Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-21 00:00:00

У липні 2025 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між відповідачем [PERSON] та АТ «Кредобанк», було укладено кредитний договір №ПKK/49660. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені графіком погашення кредиту. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 08.11.2023 заборгованість за кредитним договором складала 45014,76 грн., в тому числі строкове тіло 5737,18 грн, прострочене тіло 17792,50 грн, строкові відсотки 0 грн., прострочені відсотки 21485,08 грн.. За період з 09.11.2023 по 31.05.2025 на суму заборгованості, відповідно до умов кредитного договору нараховано відсотки за користування кредитом, зокрема станом на 31.05.2025 21382,01 грн. Всього сума нарахованих відсотків за наведений вище період становить 21382,01 грн. Загалом сума заборгованості за Кредитним договором складає 66396,77 грн. 08.11.2023 у правовідносинах за вказаною заборгованістю була здійснена заміна кредитора у зобов`язанні з АТ «Кредобанк» на ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 43231894) на підставі договору факторингу. Боржника було повідомлено про заміну кредитора в зобов`язанні Досудовою вимогою щодо виконання договірних зобов`язань та повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні. 12.12.2024 рішенням № 12/12/24-1 учасника ТзОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» змінено найменування товариства на Товариство з обмеженою відповідальність «ФК «АКСІЛІУМ ФІНАНС». Позивач зазначає, що позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на дату розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви, заборгованість за кредитним договором складає 66396,77 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ПKK/49660, у розмірі 66396,77 грн., в тому числі строкове тіло 5737,18, грн., прострочене тіло 17792,50 грн., прострочені відсотки 21485,08 грн., строкові відсотки 21382,01 грн., також просить стягнути витрати зі сплати судового збору та 6000,00\~грн. витрат на правову допомогу. 22.07.2025 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у цивільний справі. Призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у клопотанні від 03.09.2025 просив розглядати справу за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, відзиву на позов не подав, своїми процесуальними правами скористався на власний розсуд. У зв`язку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов наступного висновку. Згідно з приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи та оцінивши їх у сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24.12.2020 відповідач [PERSON] звернувся до АТ «Кредобанк» із анкетою-заявою № 49660 на отримання ліміту по кредитній картці (а.с.18), відповідно до якої виявив бажання отримати кредит в розмірі 23300,00 грн. зі строком кредитування 36 місяців, з процентною ставкою 30% річних, ціль отримання кредитного ліміту: інше. У заяві [PERSON] вказав особисті дані такі як: відомості про місце проживання, сімейний стан, інформацію про зайнятість, а також доходи та витрати. Підписуючи анкету-заяву № 49660 від 24.12.2020, відповідач [PERSON] підтвердив, що з умовами надання кредиту, викладеними в Пам`ятці клієнту ознайомлений та примірник Пам`ятки отримав. У позовній заяві позивач посилається на положення укладеного між сторонами кредитного договору №ПКК/49660, проте до матеріалів позовної заяви даний договір не долучено. До матеріалів позовної заяви долучено додаток до відкриття кредитної лінії №ПКК/49660 від 24.12.2020 до заяви Договору № 26200011297195/980/РКО від 02.07.2019 за умовами якого банк зобов`язується, в межах ліміту кредитування, встановленого у розмірі та на умовах обумовлених цим додатком, заявою-договором та чинними, на момент укладення цього додатку, умовами Правил ФО, затвердженими Рішенням Правління АТ «Кредобанк» - протокол № 1269 від 28 серпня 2020 року і тарифами АТ «Кредобанк», затвердженими Рішенням Комітету з управління активами, пасивами і тарифами АТ «Кредобанк» - протокол № 75/2020 від 21 серпня 2020 року, - відкрити клієнту кредитну лінію, в межах якої надавати йому грошові кошти, згідно з цим додатком, Правилами ФО та тарифами, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі, передбачені цим додатком, Правилами ФО та тарифами. Відповідно до додатку про відкриття кредитної лінії ПКК/49660 від 24.12.2020 (а.