Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

В провадженні Шевченківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовною заявою Керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі: Львівської ОДА до [PERSON] , третя особа на стороні позивача: ДСГП «Ліси України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПП «Галицький Достаток» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її повернення. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: 31.12.2021 року Керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі: Львівської ОДА, звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] , третя особа на стороні позивача: ДП «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її повернення. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що під час здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням, Галицькою окружною прокуратурою м. Львова виявлено порушення при набутті у власність земель державного лісового фонду. СВ ВП №1 ЛРУП №1 ГУ НП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №42013150090000215 від 11.10.2013 року, за фактом зловживання своїм службовим становищем посадовими особами Брюховицької селищної ради, які видали рішення №245 від 11.03.2004 року та №263 від 18.03.2004 року, якими вилучили земельні ділянки лісового фонду 1 групи, в кварталі 44 Львівського держлісгоспу, які з 2006 року по теперішній час перебувають на балансі ДП «Львівський лісовий селекційно насіннєвий центр» та підлягали вилученню, до 27.05.2021 року, тільки на підставі рішень Кабінету Міністрів України, загальною площею 19,1 га та віднесли їх до земель селища рекреаційного призначення, які згодом передали у власність приватних осіб для громадської забудови, що призвело до незаконної вирубки лісів рекреаційно - оздоровчого призначення та спричинило державі тяжкі наслідки, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 185 КК України. Відповідно до відомостей базового лісовпорядкування, яке постійно проводиться Львівською Державною лісовпорядною експедицією (Державне агентство лісових ресурсів України, Українське державне лісовпорядне виробниче об`єднання) з 1998 року і «на даний час лісові ділянки кварталів 39-100 лісового фонду Брюховицького лісництва ДП «ЛЛСНЦ», який був створений у 2006 році згідно наказу Державного комітету лісового господарства №285 від 25.12.2006 року, знаходяться у постійному користуванні і обліковуються у ДП «ЛЛСНЦ», а також знаходиться на обліку Львівської міської ради: на площі в 1990 році - 2024 га, в 2010 році і станом на 01.01.2012 року - 2024 га. Лісові ділянки кварталу 39-100 за категоріями лісів віднесені до лісів природоохоронного наукового, історико-культурного призначення (кв.39) площею - 12,3 га, рекреаційно-оздоровчі ліси (в межах Львівської міської ради) - 2011,7 га. Ліси вищезгаданих категорій виключені із розрахунку головного користування, як ліси з особливим режимом користування. В лісових ділянках, квартал 39-100 ведеться особливий обмежений режим лісогосподарської діяльності, що забезпечує збереження, відтворення корінних природних комплексів. Лісовпорядкуванню не були надані документи про вилучення земельних ділянок лісового фонду квартал 39-100 на підставі розпоряджень чи рішень Кабінету Міністрів України, на будь-яку площу незалежно від її розміру. Досудовим слідством встановлено, що рішеннями Брюховицької селищної ради №245 від 11.03.2004 року та №263 від 18.03.2004 року, вилучено земельні ділянки лісів 1 групи, в кварталі 44 Львівського держлісгоспу загальною площею 19,1 га і віднесено їх до земель рекреаційного призначення селища. Рішенням Брюховицької селищної ради №280 від 01.04.2004 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, яку пропонувалось надати ТзОВ «Новобуддизайн» в оренду терміном на 10 років (з правом викупу у власність) для будівництва дошкільного спортивно-навчального центру в районі [ADDRESS]», дано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 8,86 га, яку пропонувалось надати ТзОВ «Новобуддизайн» в оренду терміном на 10 років (з правом викупу у власність) для будівництва дошкільного спортивно - навчального центру в районі [ADDRESS] , яка надається з земель запасу селища. В подальшому, рішенням Брюховицької селищної ради №328 від 01.07.2004 року «Про затвердження проекту відводу земельної ділянки площею 8,8643 га для будівництва дошкільного навчально-спортивного центру з об`єктами житлового призначення в районі [ADDRESS] та надання її в оренду терміном на 10 років (з правом викупу у власність) ТзОВ «Новобуддизайн» затверджено проект відведення