Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Кошельок» (далі - ТОВ «Кошельок», позивач, кредитор) звернулося до Міжгірського районного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] (далі - [PERSON] , відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості за кредитним договором № 3181008079-593891 від 24.01.2022 у розмірі 17292,50 грн. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 17.12.2021, між [PERSON] та ТОВ «Кошельок» було укладено договір № 3181008079-593891 за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Кошельок», в рамках якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор - [NUMBER] -, для підписання кредитного договору № 3181008079-593891 від 24.01.2022. Відповідно до умов Кредитного Договору, ТОВ «Кошельок» взяло на себе зобов`язання надати [PERSON] кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту, становить 5000,00 грн. ( п. 1.1. договору, р. 3., паспорту кредиту); початковий строк кредитування, становить 29 днів, ( п. 2.1. договору, р. 3., р. 4 паспорту кредиту, п. 1. графіку розрахунків): дисконтна відсоткова ставка, становить 1,65% на добу за початковий строк кредитування(Лояльний період) визначений п.3.6., п. 3.7 договору (р . 4. паспорту кредиту, п. 1. п. 2. графіку розрахунків); базова процентна ставка, становить 2.2% на добу за продовжений строк користування кредитом визначений п. 3.5., п. 3.6., п. 3.7., п. 3.8. договору (р. 4 паспорту кредиту, п. 4. графіку розрахунків). Кредитодавець, виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі надавши [PERSON] кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору та перерахував грошові кошти на банківську картку № [NUMBER] . Однак Відповідач не виконав свої зобов`язання за укладеним договором - не повернув кредит та не сплатив проценти, у зв`язку з чим, станом на момент звернення до суду у Відповідача, за Договором № 3181008079-593891 від 24.01.2022, утворилась заборгованість. Позивач просить задовольнити повністю вимоги позовної заяви та стягнути з [PERSON] , на користь ТОВ «Кошельок», заборгованість за кредитним договором № 3181008079-593891 від 24.01.2022 в розмірі 17292,50 грн, що складається з: 5000,00 грн - заборгованість за сумою кредиту, 12292,50 грн - заборгованість за відсотками за користування позикою. Також позивач просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Кошельок» суму сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України постановив провести заочний розгляд справи. Повно та всебічно розглянувши надані позивачем документи та матеріали на обґрунтування заявлених ним вимог, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Зі змісту позову вбачається, що 24.01.2022, між [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] та ТОВ «Кошельок» ЄДРПОУ: 40842831 було укладено договір № 3181008079-593891 за допомогою веб-сайту (https://koshelok.ua/), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Кошельок», в рамках якої реалізується технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле. Зі змісту наявного в матеріалах справи тексту Договору № 3181008079-593891 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту вбачається, що сторони дійшли згоди про таке: - п.1.1. Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику кредит у сумі 5000.00 (п`ять тисяч гривень 00 копійок.) гривень на засадах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, визначених цим Договором. -п.1.2. Тип кредиту - споживчий кредит. -п.1.3. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним. 1.3.1. Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.2.1. Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. 1.3.2. Проценти за користування кредитом: 2392,50 грн., які нараховуються за ставкою 1.65 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. -п.1.3.3. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 2.20 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. 1.3.3.1. Дисконтна процентна ставка за користування кредитом становить 0.01 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом на строк Лояльного періоду. 1.4. Тип процентної ставки за цим Договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.3.4., 3.5., 3.6. цього Договору. -п.2.1. Кредит надається строком на 29 (двадцять дев`ять ) днів, (далі - «Лояльний період») початком якого є дата підписання Договору, а закінченням є дата зарахування на поточний рахунок Кредитодавця. -п.3.2. Нарахування процентів за цим Договором здійснюється з урахуванням числа днів у календарному році (вихідних, святкових та неробочих днів включно). -п.3.3. Сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка платежів, що є Додатком до цього Договору. 