Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

18.08.2025 адвокат Браславська О. А. через систему "Електронний суд" в інтересах [PERSON] надіслала позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 17 липня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Зміївського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 96. На обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 17.07.2015 сторони перебувають у шлюбі, мають спільних малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Тривалий час сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин. сторони мають різні погляди на сімейні цінності, способи виховання спільних дітей. Відповідач не виконує обов`язків як мати: систематично не дбає про домашній добробут, що негативно впливає на умови проживання дітей. На думку позивача, мати налаштовує дітей проти нього. Позивач вважає, що їх сім`я припинила існування, а збереження шлюбу суперечить його інтересам. Також, у позовній заяві зазначено, що після розірвання шлюбу [PERSON] буде звертатися до Служби у справах дітей з питанням щодо зобов`язання матері його дітей дотримуватися належних умов проживання дочок, забезпечення їх нормального виховання. В разі якщо це не дасть позитивного результату, позивач в подальшому буде ставити питання про визначення місця проживання дітей з ним або позбавлення відповідачки батьківських прав. На час звернення з позовом до суду [PERSON] матеріально утримує дітей, а також оплатив оренду житла в м. Чернівці, де тимчасово мешкає відповідачка з дітьми, до січня 2026 року включно. Після розірвання шлюбу [PERSON] має намір матеріально забезпечувати життєдіяльність дітей в добровільному порядку. Між сторонами відсутній спір про поділ спільного майна подружжя. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 20.08.2025 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, та призначено справу до розгляду на 15.09.2025. 28.08.2025 відповідач [PERSON] надіслала відзив, в якому заперечувала проти обставин, викладених у позовній заяві, щодо підстав розірвання шлюбу. Зазначила, що позивач фактично не брав участі у повсякденному житті дітей і не здійснював їхнє виховання та прямий догляд. Як мати вона несе повну відповідальність за харчування, житло, медичне лікування, освіту, одяг та психологічну й емоційну підтримку дітей. на цей час вона матеріально утримує дітей сама. Оренду житла у м. Чернівці, де вона тимчасово проживає з дітьми, вона з позивачем оплатили з сімейного бюджету, коли проживали разом. Діти емоційно прив`язані до неї і постійно проживають з нею з моменту народження. На її думку, саме позивач негативно впливав на психологічний та емоційний стан дітей. Вона дбає про домашній добробут, що підтверджує акт оцінки потреб сім`ї №\~510/02.07 від 18.02.2025 Чернівецького міського центру соціальних служб. Діти інтегровані у поточне соціальне та освітнє середовище, навчаються у Чернівецькому ліцеї №\~18, відвідують гуртки з танців та художньої гімнастики. Вона забезпечує щоденний контроль за навчанням та здоров`ям дітей, чого батько не робив. З червня 2025 року вони припинили ведення спільного господарства. Не мешкають разом з 09.08.2025 після того, як [PERSON] 08.08.2025 вчинив домашнє насильство фізичного характеру у присутності малолітніх дітей, про що був складений протокол поліцією та акт судово-медичного дослідження №\~558. Діти дуже злякалися, після чого бояться зустрічатися з батьком та спілкуватися з ним. Отже, відповідач визнала, що сторони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейних відносин, мають кардинально різні погляди на сімейні цінності, способи виховання дітей. переконана, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. На цей час відсутній спір щодо поділу спільного майна. Просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу її прізвище не змінювати. Одночасно з рішенням про розірвання шлюбу просила визначити місце проживання дітей разом з матір`ю. 15.09.2025 належним чином повідомлені учасники справи у судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] у позовній заяві просила проводити розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] у відзиві просила проводити розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Даними копій свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] , копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , копії електронного актового запису про народження №\~135 від 02.12.2016, підтверджується, що сторони перебувають у шлюбі з 17.07.2015, мають спільних малолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а. с. 14-17). З копії паспорта громадянина України [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] має зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а. с. 8-12). Даними довідки відділу центр надання адміністративних послуг Слобожанської міської ради Чугуївського району Харківської області № 01-21/1514, копії паспорта громадянина України [NUMBER] , підтверджується, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 24, 30). Даними довідок від 16.05.2022 № 7726-5001615926, № 7726-5001616074, № 7726-5001616225, підтверджується, що відповідач [PERSON] разом з малолітніми дочками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , має місце проживання як внутрішньо переміщених осіб за адресою: [ADDRESS] (а. с. 32-34). Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом № 11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно до частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З позовної заяви слідує, що після фактичного припинення сторонами шлюбних стосунків подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідачем зазначені обставини не заперечувалися. Водночас, висловлені заперечення щодо підстав розірвання шлюбу. За змістом встановлених судом обставин, фактично сторони припинили шлюбні стосунки, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача та відповідача. Доводи позовної заяви щодо неналежної поведінки відповідачки суд не бере до уваги, оскільки не надано жодних доказів на підтвердження таких обставин. Водночас, відповідачкою надано копію талона-повідомлення єдиного обліку №\~48966 з відомостями щодо обставин вчинення позивачем домашнього насильства фізичного характеру (а. с. 35), акт судово-медичного дослідження №\~558 (а. с. 36), акт оцінки потреб сім`ї №\~510/02.07 від 18.02.2025 Чернівецького міського центру соціальних служб (а. с. 37-43). Позивач у позовній заяві про ці обставини не зазначав, а також і відповідь на відзив не надав. Отже, суд бере до уваги підстави для розірвання шлюбу, що викладені відповідачкою у відзиві на позовну заяву, відповідь на який не подавалася. Щодо вимоги відповідачки, викладеної у відзиві, про визначення місця проживання дітей. Частиною 1, пунктом 3 частини 2 статті 49 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: 3) відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом. Відповідно до статті 193 Цивільного процесуального кодексу України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву. Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом. У випадку подання зустрічного позову у справі, яка розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, суд постановляє ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Відповідач у цій справі зустрічної позовної заяви про визначення місця проживання дітей не подавала. Отже, не скористалася своїм правом, передбаченим пунктом 3 частини 2 статті 49 Цивільного процесуального кодексу України. Також, і позовна заява [PERSON] не містить вимог про визначення місця проживання дітей. Крім того, сторонами не надавалися докази щодо обставин, які суд зобов`язаний враховувати під час вирішення спорів між батьками про місце проживання малолітніх дітей. \~ \~ \~ \~Отже, оскільки у цій справі відсутній спір про місце проживання дітей, тому у суду немає підстав для ухвалення рішення про визначення місця проживання дітей, які за спільною згодою батьків проживають з матір`ю. Також, у справі немає спору про поділ майна. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] шляхом постановлення рішення про розірвання шлюбу з підстав, які викладені відповідачкою [PERSON] у відзиві на позовну заяву. Дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, питання щодо розподілу судових витрат суд не вирішував.

Outcome: partial