земельної ділянки в [ADDRESS] площею 8,8643 га, з яких 1,8 га під житлове будівництво та 7,0643 га під будівництво об`єктів дошкільного спортивно-навчального центру та надано в оренду терміном на 10 років (з правом викупу у власність). Між Брюховицькою селищною радою та ТзОВ «Новобуддизайн» укладено договір оренди землі на вищевказану земельну ділянку. Рішенням Мукачівського районного суду Закарпатської області по справі №2-3327/04 від 15.11.2004 року за позовом [PERSON] до ТзОВ «Новобуддизайн», Брюховицької селищної ради про зобов`язання ТзОВ «Новобуддизайн» подати до Брюховицької селищної ради пакет документів на викуп земельної ділянки, про зобов`язання ТзОВ «Новобуддизайн» укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, зобов`язання Брюховицької селищної ради прийняти рішення про продаж ТзОВ «Новобуддизайн» земельної ділянки, зобов`язання Брюховицької селищної ради та ТзОВ «Новобуддизайн» укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, вирішив зобов`язати Брюховицьку селищну раду прийняти рішення про продаж ТзОВ «Новобуддизайн» земельної ділянки площею 8,8643 га з якої 1,8 га під житлове будівництво та 7,0643 га під будівництво об`єктів дошкільного спортивно-навчального центру, в [ADDRESS], яку орендує ТзОВ «Новобуддизайн» для будівництва дошкільного спортивно-навчального центру та укласти з ТзОВ «Новобуддизайн» договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки. Даним рішенням зобов`язано ТзОВ «Новобуддизайн» сплатити вартість земельної ділянки площею 8,8643 га з яких 1,8 га під житлове будівництво та 7,0643 га під будівництво об`єктів дошкільного спортивно-навчального центру, в [ADDRESS], яку орендує ТзОВ «Новобуддизайн», яка складала згідно з експертною оцінкою 2646740 грн. Рішенням Брюховицької селищної ради від 23.10.2008 №618 «Про виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2004 року у справі №2-3327/04» виконано рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2004 у справі №2-3327/04 та вирішено продати ТзОВ «Новобуддизайн» земельну ділянку площею 8,8643 га для будівництва дошкільного навчально-спортивного центру з об`єктами житлового призначення в районі [ADDRESS]. Даним рішенням затверджено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку площею 8,8643 га в районі [ADDRESS] , яка підлягає продажу у власність ТзОВ «Новобуддизайн». Цим рішенням зобов`язано ТзОВ «Новобуддизайн» укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки. 05.11.2008 року між Брюховицькою селищною радою та ТзОВ «Новобуддизайн» укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки в [ADDRESS] , площею 8,8643 га. Окрім того, рішенням Брюховицької селищної ради №271 від 25.03.2004 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту відведення земельної ділянки, яку пропонувалось надати ПП «Буддизайн» в оренду терміном на 10 років (з правом викупу у власність) для будівництва дошкільного спортивно-навчального центру в районі [ADDRESS]», дано дозвіл на виготовлення проекту відведення земельної ділянки площею 8,9965 га, яку пропонувалось надати ПП «Буддизайн» в оренду терміном на 10 років (з правом викупу у власність) для будівництва дошкільного спортивно-навчального центру в районі [ADDRESS] - Незалежності України, яка надається з земель запасу селища. В подальшому, рішенням Брюховицької селищної ради №318 від 24.06.2004 року «Про затвердження проекту відводу земельної ділянки площею 8,9965 га для будівництва дошкільного навчально-спортивного центру з об`єктами громадського - житлового призначення в районі [ADDRESS] та надання її ПП «Буддизайн» в оренду терміном на 10 років (з правом викупу у власність)», затверджено проект відведення земельної ділянки площею 8,9965 га для будівництва дошкільного спортивного-навчального центру з об`єктами громадсько-житлового призначення в районі [ADDRESS] , з яких 5,0360 га під громадсько-житлове будівництво 3,9605 га під будівництво об`єктів дошкільного спортивно- навчального центру. Даним рішенням надано вищевказану земельну ділянку ПП «Буддизайн» в оренду терміном на 10 років. Між Брюховицькою селищною радою та ПП «Буддизайн» укладено договір оренди землі на вищевказану земельну ділянку. Рішенням Мукачівського районного суду Закарпатської області по справі №2-3327/04 від 15.11.2004 року за позовом [PERSON] до ПП «Буддизайн», Брюховицької селищної ради про зобов`язання ПП «Буддизайн» подати до Брюховицької селищної ради пакет документів на викуп земельної ділянки, зобов`язання ПП «Буддизайн» укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, визнання дій Брюховицької селищної ради