3.4. Відповідно до вимог частини 4 статті 11 Закону України " Про захист прав споживачів" сукупна вартість кредиту для Позичальника ( у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової (процентної) ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням цього Договору за умови дотримання Позичальником Графіку розрахунків, що є Додатком цього Договору, становить 7392,50 грн, або 147,85% від суми отриманого кредиту та включає в себе проценти за користування кредитом 2392,50 грн, або 47.85% від суми кредиту. -п.3.5.1. Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.3.3. цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування. Згідно наявного в матеріалах справи графіку розрахунків - ним встановлюються періодичність та розміри платежів Позичальника з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Відповідач здійснив дії, які чітко свідчить про його свідомий вибір щодо укладання договору. Таким чином без відповідних дій з боку Відповідача укладання договору було б неможливе. Позивач у позові вказує, що на виконання зазначених вимог, позичальнику було надано одноразовий ідентифікатор [NUMBER], для підписання кредитного договору № 3181008079-593891 від 24.01.2022 на номер телефону [NUMBER] . При цьому позивач зазначає, що без отримання SMS- повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт кредитора до особистого кабінету, без отримання SMS повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, кредитний договір між ТОВ «КОШЕЛЬОК» та [PERSON] не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані Відповідачеві. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно з частиною першою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Сторони, згідно п. 9.1. Договору, домовились що цей Договір є електронним документом. При цьому, суд зазначає, що згідно наявних у матеріалах справи Правил надання позики на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Кошельок» клієнт створює заявку на отримання кредиту; - отримує дзвінок від співробітника ТОВ «Кошельок», проходить перевірку та надає скан копії документів (паспорту та ідентифікаційного коду) або верифікується за допомогою технології BankID; отримує рішення Кредитора щодо можливості надання кредиту; - при позитивному рішенні щодо надання кредиту, Клієнт отримує доступ до «особистого кабінету» - «в особистому кабінеті» Клієнт отримує гіперпосилання для ознайомлення з офертою щодо укладання договору. Оферта, що міститься за гіперпосиланням є пропозицією у розумінні ч. 4 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», та відповідно до ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію», включає умови, викладені у правилах надання споживчих кредитів, що є невід`ємною частиною договору, що пропонуються до укладання клієнту; клієнт самостійно вносить до інформаційно телекомунікаційної системи Кредитора номер своєї банківської картки, на яку бажає отримати кредит (відповідно до правил надання кредитів, клієнт повинен володіти відкритим на своє ім`я банківським рахунком в українському банку, грошовими коштами на якому має змогу розпоряджатися; діяти від власного імені за власним інтересом, не отримувати кредит в якості представника, агента третьої особи і не діяти на користь третьої особи); після прийняття клієнтом оферти, йому на телефонний номер (зазначений клієнтом при реєстрації) надсилається одноразовий ідентифікатор для підписання кредитного договору; Клієнт, в інформаційно-телекомунікаційній системі Кредитора, підписує Кредитний договір шляхом введення одноразового ідентифікатора; - після підписання кредитного договору в інформаційно-телекомунікаційні системі кредитора, в автоматичному режимі направляє примірник кредитного договору, правил та інші супутні документи на електронну пошту вказану клієнтом ( також вони доступні в особистому кабінеті клієнта 24/7); інформаційно-телекомунікаційна система Кредитора, в автоматичному режимі перераховує кредитні кошти за реквізитами вказаними клієнтом; Відповідно до правил надання кредитів, Клієнт заповнює заявку на отримання кредиту на сайті, обов`язково вказуючи всі дані, відмічені в заявці в якості обов`язкових для заповнення. У заявці клієнт зобов`язаний вказати повні, точні та достовірні дані про себе, які необхідні для прийняття кредитодавцем рішення про подальше надання кредиту клієнту. Клієнт несе особисту відповідальність за правильність та достовірність даних зазначені під час укладання договору. Згідно листа ПАТ "МТБ БАНК" директору ТОВ «Кошельок» Крилову С.С. надано підтвердження успішності операції через систему xPAY та зараховано на картку картодержателя 24.01.2022 - 5000,00 грн. ID транзакції - 52713570, номер картки: [NUMBER] ; ID кредита: 66975 ; ID заявки на кредит 593891. З долученого до матеріалів позовної заяви повідомлення слідує, що 2022-01-24 через платіжну систему XPAY Group LLC було проведено успішне зарахування на карту клієнта: дата операції - 24.01.2022 о 09:57:39; сума опрації -5000,00 грн; номер картки - [NUMBER] ; Order ID транзакції - 52713570; Опис замовлення - Видача кредитних коштів, Договор займа № 3181008079-593891. З банківської виписки по особовому рахунку (а.