Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач послався на те, що 22.09.2020 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № R01.10730.007038085. Відповідно до розділу 1 кредитного договору, банк надає позичальнику кредит у розмірі 55846,31 грн. Кредит надається строком на 60 місяців, кредитним договором встановлено розмір процентної ставки 35,0% річних. На виконання умов договору АТ «Ідея Банк» свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. 25 липня 2023 року між АТ «Ідея Банк» і ТОВ «СВЕА ФІНАНС» (попередня назва - «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено договір факторингу № 01.02-31/23, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступило свої права вимоги, а ТОВ «СВЕА ФІНАНС» набуло право вимоги за первинними договорами, в тому числі права вимоги до відповідача за договором № R01.10730.007038085 від 22.09.2020. Всупереч умов Кредитного договору Відповідач не здійснив своєчасних платежів в повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк вказаний у договорі, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 95017,86 грн., що складається з: 53096,14 грн. заборгованість за основним боргом; 41921,72 грн. заборгованість за відсотками. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 95017,86 грн. та витрати пов`язані з оплатою судового збору. Провадження у справі відкрито 23.06.2025. Сторони в судове засідання не з`явилися, оскільки суд розглянув справу за правилами спрощеного провадження без виклику учасників розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги необхідно задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.09.2020 між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R01.10730.007038085. Відповідно до п. 1.1. вказаного договору АТ «Ідея Банк» надало [PERSON] кредит у розмірі 55846,31 грн. строком на 60 місяців. Відповідно до п. 1.3 вказаного договору за користування кредитом відповідач сплачує проценти в розмірі 35,02 % річних від залишкової суми кредиту. Відповідно до п.2.1 відповідач повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 60 щомісячних внесках включно до 22 дня/числа кожного місяця, згідно Графіку щомісячних платежів. Відповідно до виписки по особовому рахунку № [NUMBER] від 25.07.2023 [PERSON] було перераховано грошові кошти в розмір 55846,31 грн. З вказаної виписки також вбачається, що відповідач користувався кредитними коштами, періодично здійснював платежі щодо погашення заборгованості за кредитним договором. Згідно довідки розрахунку за кредитним договором № R01.10730.007038085 від 25.07.2023 станом на 25.07.2023 заборгованість [PERSON] складає 95017,86 грн., з яких: 53096,14 грн. заборгованість за основним боргом; 41921,72 грн. заборгованість за відсотками. 25.07.2023 між АТ «Ідея Банк» та «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» було укладено Договір факторингу № 01.02-31/23. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників №1 до договору факторингу від 25.07.2023 №01.02-31/23 ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» набуло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № R01.10730.007038085 від 22.09.2020, у розмірі 95017,86 грн., з яких: 53096,14 грн. заборгованість за основним боргом; 41921,72 грн. заборгованість за відсотками. Згідно платіжної інструкції № 9217 від 26.07.2023 ТОВ «Росвен Інвест Україна» перерахувало АТ «Ідея Банк» плату за відступлення права вимоги за договором факторингу № 01.02-31/23 від 25.07.2023. Рішенням єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» від 25.03.2024 змінено найменування Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» на Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС». Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Положеннями частини першої статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Статтею 208 ЦПК України передбачено, що у письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу; інші правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма. Відповідно до ст. 1047 договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Таким чином судом встановлено, що укладений між сторонами Договір № R01.10730.007038085 від 22.09.2020, відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання, згідно із ст. 526 ЦК України, має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов`язковості виконання договору. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Крім того, ч.2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). За ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог частини першої статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч.1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що АТ «Ідея Банк» відповідно до кредитного договору надало відповідачу [PERSON] кредит, однак відповідач кошти не повернув, тому заборгованість, яка виникла станом на день звернення до суду у розмірі 95017,86 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС», як нового кредитора, що отримав право грошової вимоги до відповідача. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом, не надав суду доказів, які спростовували б розрахунок заборгованості перед ТОВ «СВЕА ФІНАНС», не довів відсутність заборгованості. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «СВЕА ФІНАНС» про стягнення заборгованості за Договором № R01.10730.007038085 від 22.09.2020у розмірі 95017,86 грн. є обґрунтованими. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є доведеними позивачем наявними в матеріалах справи доказами, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 95017,86 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Outcome: approved