незаконними, зобов`язання Брюховицьку селищну раду прийняти рішення про продаж ПП «Буддизайн» земельної ділянки, зобов`язання Брюховицьку селищну раду та ПП «Буддизайн» укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки, вирішив зобов`язати Брюховицьку селищну раду прийняти рішення про продаж ПП «Буддизайн» земельної ділянки площею 8,9965 га, з яких 5,036 га під громадсько-житлове будівництво та 3,9605 га під будівництво об`єктів дошкільного спортивно-навчального центру, в [ADDRESS], яку орендує ПП «Буддизайн» для будівництва дошкільного спортивно-навчального центру та укласти з ПП «Буддизайн» договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки. Даним рішенням зобов`язано ПП «Буддизайн» сплатити вартість земельної ділянки площею 8,9965 га, з яких 5,036 га під громадсько-житлове будівництво та 3,9605 га під будівництво об`єктів дошкільного спортивно-навчального центру, в [ADDRESS], яку орендує ПП «Буддизайн», яка складає згідно з експертною оцінкою 2622720 грн. Рішенням Брюховицької селищної ради від 23.10.2008 року №619 «Про виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 15.11.2004 року у справі №2-3326/04» виконано рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2004 у справі №2-3326/04 та продано ПП «Буддизайн» земельну ділянку площею 8,9965 га, з яких 5,036 га під громадсько-житлове будівництво та 3,9605 га під будівництво об`єктів дошкільного спортивно-навчального центру в [ADDRESS]. Даним рішенням затверджено технічну документацію із землеустрою на земельну ділянку площею 8,9965 га в районі [ADDRESS], яка підлягає продажу у власність ПП «Буддизайн». Цим рішенням зобов`язано ПП «Буддизайн» укласти договір купівлі-продажу земельної ділянки. 05.11.2008 року між Брюховицькою селищною радою та ПП «Буддизайн» укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки в [ADDRESS] площею 8,9965 га. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 14.02.2005 року у справі №2-38/2005 за позовом прокурора Львівської області до Брюховицької селищної ради про визнання незаконними рішення Брюховицької селищної ради №245 від 11.03.2004 року та рішення Брюховицької селищної ради №263 від 18.03.2004 року, визнано рішення Брюховицької селищної ради №245 від 11.03.2004 року та рішення Брюховицької селищної ради №263 від 18.03.2004 року неправомірними та скасовано їх. Вищевказане рішення суду залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25.04.2005 року, ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 16.08.2005 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.10.2009 року. Брюховицька селищна рада не мала повноважень щодо розпорядження спірними земельними ділянками, зокрема, передавати дані земельні ділянки у власність. Разом з тим, ПП «Буддизайн» відчужило земельну ділянку під громадське житлове будівництво площею 5,0360 га кадастровий номер 4610166300:05:002:1608 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.08.2009 року, укладеного з покупцями [PERSON] , ПП «Галицький Достаток». 25.09.2009 року [PERSON] та ПП «Галицький Достаток» уклали договір поділу земельної ділянки, що є спільною частковою власністю, згідно якого сторони дійшли згоди щодо поділу майна, згідно якого ПП «Галицький Достаток» перейшла земельна ділянка площею 3,0000 га. В подальшому, ТОВ «Новобуддизайн» виключено з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Так, 05.02.2010 року ПП «Галицький Достаток» зареєструвало право власності на вищевказану земельну ділянку площею 3,0000 га (кадастровий номер 4610166300:05:002:0004), оформивши державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №258225 від 05.02.2010 року. Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером 4610166300:05:002:0004 площею 3,0000 га поділена на наступні земельні ділянки: 4610166300:05:002:0017 площею 0,1375 га, 4610166300:05:002:0018 площею 0,1428 га, 4610166300:05:002:0019 площею 0,1441 га, 4610166300:05:002:0020 площею 0,1432 га, 4610166300:05:002:0021 площею 0,1417 га, 4610166300:05:002:0022 площею 0,1383 га, 4610166300:05:002:0023 площею 0,2366 га, 4610166300:05:002:0024 площею 0,1200 га, 4610166300:05:002:0025 площею 0,1200 га, 4610166300:05:002:0026 площею 0,1200 га, 4610166300:05:002:0027 площею 0,1200 га, 4610166300:05:002:0028 площею 0,2575 га, 4610166300:05:002:0029 площею 0,1200 га, 4610166300:05:002:0030 площею 0,0849 га, 4610166300:05:002:0031 площею 0,1615 га, 4610166300:05:002:0032 площею 0,2020 га, 4610166300:05:002:0033 площею 0,1200 га, 4610166300:05:002:0034 площею 0,1199 га, 4610166300:05:002:0035 площею 0,2700 га. В подальшому ПП «Галицький