с. 85-86) слідує, що позивач 24.01.2022 перерахував відповідачу суму 5000,00 грн коштів згідно кредитної угоди. Оцінюючи зазначений факт суд зауважує, що договором було передбачено, що сума кредиту - тобто коштів, які позивач передав у безпосереднє розпорядження відповідача становить 5000,00 грн. В той же час, доданим до позовної заяви розрахунком заборгованості стверджується, що кредитор нараховував відсотки за користування [PERSON] кредитом поза межами 29-ти денного строку кредитування, узгодженого сторонами й визначеного Договором № 3181008079-593891 від 24.01.2022. При цьому в межах зазначеного строку кредитування розмір нарахованих відсотків становить 12292,50 грн. Велика Палата Верховного Суду у п. 54 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 висловила правову позицію, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Поняття «користування кредитом», яким послуговуються скаржники, є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Зокрема, суд виснував: «Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України». Отже, «користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 наголошує, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу) (п. 81). У пунктах 84-87 цієї постанови ВП ВС констатовано: зі спливом строку кредитування позичальник не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України (п. 84); очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними (п. 85); невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України (п. 86); надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця (п. 87). Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України (п. 91 згаданої вищи постанови ВП ВС). Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 не знайшла підстав для відступу від таких висновків. Щодо можливості нарахування процентів поза межами стоку кредитування на підставі умов договору, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року у справі №910/4518/16 у п. 114 зауважила: «сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх». Натомість Велика Палата Верховного Суду вважає, що у цивільних відносинах, які регулює глава 71 ЦК України, важливо дотримати баланс інтересів позичальника та позикодавця в межах кредитних відносин (п. 120). З врахуванням наведених норм цивільного законодавства та сталої практики їх правозастосування, а також системного тлумачення п. 2.1. і 3.9, зокрема із застосуванням принципу contra proferentem, суд дійшов висновку, що Договором № 3181008079-593891 від 24.01.2022 встановлено строк кредитування тривалістю 29 днів, а відтак саме протягом вказаного строку підлягають нарахуванню проценти за правомірне користування кредитними коштами в розмірі 2,2%. Отже, оскільки строк кредитування за Договором 3181008079-593891 від 24.01.2022 становить 29 днів, то сума відсотків за вказаний період повинна становити 3190,00 грн. (29*2,2%). Така позиція суду ґрунтується на висновках ВП ВС, зроблених у постанові від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 про те, що якщо боржник не сплатив суму боргу, яка складається з тіла кредиту та процентів, нарахованих в певній сумі на час закінчення строку кредитування, то прострочення такого грошового зобов`язання не призводить до подальшої зміни його розміру (п. 100). З урахуванням викладеного, вимога про стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 12292,50 грн. є безпідставною, оскільки відповідно до п. 3.9. Договору з наступного дня після закінчення Лояльного періоду (який, відповідно до п. 2.1. Договору становить 29 днів), позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. Відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 5 000 грн та щодо стягнення процентів у сумі 3190,00 грн і, відтак, про наявність підстав для часткового задоволення позову в цій частині. В іншій частині позову належить відмовити. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується таким. Відповідно до ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження надання правової допомоги, позивачем надано: договір про надання правничої допомоги від 12.02.2025, укладений між Адвокатським бюро «Герман Гурський та партнери» в особі керуючого бюро Гурського Германа Юрійовича та директора ТОВ «Кошельок» Кирилова Сергія Сергійовича; Додаток до Договору про надання правової допомоги від 12.02.2025 складеного 20.06.2025, свідоцтво про право заняття адвокатською діяльністю серії ДН № 5506 від 29.05.2019 на ім`я Гурський Герман Юрійович. Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі N753/15687/15. Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною, тому за таких обставин, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 10000,00 грн. є неспівмірними з складністю справи, предметом позову й предметом доказування в справі та обсягом доказів, а також з ціною позову, відсутністю складності в одержанні доказів і необхідності участі в судовому розгляді. Суд,

Outcome: partial