Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог. 14.07.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Еліт фінанс" звернулося до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 22.09.2019 року між АТ «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем укладено кредитний договір №501187623 на суму 21 930 грн на строк 24 місяці на споживчі потреби з відсотковою ставкою 21,99 % річних, в електронній формі в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором позивач виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Однак, позичальник свої зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку із чим утворилась заборгованість в сумі 32796,30 грн, з яких: 19608,88 грн заборгованість за тілом кредиту та 12387,42 грн заборгованість за відсотками. 22.02.2021 року між AT «АЛЬФА-БАНК» та ТОВ «ФК ФОРТ» укладено договір факторингу, на підставі якого ТОВ «ФК ФОРТ» набуло прав вимоги за кредитним договором до відповідача. В подальшому, 23.02.2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та TOB «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» укладено договір факторингу, згідно якого TOB «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» набуло статусу кредитора за кредитним договором №501187623 від 22.09.2019 року, укладеним між AT «АЛЬФА-БАНК» та відповідачем. У зв`язку з наведеним, позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати. ІІ. Стислий виклад позиції учасників справи. Представник позивача у позовній заяві просив розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Відповідачу [PERSON] була надіслана ухвала про відкриття провадження у справі разом із копією позовної заяви з додатками, днем вручення якої згідно п.4 ч.6 ст. 272 ЦПК України є 07.08.2025 року. Правом на подання відзиву не скористався. ІІІ.\~ Відомості про рух справи. Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 17.07.2025 року провадження у справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. За таких обставин, у відповідності до положень ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, оскільки заперечення проти такого розгляду справи від сторін не надходили. ІV. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що 22.09.2019 року між АТ «Альфа Банк» та відповідачем, шляхом акцептування банком пропозиції клієнта (оферти), було укладено угоду про надання кредиту №501187623, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії. З умовами договору: тип кредиту - «Кредит готівкою», сума кредиту 21930 грн, процентна ставка 21,99% річних, строк кредиту 24 місяці (а.с.6). Відповідно до умов кредитного договору банк надав позичальнику кредит, а останній зобов`язався в порядку та на умовах, визначених цим договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах цього договору. Під час користування кредитом позичальник пропонує банку надавати йому послуги з розрахунково-касового обслуговування у розмірі 2,40% від суми кредиту. Дата повернення кредиту - 23.09.2021 року. Для повернення кредиту пропонується використовувати рахунок № [NUMBER] (п.п. 1, 2 угоди ). Згідно п. 3 угоди кредит надається позичальнику для: власних потреб в сумі 17915,61 грн; повернення заборгованості за кредитним договором №482758758 від 02.03.2019 року в розмірі 2084,39 грн; оплати страхового внеску в розмірі 1680 грн згідно з умовами договору добровільного страхування житла клієнта №007.501187623.111 від 22.09.2019 року; оплати страхового платежу в розмірі 250 грн згідно договору добровільного страхування фінансових ризиків позичальника за програмою «Альфа-Сервіс» №107.501187623.111 від 22.09.2019 року. Умовами відкриття картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії є: сума кредиту до 200\~000 грн, процентна ставка 26% річних, фіксована, строк дії кредитної картки 3 роки. У п.1 умов вказано, що позичальник пропонує банку щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку № [NUMBER] . Угода підписана власноручним підписом позичальника [PERSON] 22.09.2019 року (а.с.6, 6зв). Згідно графіку розрахунку платежів за договором №501187623 від 22.09.2019 року дата надання кредиту 22.09.2019 року, дата останнього платежу - 23.09.2021 року, кількість днів у розрахунковому періоді 30, сума платежу 1663,90 грн, в тому числі сума кредиту, відсотки та комісії, платежів 30, розрахунково-касове обслуговування 526,32 грн в місяць, реальна річна процентна ставка - 112,13, загальна вартість кредиту 39933,60 грн. Реквізити для погашення заборгованості рахунок № [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до виписок по рахунку на який згідно договору мав здійснювати погашення відповідач за останнім рахується заборгованість станом на момент згортання активу у зв`язку із продажем згідно договору факторингу № 1 ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» від 22.09.2021 становить 19\~608,88 за тілом кредиту (а.