с. 17), максимальний ліміт кредитної лінії 200000 грн., термін (строк) кредитної лінії до 23.12.2023 (включно), тип процентної ставки фіксована, розмір процентів 30 % річних, орієнтована реальна річна процентна ставка 46,09 % річних, орієнтована загальна вартість кредиту для клієнта за кредитним договором становить 240819,44 грн. Згідно з п. 1.3.2.6.3 Додатку, клієнт, шляхом підписання цього Додатку, надає пряму та безумовну згоду щодо прийняття будь-якого розміру поточного ліміту кредитної лінії, встановленого банком та повідомленого клієнту в порядку, визначеному п. 1.3.2.6.2 цього додатку. Відповідно до п. 1.3.2.7.2 додатку, клієнт, не пізніше останнього дня кожного календарного місяця, починаючи з наступного календарного місяця за місяцем, в якому виникла кредитна заборгованість, зобов`язується здійснювати погашення кредиту у сумі 5 % від розміру фактичної заборгованості за кредитом станом на кінець попереднього календарного місяця (далі Мінімальний платіж), а також сплачувати банку, нараховані проценти, комісії та інші платежі, передбачені кредитним договором та/або тарифами. Згідно з п. 1.3.2.7.3 додатку, клієнт зобов`язаний повністю погасити заборгованість за кредитом (кредитами), виданими в межах кредитної лінії, процентами, комісіями, неустойкою та іншими платежами, передбаченими кредитним договором не пізніше терміну, вказаного у п. 1.3.2.2 цього Додатку або впродовж строку, передбаченого п. 1.3.2.7.5 цього додатку. Відповідно до п. 2 додатку, кредитний договір набуває чинності з моменту підписання сторонами цього додатку та діє до моменту повного виконання сторонами зобов`язань за кредитним договором. 08.11.2023 між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «МАРИН-ФІНАНС» укладено договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами (а.с. 11 зворотня сторона - 12). Згідно із додатком № 1 до договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 08.11.2023 (а.с.\~11), до ТОВ «Фінансова компанія «МАРИН-ФІНАНС» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № ПКК/49660 від 24.12.2020 в розмірі 45014,76 грн. 12.12.2024 рішенням № 12/12/24-1 учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Марин-Фінанс» (а.с. 25) змінено найменування з ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» на Товариство з обмеженою відповідальністю «ФК «Аксіліум Фінанс». Відповідного до розрахунку заборгованості за період з 02.11.2020 по 31.05.2025, виконаного ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс» (а.с. 26), заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором станом на 31.05.2025 становить всього: 66396,77 грн., яка складається із: 5737,18 грн. строкова заборгованість за тілом кредиту, 17792,50 грн. прострочена заборгованість за тілом кредиту, 21485,08 грн. прострочені відсотки, 21382,01 грн. нараховані відсотки за період з 09.11.2023 по 31.05.2025. Як вбачається із досудової вимоги щодо виконання договірних зобов`язань та повідомлення про заміну кредитора у зобов`язанні від 27.06.2025 ТОВ «Аксіліум Фінанс» повідомило [PERSON] про заміну кредитора у зобов`язанні за кредитним договором №ПКК/ ПКК/49660 від 24.12.2020 з АТ «Кредобанк» на ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс» та про необхідність повернення заборгованість за договором у розмірі 66396,77 грн. протягом 30-ти днів з дня отримання вказаного повідомлення, але в будь-якому випадку, не пізніше 35 календарних днів з моменту надсилання даної вимоги. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 статті 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У позовній заяві представник позивача ТОВ «ФК «Аксіліум Фінанс» посилається на те, що між відповідачем [PERSON] та АТ «Кредобанк», було укладено договір №ПKK/49660. Укладеного кредитного договору між позивачем та відповідачем №ПКК/49660 від 24.12.2020 суду не надано. Суд бере до уваги те, що доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерській облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. У пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 року №75 зазначено, що виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. З правового аналізу зазначених норм вбачається, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц (провадження № 61-22158св19). Разом з тим, позивачем не надано до суду первинної виписки з карткового рахунку відкритого на ім`я відповідача, з якої можна було б встановити факт виконання банком договору щодо надання коштів та користування відповідачем кредитними коштами, а також наявність у нього заборгованості за кредитом. В свою чергу, наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом, зазначений доказ не є підтвердженням виконаних позивачем банківських операцій та повністю залежить від волевиявлення позивача. Крім того, даний розрахунок складається лише з підсумкової суми заборгованості станом на 31.05.2025. У розрахунку не зазначено ані дату та розміри нарахування відсотків, а ні дату та розмір сплачення заборгованості відповідачем (а.