Достаток» відчужило частину земельних ділянок третім особам. Зокрема, ПП «Галицький достаток» відчужило земельну ділянку з кадастровим номером 4610166300:05:002:0018 площею 0,1428 га [PERSON] . Таким чином, на даний час за [PERSON] зареєстроване право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4610166300:05:002:0018. Набуття відповідачем [PERSON] у власність земель лісового фонду з порушенням земельного законодавства порушує права та інтереси держави в особі Львівської ОДА в частині права вільного володіння та розпорядження спірною земельною ділянкою. А також права ДП «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» в частині права користування такою. Таким чином, спірна земельна ділянка має бути повернута відповідачем [PERSON] у власність держави в користь Львівської ОДА та у постійне користування ДП «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр». Законно набути права на спірну ділянку лісогосподарського призначення із земель державної власності відповідач [PERSON] не міг. 10.02.2022 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшли письмові пояснення представника третьої особи на стороні позивача ДП «Львівський лісовий селекційно-насіннєвий центр» Пелиньо Ф., у яких він просить задовольнити позовну заяву. 11.04.2022 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшов відзив представника відповідача [PERSON] - адвоката Станько Т.Р., у якому він просить відмовити у задоволенні позовної заяви. Зазначає, що право власності на спірну ділянку зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Спірна земельна ділянка вибула з володіння держави та на даний момент перебуває у володінні відповідача [PERSON] , який є добросовісним набувачем. Позивачем обрано неналежний спосіб захисту своїх прав. 18.08.2022 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла відповідь заступника керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова Дубас В. на відзив, у якій він просив задовольнити позовну заяву. Заяви (клопотання) учасників справи: 11.03.2022 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява Керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова Ольшанецького І. про забезпечення позову. 14.06.2022 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Станько Т.Р. про залучення до участі у справі третьої особи. 04.10.2022 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Станько Т.Р. про витребування письмових доказів. 23.11.2022 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява відповідача [PERSON] , у якій він просить проводити розгляд справи у його відсутності, за участі представника - адвоката Станько Т.Р. 25.10.2023 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання заступника керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова Кравчика Р. про зупинення провадження у справі до розгляду Верховним Судом справи №369/473/15-ц. 18.03.2024 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшло клопотання представника відповідача [PERSON] - адвоката Станько Т.Р. про поновлення провадження у справі. 04.03.2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Львова надійшла заява заступника керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова Кравчика Р. про заміну третьої сторони. Процесуальні дії суду по справі: Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04.01.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до підготовчого розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 15.03.2022 року в порядку забезпечення позову накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером 4610166300:05:002:0018 площею 0,1428 га, заборонено відчужувати земельну ділянку з кадастровим номером 4610166300:05:002:0018 площею 0,1428 га, здійснювати поділ або об`єднання земельної ділянки, а також вчиняти будь-які підготовчі, будівельні дії та здійснювати порубку дерев які знаходяться на вказаній земельній ділянці. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04.10.2022 року залучено третю особу, витребувано письмові докази. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 21.06.2023 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 25.10.2023 року зупинено провадження по справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 29.03.2024 року відновлено провадження по справі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 04.03.2025 року замінено третю особу. В судове засідання: - відповідач [PERSON] не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова подав заяву, у якій він просив проводити розгляд справи без його участі. - представник третьої особи на стороні позивача: ДСГП «Ліси України» не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки не відомі. Заяв та клопотань на адресу Шевченківського районного суду м. Львова не надходило. - представник третьої особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПП «Галицький Достаток» не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Причини неявки не відомі. Заяв та клопотань на адресу Шевченківського районного суду м. Львова не надходило. В судовому засіданні: - прокурор Мельник Н.