востаннє бачила його в 2019-2020р. перед ковідом, коли той приїздив і провідував батька. Також свідок вказала, що після того як [PERSON] відкупила у сім`ї Гарагус одну кімнату, вона зробила перепланування квартир, замурувавши дверний пройом від цієї кімнати до решти квартири [ADDRESS] і приєднала цю кімнату до квартири [ADDRESS] . На підтвердження факту спільного проживання позивачкою також надано копії квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг за адресою [ADDRESS] . Проте, суд вважає, що надання таких квитанцій не може бути доказом спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю та ведення з ним спільного господарства більше п`яти років. У цих квитанціях платником вказаний [PERSON] . Наявність цих квитанцій у позивачки, яка займалася похованнями [PERSON] та мала доступ до квартири не є свідченням постійного спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини. Та обставина, що позивачка [PERSON] як сусідка та власник 1/5 частини квартири [ADDRESS] , маючи свою сім`ю, допомагала сусіду [PERSON] після смерті його дружини, займалася похованням [PERSON] не доводить факту їх постійного спільного проживання як сім`ї впродовж більше п`яти років. Вирішуючи спір по суті, суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 30 вересня 2019 року у справі № 554/14633/15-ц, від 24 червня 2021 року у справі № 694/646/20 та від 10 травня 2022 року у справі № 761/34780/19, від 08 лютого 2023 року у справі № 365/455/20 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 644/6274/16-ц, відповідно до яких для доведення факту спільного проживання спадкоємця і спадкодавця як осіб, які складали сім ю, необхідно довести, крім спільного проживання, пов`язаність цих осіб спільним побутом, ведення ними спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, наявність між ними взаємних прав і обов`язків, а також інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. Оцінюючи зібрані та досліджені судом у справі докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] в частині встановлення факту її постійного спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] однією сім`єю більше п`яти років до часу відкриття спадщини Оскільки позовна вимога [PERSON] про визнати за нею право на спадкування частини квартири [ADDRESS] є похідною від позовної вимоги про встановлення факту її проживання з [PERSON] однією сім`єю, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Outcome: dismissed