Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

21 березня 2025 року через систему «Електронний суд» представник позивача Сапотюк С-Х.Ю. звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 19763-09/2024 від 16 вересня 2024 року в розмірі 17\~328,00 грн. та сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 вересня 2024 року між [PERSON] та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» був укладений Договір про надання фінансового кредиту № 19763-09/2024, згідно умов якого відповідач отримав 5700,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу грошові кошти. 23 грудня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 23122024, відповідно до умов якого та у відповідності зі ст.\~512\~ЦК України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб боржників ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», включаючи і відповідача. Відповідач не виконав умови кредитного договору у зв`язку з чим в нього утворилась заборгованість у розмірі 17\~328,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5700,00 гривень, заборгованість за відсотками\~5643,00 гривень, заборгованість за неустойками 5985,00 гривень. Тому, позивач змушений звернутись до суду з позовом. Ухвалою суду від 28 березня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом і повідомлення. Сторонам роз`яснено права, обов`язки та встановлено строки для їх реалізації. Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заяв, клопотань чи відзиву на позов до суду не подав. Згідно ч. 8\~ст. 178 ЦПК України\~у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно вимог ст.\~223,\~280,\~281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи не заперечує і представник позивача. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Враховується судом і\~рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011\~згідно якого у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. За змістом вимог ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Згідно постанови КЦС Верховного Суду від 30 вересня 2022 року у справі за №761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбулось, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи. Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2\~передбачено, що відповідно ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановле-ному цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.\~12,\~81,\~89\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги\~ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи з наявними в ній доказами, прийшов наступного висновку. Судом встановлено, що 16 вересня 2024 року між [PERSON] та ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» був укладений Договір про надання фінансового кредиту № 19763-09/2024. Пунктом 1.1, 1.2. вказаного Договору визначено, що сума кредиту становить 5700 гривень, кредит надається на 120 днів. Відповідно п. 1.4.1 Договору денна процентна ставка складає 0,93% та застосовується у межах строку кредитування. Згідно п. 1.6 Договору кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № 5169-36хх-хххх-5967. За змістом п.5.3. Договору у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в Графіку платежів, Товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості на наступний день після терміну сплати, встановленого в Графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіж-ний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановленим чинним законодавством України. ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» свої зобов`язання перед відповідачем виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі 5700,00 грн., що підтверджується довідкою про ідентифікацію клієнта [PERSON] . Наведене також підтверджується довідкою АТ КБ «Приватбанк», згідно якої встановлено, що в Банку емітовано картку № [NUMBER] на ім`я [PERSON] і 16 вересня 2024 року на вказану картку здійснено переказ грошових коштів у розмірі 5700,00 грн. Судом також\~встановлено,\~що 23 грудня 2024 року між ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» та ТОВ ФК «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 23122024, відповідно до умов якого та у відповідності зі ст.\~512\~ЦК України позивач набув статусу нового кредитора та отримав право грошової вимоги по відношенню до осіб боржників ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», включаючи і відповідача. 23 грудня 2024 року ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» направлено на адресу відповідача повідомлення про відступлення прав вимоги ТОВ ФК «Кредит-Капітал» і необхідність погашення заборгованості на користь нового кредитора ТОВ ФК «Кредит-Капітал». Відповідно вимог ст.514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530\~ЦК України встановлює, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст.629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.\~611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1048\~ЦК України передбачає, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України\~позичальник зобов`язується повертати кредит та сплачувати проценти за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредито-давець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. За правилами ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що відповідач не виконав прийнятих на себе зобов`язань, тому у нього виник борг по поверненню кредиту у розмірі 17\~328,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 5700,00 гривень, заборгованість за відсотками\~5643,00 гривень, заборгованість за неустойками 5985,00 гривень. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач добровільно сплатив повністю або частково заборгованість за кредитним договором. У зв`язку з цим, суд вважає, що з [PERSON] належить стягнути на користь ТОВ ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 17\~328,00 гривень. Згідно ч.1 ст. 133 та ч. 1, 2\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжної інструкції № 5247 від 14 березня 2025 року вбачається, що при пред`явленні позову ТОВ ФК «Кредит-Капітал» сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір у повному обсязі.

Outcome: approved