В. підтримав та просив задовольнити позовну заяву; - представник Львівської ОДА підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позовну заяву; - представник відповідача [PERSON] - адвокат Станько Т.Р. заперечив щодо задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин: Брюховицькою селищною радою прийнято рішення №245 від 11.03.2004 року та №263 від 18.03.2004 року про вилучення земельних ділянок, лісів 1 групи, в кварталі 44 з держлісфонду Брюховицького лісництва Львівського держлісгоспу загальною площею 19,1 га та віднесення їх до земель селища рекреаційного призначення. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 14.02.2005 року вищевказані рішення Брюховицької селищної ради були визнані неправомірними та скасовані. Вказане рішення суду залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 25.04.2005 року, ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного суду України від 16.08.2005 року та ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28.10.2009 року. 19.11.2004 року Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області прийняв рішення у цивільній справі №2-3326/04, яким зобов`язав Брюховицьку селищну раду прийняти рішення про продаж ПП «Буддизайн» земельної ділянки площею 8,9965 га, з яких 5,036 га під громадсько-житлове будівництво та 3,9605 га під будівництво об`єктів дошкільного спортивно-навчального центру, в [ADDRESS], яку орендує ПП «Буддизайн» для будівництва дошкільного спортивно-навчального центру; укласти з ПП «Буддизайн» договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки; зобов`язано ПП «Буддизайн» сплатити вартість земельної ділянки площею 8,9965 га з яких 5,036 га під громадсько-житлове будівництво та 3,9605 га під будівництво об`єктів дошкільного спортивно-навчального центру, в [ADDRESS], яку орендує ПП «Буддизайн», яка складає згідно з експертною оцінкою 2622720 грн. 05.11.2008 року між Брюховицькою селищною радою та ПП «Буддизайн» укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки в [ADDRESS], площею 8,9965 га. 13.07.2010 року ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області скасовано рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.11.2004 року у справі №2-3326/04. Оскільки, ухвалою апеляційного суду Львівської області від 25.04.2005 року залишено без змін рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 14.02.2005 року по справі №2-38/2005, Брюховицька селищна рада не мала повноважень щодо розпорядження спірними земельними ділянками, зокрема, передавати дані земельні ділянки у власність. Разом з тим, ПП «Буддизайн» відчужило земельну ділянку під громадське-житлове будівництво площею 5,0360 га, кадастровий №4610166300:05:002:1608, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11.08.2009 року укладеного з покупцями [PERSON] , ПП «Галицький Достаток». 25.09.2009 року [PERSON] та ПП «Галицький Достаток» уклали договір поділу земельної ділянки, що є спільною частковою власністю, згідно якого сторони дійшли згоди щодо поділу майна, згідно якого ПП «Галицький Достаток» перейшла земельна ділянка площею 3,0000 га. 05.02.2010 року ПП «Галицький Достаток» зареєструвало право власності на вищевказану земельну ділянку площею 3,0000 га (кадастровий №4610166300:05:002:0004), оформивши державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №258225 від 05.02.2010 року. Земельна ділянка з кадастровим номером 4610166300:05:002:0004 площею 3,0000 га поділена на наступні земельні ділянки 4610166300:05:002:0017 площею 0,1375 га, 4610166300:05:002:0018 площею 0,1428 га, 4610166300:05:002:0019 площею 0,1441 га, 4610166300:05:002:0020 площею 0,1432 га, 4610166300:05:002:0021 площею 0,1417 га, 4610166300:05:002:0022 площею 0,1383 га, 4610166300:05:002:0023 площею 0,2366 га, 4610166300:05:002:0024 площею 0,1200 га, 4610166300:05:002:0025 площею 0,1200 га, 4610166300:05:002:0026 площею 0,1200 га, 4610166300:05:002:0027 площею 0,1200 га, 4610166300:05:002:0028 площею 0,2575 га, 4610166300:05:002:0029 площею 0, 1200 га, 4610166300:05:002:0030 площею 0, 0849 га, 4610166300:05:002:0031 