с.24-28). У відповідності до розрахунку заборгованості за кредитом, боржником за яким є [PERSON] станом на 23.01.2021 року за ним рахується заборгованість в загальному розмірі 32796,30 грн, з яких: 19608,88 грн заборгованість за тілом кредиту, 5018,94 грн заборгованість за відсотками, 7368,48 грн заборгованість за комісією з обслуговування кредиту, 800 грн за штрафами. При цьому відповідачем в рахунок погашення кредиту було здійснено оплату заборгованості в сумі 1700 грн, 1665 грн та 1700 грн. (а.с.29). 22.02.2021 року між АТ «Альфа банк» та ТОВ «ФК ФОРТ» укладено договір факторингу №1, останнє набуло право вимоги до боржників за кредитними договорами згідно переліку до договору, що є додатком №1-1, в тому числі і за кредитним договором , боржником за яким є [PERSON] , що підтверджується випискою з додатку до договору факторингу №1 від 22.02.2021 року (а.с.9-13, 15). 23.02.2021 року між ТОВ «ФК ФОРТ» та ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС " було укладено договір факторингу №01-23-02/21, на підставі якого відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором до відповідача. Таким чином, ТОВ "Фінансова компанія "ЕЛІТ ФІНАНС " набуло статусу кредитора за кредитним договором від 22.09.2019 року, укладеним між АТ "Альфа-Банк" та відповідачем (а.с.16-20). Згідно п. 2.2 договору факторингу, визначено право вимоги, що відступається згідно даного договору включає суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями, пенями та всіма іншими платежами за основними договорами, право на одержання яких належить клієнту. Згідно акту прийому-передачі реєстру боржників від 23.02.2021 року до договору факторингу 01-23-02/21 від 23.02.2021 року (п.1) між ТОВ «ФК ФОРТ» як клієнта та ТзОВ «ФК ЕЛІТ ФІНАНС», як фактора, клієнт передав, а фактор отримав право вимоги, детальний опис складових якого наведений у Додатку №1-1 до договору(а.с.21). Відповідно до реєстру договорів, права вимоги за яким відступаються та боржників за такими договорами, право вимоги за зобов`язаннями [PERSON] за договором №501187623 від 22.09.2019 року перейшло до ТзОВ «ФК ЕЛІТ ФІНАНС» в загальній сумі 32796,30 грн, з яких: 19608,88 грн заборгованість за основною сумою боргу, 12387,42 грн. заборгованість за відсотками, 800 грн штрафи, 0,00 грн залишок по комісії (а.с.32). Згідно з розрахунком заборгованості за відповідачем станом на 20.12.2021 року обліковується заборгованість в розмірі 48\~284,07 грн.(а.с.28). V.\~Мотиви з яких виходить суд та норми права. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ЦК України. Відповідно до\~статті 204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ч. 1\~ст. 205 ЦК України\~правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно з положеннями ч. 2\~ст. 639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Згідно положень\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Статті\~6\~та\~627 ЦК України\~визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. В п. 1\~ст. 629 ЦК України\~вказано, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 1\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). В п. 1\~ст. 612 ЦК України\~зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1\~ст. 527 ЦК України\~боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 530 ЦК України\~визначено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Щодо відступлення прав вимоги новому кредитору. Відповідно до\~статті 512 ЦК України\~кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі\~статтею 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора; зобов`язання в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями\~статті 516 ЦК України\~визначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. За приписами\~статті 1077 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до\~статті 1078 ЦК України\~предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У таких випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно зі\~статтею 1080 ЦК України\~презюмується дійсність договору факторингу незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. За правилом\~статті 1082 ЦК України\~боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. VІ. Висновки суду. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог з огляду на нижчевикладене. Як встановлено матеріалами справи, відповідач погодився на приєднання до публічної пропозиції, підтвердив акцептування публічної пропозиції на укладення зазначеного договору і приєднання до умов договору, відтак між АТ «Альфа Банк» та відповідачем, було укладено угоду про надання кредиту №501187623, обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії, де сума кредиту 21930 грн, процентна ставка 21,99% річних, строк кредитування 24 місяці. Взяті на себе зобов`язання за кредитним договором кредитодавець виконав своєчасно і в повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти. Відповідач належним чином умови договору не виконував, в повному обсязі не сплатив заборгованість за кредитом, а відтак вимоги позивача про стягнення тіла кредиту є обґрунтованими. Щодо стягнення відсотків за користування кредитом в сумі 12\~387,42 грн, то суд зазначає наступне. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитом, боржником за яким є [PERSON] , заборгованість за відсотками за користування кредитом становить 5 018,94 грн. В позовній заяві позивач вказує про стягнення заборгованості за відсотками в розмірі 12 387,42 грн. Однак, на думку суду, доведеною заборгованістю за відсотками за даним договором є саме розмір 5 018,94 грн, оскільки як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с. 29) відсотки нараховувались виключно в період з 22.09.2019 по 23.01.2021, іншого розрахунку заборгованості суду надано не було. При цьому зазначені в розрахунку суми заборгованості за комісією в сумі 7\~368,48 грн та штрафом 800 грн до стягнення позивачем не заявлялись, так як вимог про стягнення таких складових заборгованості позовна заява не містить, а суд не може виходити за межі позовних вимог та самостійно їх уточнювати. Відтак, з врахуванням принципу диспозитивності та зазначеного у розрахунку періоду нарахування відсотків за користування кредитом, позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути 5 018,94 грн заборгованості за відсотками. З огляду на зазначене позов підлягає до часткового задоволення та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту в сумі 19\~608,88 грн та заборгованість за відсотками в сумі 5 018,94 грн, що в загальному становить 24\~627,82 грн. VІІ. Судові витрати. Згідно із ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2\~273,82 грн сплаченого ним судового збору. Щодо понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, суд, дійшов такого висновку. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказав, що очікує понести 9200 гривень витрат на професійну правничу допомогу в рамках договору №03-07/24 від 03.07.2024 року про надання правової допомоги, які і заявив до стягнення з відповідача. На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав такі докази: договір про надання правової допомоги №03-07/24 від 03.07.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія «Еліт Фінанс" та адвокатом Литвиненко О.І. (а.с.30-31); акт прийому-передачі наданих послуг до договору від 02.06.2025 року на загальну суму 9200 грн (а.с.32).; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №9438/10 від 18.09.2020 року виданого на ім`я Литвиненко Оксана Ігорівна (а.с.32зв); платіжна інструкція від 10.06.2025 року, де платник ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс", отримувач адвокат Литвиненко О.І., сума платежу 9200 грн, призначення: оплата згідно договору №03-07/24 від 03.07.2024 року про надання правничої допомоги. Даючи оцінку вищевказаному, суд виходить з того, що положеннями ст. 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі ст. 15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). Разом з тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство встановило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. В частині 1ст. 137 ЦПК України зазначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, постанові Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 742/2585/19. Даючи оцінку доказам, долученим на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у даній цивільні справі у розмірі 9200 гривень, суд зазначає, що у договорі про надання правової допомоги визначені всі істотні умови договору, у тому числі вартість наданих послуг, в акті про надані послуги вказано, які саме було надано послуги, з чим позивач погодився та здійснив їх оплату. В той же час, враховуючи характер виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, усталеної практики у даній категорії справи, критерію необхідності та значимості процесуальних дій у справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткової відмови у стягненні зазначеного розміру витрат та стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2000 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги. На підставі наведеного, ст.ст. 525, 526, 610, 611, 1048, 1054, 1055, 1056-1, 1077, 1078 ЦК України,

Outcome: partial