с. 26). Тобто з наданих доказів суд не може встановити, що виконуючи зобов`язання боржник визнавав умови договору. Частинами 1-3 статті 13 ЦПК України встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Суд має\~право збирати\~докази,\~що стосуються\~предмета спору,\~з власної\~ініціативи лише\~у випадках,\~коли це\~необхідно для\~захисту малолітніх\~чи неповнолітніх\~осіб або\~осіб,\~які визнані\~судом недієздатними\~чи дієздатність\~яких обмежена,\~а також\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ч. 2 ст. 83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Клопотання про витребування доказів від позивача до суду не надходило, а отже позивач на власний розсуд скористався своїми процесуальними правами. За вказаних обставин суд приходить до висновку про те, що позивачем не було надано належних та достатніх доказів у підтвердження надання відповідачу кредитних коштів та користування відповідачем кредитними коштами, а відповідно і доказів про наявність заборгованості за кредитним договором, позивачем клопотання про витребування таких доказів також не заявлялося. Долучений додаток про відкриття кредитної лінії № ПКК/49660 від 24.12.2020, передбачає максимальний ліміт кредитної лінії 200000 грн., термін (строк) кредитної лінії, тип процентної ставки фіксована, розмір процентів 30 % річних, орієнтована реальна річна процентна ставка 46,09 % річних, орієнтована загальна вартість кредиту для клієнта за кредитним договором становить 240819,44 грн. проте не є кредитним договором та не підтверджує умови кредитування та суму заборгованості за кредитом. Згідно з ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина перша статті 1078 ЦК України). Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 516 ЦК України, якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (статті 517 ЦК України). Так, на підтвердження переходу до ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» права вимоги до відповідача [PERSON] за кредитним договором № 49660 від 24.12.2020, позивачем долучено до матеріалів справи витяг з договору факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 08.11.2023. Разом з тим, вказаний договір факторингу є неповним, надано тільки першу та останню сторінки, що не дає можливості встановити усі фактичні обставини із договору факторингу, зокрема, домовленість щодо предмету, ціни договору, підстав розірвання договору, моменту передачі права вимоги, прав та обов`язків сторін та інших обставин, які мають суттєве значення для встановлення домовленості між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС». У постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2023 року у справі №905/306/17, а також постановах Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012 зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. Всупереч вищевикладеному, позивачем не було надано повний текст договору факторингу із відступлення прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 08.11.2023, що укладений між АТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС». Суд також констатує, що позивачем не надано доказів, які підтверджують той факт, що ТОВ «ФК «МАРИН-ФІНАНС» сплатило кошти за передані права вимоги за Договором факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами від 08.11.2023. За вказаних обставин суд приходить до висновку про те, що позивачем не надано доказів переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі за кредитним договором № 49660 від 24.12.2020, укладеним між АТ «Кредобанк» та відповідачем [PERSON] . Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України). Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Сторони у процесі користуються своїми правами на власний розсуд, обирають спосіб захисту порушених прав, надають суду докази на підтвердження своєї правової позиції та спростування заперечень іншої сторони, при цьому тягар доказування повністю покладається на сторони. За вказаних обставин, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Фінансова компанія «Аксіліум Фінанс» до [PERSON] про стягнення заборгованості не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, у відповідності до ст.141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі вищенаведеного,

Outcome: dismissed