площею 0, 1615 га, 4610166300:05:002:0032 площею 0, 2020 га, 4610166300:05:002:0033 площею 0, 1200 га, 4610166300:05:002:0034 площею 0, 1199 га, 4610166300:05:002:0035 площею 0, 2700 га. В подальшому, ПП «Галицький достаток» відчужило частину земельних ділянок третім особам. Зокрема, ПП «Галицький достаток» відчужило земельну ділянку з кадастровим номером 4610166300:05:002:0018 площею 0,1428 га [PERSON] . На даний час, за [PERSON] зареєстроване право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 4610166300:05:002:0018. Таким чином, [PERSON] , придбав у добросовісного володільця ПП «Галицький достаток» земельну ділянку з кадастровим номером 4610166300:05:002:0018 площею 0,1428 га (яка утворилась після поділу земельної ділянки №4610166300:05:002:0004). Позиція суду та оцінка доводів учасників справи: Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 153 ЗК України, власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Згідно зі ст. 31 ЛК України, передання у власність, надання в постійне користування для ведення лісового господарства земельних лісових ділянок, що перебувають у державній власності, на відповідній території належить до повноважень обласних державних адміністрацій. Водночас, володіння приватними особами лісовими ділянками цілком можливе, оскільки вони можуть мати такі ділянки на праві власності. Відповідно до ч. 1 ст. 8, ч. 1 ст. 9 ЛК України, у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності; у комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності. Згідно зі ст. 10 ЛК України, ліси в Україні можуть перебувати у приватній власності; суб`єктами права приватної власності на ліси є громадяни та юридичні особи України. Відповідно до ст. 12 ЛК України, громадяни та юридичні особи України можуть безоплатно або за плату набувати у власність у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств замкнені земельні лісові ділянки загальною площею до 5 гектарів; ця площа може бути збільшена в разі успадкування лісів згідно із законом; громадяни та юридичні особи можуть мати у власності ліси, створені ними на набутих у власність у встановленому порядку земельних ділянках деградованих і малопродуктивних угідь, без обмеження їх площі; ліси, створені громадянами та юридичними особами на земельних ділянках, що належать їм на праві власності, перебувають у приватній власності цих громадян і юридичних осіб. У відповідності до ч. 7 ст. 1 ЛК України, лісові ділянки можуть бути вкриті лісовою рослинністю, а також постійно або тимчасово не вкриті лісовою рослинністю (внаслідок неоднорідності лісових природних комплексів, лісогосподарської діяльності або стихійного лиха тощо). До не вкритих лісовою рослинністю лісових ділянок належать лісові ділянки, зайняті незімкнутими лісовими культурами, лісовими розсадниками і плантаціями, а також лісовими шляхами та просіками, лісовими протипожежними розривами, лісовими осушувальними канавами і дренажними системами. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18.10.2022 року у справі №914/4108/21, підтверджено раніше зроблені Великою Палатою Верховного Суду правові висновки про те, що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку ст. 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності. Також зазначається, що набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від (стягнення з) цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Водночас, негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. У постанові від 23.11.2021 року у справі №359/3373/16-ц, ВП ВС частково відступила від своїх попередніх висновків (шляхом їх уточнення) та висловила правову позицію, що визначальним критерієм для розмежування віндикаційного та негаторного позовів є відсутність або наявність у позивача володіння майном; відсутність або наявність в особи володіння нерухомим майном визначається виходячи з принципу реєстраційного підтвердження володіння; особа, до якої перейшло право власності на об`єкт нерухомості, набуває щодо нього всі правоможності власника, включаючи право володіння. Відповідно до усталеної практики ВП ВС володіння рухомими та нерухомими речами відрізняється: якщо для володіння першими важливо встановити факт їх фізичного утримання, то володіння другими може бути підтверджене, зокрема, фактом державної реєстрації права власності на це майно в установленому законом порядку (принцип реєстраційного підтвердження володіння). Такі висновки сформульовані у постанові ВП ВС від 04.07.2018 року у справі №653/1096/16-ц (пункти 43, 89) і в подальшому системно впроваджені у практику Верховного Суду. Крім цього, відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи (таку правову позицію відображено в пункті 6.30 постанови ВП ВС від 02.07.2019 року у справі №48/340, а також пункті 4.17 постанови ВП ВС від 12.03.2019 року у справі №911/3594/17). Таким чином, слід розмежовувати і не надавати однакового юридичного значення двом презумпціям, які для третіх осіб створює запис у реєстрі, а саме презумпції наявності права власності (в тому числі права володіння як складової права власності) цієї особи і презумпції фактичного володіння. Зокрема, заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно), однак не набуває право володіння на відповідне майно, так як воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа. З огляду на це володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння як складова права власності неправомірним (незаконним) бути не може. Право володіння як складова права власності на нерухоме майно завжди належить власникові майна (пункти 64, 65 постанови ВП ВС від 23.11.2021 року у справі №359/3373/16-ц). Крім цього, у справі №359/3373/16-ц ВП ВС зазначила, що особа, за якою зареєстроване право власності, є володільцем нерухомого майна, але право власності (включаючи право володіння як складову права власності) може насправді належати іншій особі. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні (пункт 66 постанови від 23.11.2021). Судом встановлено, що право власності відповідача [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 4610166300:05:002:0018 площею 0,1428 га, зареєстровано в Державному реєстрі правочинів, що підтверджується Інформаційною довідкою №9105608 від 12.10.2010 року. Пред`являючи даний негаторний позов, прокурор поcилався на те, що спірна земельна ділянка є ділянкою лісогосподарського призначення, цивільний оборот якої є і був обмежений законодавчо, з огляду на положення ЗК України та ЛК України. В постанові від 23.11.2021 року у справі №359/3373/16-ц, ВП ВС підтвердила свій висновок про те, що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в поряду статті 387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності (пункт 56) та відступила від висновків Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постановах від 04.02.2020 року по справах №911/3311/17, №911/3574/17, №911/3897/17 та від 03.09.2020 року у справі №911/3449/17 про те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями означає перехід до них права володіння цими землями, та про те, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями лісогосподарського призначення є неможливим (пункт 68). При цьому, в постанові №359/3373/16-ц, ВП ВС розмежувала відмінність в підходах до обрання способів при захисті прав та інтересів держави або територіальної громади щодо земельних ділянок водного фонду та земельних ділянок лісового фонду. Отже, в силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих природних ознак таких земельних ділянок (якщо такі ознаки наявні) особа, проявивши розумну обачність, може і повинна знати про те, що земельна ділянка є лісовою земельною ділянкою. Це може свідчити про недобросовісність такої особи і впливати на вирішення спору, зокрема про витребування лісової земельної ділянки, але не може свідчити про неможливість володіння (законного чи незаконного) приватною особою такою земельною ділянкою (пункти 53, 55 постанови ВП ВС від 23.11.2021 року у справі №359/3373/16-ц). Тобто, судом встановлено, що належним способом захисту прав та інтересів позивача у даній справі має бути віндикаційний позов. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та обирає способи захисту цивільних прав та інтересів. У даній справі позивачем заявлено негаторний позов. Як стверджує Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.01.2021 року, справа №916/1415/19, обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові. Тому, обрання способу захисту, який є неналежним, є порушенням принципу правової визначеності як однієї з найважливіших засад гарантування державою реалізації прав людини на справедливий суд та є самостійною підставою відмови у позові. За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову Керівника Галицької окружної прокуратури м. Львова в інтересах держави в особі: Львівської обласної державної адміністрації до [PERSON] , третя особа на стороні позивача: ДСГП «Ліси України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ПП «Галицький Достаток» про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом її повернення, слід відмовити. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed