Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

07 серпня 2025 року АТ «Черкасиобленерго», в інтересах якого діє відокремлений структурний підрозділ «Смілянські енергетичні мережі» АТ «Черкасиобленерго», звернулося до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з вищевказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь 8463 гривні 91 копійку заборгованості за постачання електричної енергії та 3028 гривень 00 копійок судового збору, а всього 11491 гривню 91 копійку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до 01 січня 2019 року ПАТ «Черкасиобленерго» здійснювало розподіл та постачання електричної енергії побутовим споживачам у Черкаській області. 21 жовтня 2004 року позивачем за об`єктом побутового споживача боржника [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відкрито особовий рахунок № [NUMBER] та укладено договір про користування електричною енергією для населення. Відповідно до п.2.2 зазначеного договору, споживач електричної енергії зобов`язується оплачувати спожиту електричну енергію відповідно до умов договору. Позивач належним чином і в повному обсязі виконав власні договірні зобов`язання по постачанню електричної енергії, а [PERSON] не сплачувала рахунки за використану електроенергію, чим порушила умови укладеного договору. 02 листопада 2017 року постачання електричної енергії до її будинковолодіння припинено. Станом на 01 липня 2025 року заборгованість [PERSON] за спожиту електричну енергію перед ВСП «Смілянські енергетичні мережі» АТ «Черкасиобленерго» складає 8463 гривні 91 копійка, яка утворилася за період з 01 грудня 2015 року по 01 грудня 2018 року. Боржника було належним чином повідомлено про наявну заборгованість за спожиту електричну енергію, але ним свідомо порушено зобов`язання за договором про користування електричною енергією. В добровільному порядку зобов`язання щодо сплати коштів за надані послуги не виконуються. З врахуванням продовження строку ст.257 ЦК України на строк дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби (COVID-19), та зупинення такого строку на період дії воєнного стану в Україні, позивач вважає, що строк на подання позову не є пропущеним. З врахуванням вищевикладених обставин, позивач АТ «Черкасиобленерго», в інтересах якого діє відокремлений структурний підрозділ «Смілянські енергетичні мережі» АТ «Черкасиобленерго», звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 11 серпня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, вирішено її розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання, відповідачу роз`яснено право на подання до суду відзиву на позовну заяву та встановлено відповідний строк. Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідач [PERSON] у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву АТ «Черкасиобленерго», в інтересах якого діє відокремлений структурний підрозділ «Смілянські енергетичні мережі» АТ «Черкасиобленерго», до суду не подала, будь-яких клопотань чи заяв про неможливість подання відзиву у встановлений судом строк від відповідача не надходило. Частиною 8 статті 178 ЦПК України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. За відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами справи. Водночас, суд враховує, що з моменту відкриття провадження у справі сплив достатній строк, для подання всіма учасниками справи своїх доводів, заперечень, відзивів, доказів тощо. У зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву, зважаючи на те, що позивач не висловив своїх заперечень проти заочного розгляду справи, розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду, передбаченого глави 11 ЦПК України, про що судом постановлено ухвалу. Суд, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.1-4 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч.1, 5 та 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , [INFO] , з 25 вересня 1992 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповіддю №1651272 від 08 серпня 2025 року з Єдиного державного демографічного реєстру (а.с.19). Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», 24 червня 2004 року №1875-IV (чинний, у період спірних правовідносин), споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно п.1 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (чинна до 26 червня 2018 року), ці Правила регулюють відносини між побутовими споживачами та енергопостачальниками. Правила обов`язкові для виконання всіма побутовими споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до п.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (чинна до 26 червня 2018 року): електропостачальник - учасник ринку електричної енергії України, який купує електричну енергію на цьому ринку з метою її продажу та/або постачання споживачам побутовий; споживач - фізична особа, яка використовує електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі договору про користування електричною енергією з електропостачальником. Згідно п.3 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (чинна до 26 червня 2018 року), споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між побутовим споживачем і електропостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією (далі - договір) вважається продовженим на кожен наступний рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін. Відповідно до п.5 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (чинна до 26 червня 2018 року), у багатоквартирному будинку енергопостачальник укладає договори з кожним наймачем (власником) квартири. Згідно ч.1 ст.714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. 21 жовтня 2004 року між [PERSON] («Споживач»), яка проживає за адресою: [ADDRESS] , та Смілянським МРЕМ («Енергопостачальник») укладено договір про користування електричною енергією для населення №0139280 (а.с.9-10). Відповідно до п.1.1 зазначеного Договору, енергопостачальник бере на себе зобов`язання надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до потужності 1.3 кВт електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов`язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором. Згідно п.1.2 вказаного Договору, параметри якості електричної енергії повинні відповідати державним стандартам. Відповідно до п.1.3 зазначеного Договору, категорія надійності струмоприймачів споживача третя. Згідно п.1.4 вказаного Договору, встановлені запобіжники чи запобіжні автомати типу АП на напругу 220, струм 16. Відповідно до п.1.6 зазначеного Договору, номер трифазного приладу обліку, дати повірки: 03313. Згідно п.2.2 вказаного Договору, споживач електричної енергії зобов`язується, зокрема оплачувати спожиту енергію відповідно до умов договору. Відповідно до п.4.1 зазначеного Договору, оплата за електричну енергію здійснюється відповідно до показань приладів обліку за рахунками планових платежів, які виписуються енергопостачальником. Згідно п.6.7 вказаного Договору, у разі порушення енергопостачальником умов договору, споживач викликає представника енергопостачальника для складання та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються терміни, види, показники порушень, тощо (бланк типового акта-претензії надає еноргопостачальник). Акт-претензія складається споживачем та представником енергопостачальника і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника енергопостачальника у встановлений термін, споживач має право скласти акт-претензію у довільній формі. Відповідно до п.8.1 зазначеного Договору, цей договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим на наступний рік, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення. Доказів невиконання позивачем АТ «Черкасиобленерго» своїх зобов`язань за вищевказаним договором, а саме непостачання відповідачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , електричної енергії, або неналежного виконання таких зобов`язань, матеріали цивільної справи не місять. Натомість, як вбачається з розрахунку боргу за використану електричну енергію, який складений ВСП «Смілянські енергетичні мережі» АТ «Черкасиобленерго» станом на 01 липня 2025 року, відповідач [PERSON] , як споживач електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , має особовий рахунок [NUMBER] та їй у період з 01 листопада 2015 року по 01 грудня 2018 року здійснювалося нарахування плати за використану електричну енергію, яку відповідач [PERSON] сплачувала частково (а.с.11). З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач АТ «Черкасиобленерго», у період часу з 01 листопада 2015 року по 01 грудня 2018 року, належним чином виконував свої зобов`язання за вищевказаним договором про користування електричної енергії для населення, постачаючи відповідачу [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , електричну енергію у необхідних останній розмірах, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості.\~\~ Відповідно до п.19 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (чинна до 26 червня 2018 року), розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. Згідно п.20 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (чинна до 26 червня 2018 року), розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Відповідно до п.21 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (чинна до 26 червня 2018 року), знімання показів засобів обліку провадиться електропостачальником (електророзподільним підприємством) та/або побутовим споживачем щомісяця відповідно до умов договору. Побутовий споживач, як правило, знімає покази засобу обліку на перше число місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Якщо знімання показів проводиться побутовим споживачем, електропостачальник (електророзподільне підприємство) має право контролювати правильність знімання показів засобів обліку побутовим споживачем. Передані побутовим споживачем та отримані у порядку, визначеному у договорі, та/або зняті електропостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку протягом періоду, що починається за два робочі дні до кінця розрахункового місяця та закінчується на третій робочий день наступного розрахункового періоду (календарного місяця), вважаються даними на перше число календарного місяця. Зняті споживачем чи отримані та/або зняті енергопостачальником (електророзподільним підприємством) дані про покази засобу обліку в інший день вважаються вихідними даними для визначення показів засобу обліку на перше число календарного місяця шляхом додавання (віднімання) середньодобового споживання, помноженого на кількість днів (діб) між датою зняття показів та першим числом календарного місяця. Середньодобове споживання визначається виходячи з даних про покази засобу обліку, зафіксовані між двома послідовними зняттями, та кількості днів між цими зняттями показів. Платіжний документ, який виписується енергопостачальником, формується ним за обсяг електричної енергії, спожитий протягом календарного місяця (з першого числа розрахункового місяця, по перше число місяця, наступного за розрахунковим). Відповідно до п.3.1.1 Розділу IІІ Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП 14 березня 2018 року №312 (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії». Ціни (тарифи) на послуги постачальника універсальних послуг, постачальника «останньої надії» визначаються у встановленому законодавством порядку. Згідно п.4.1 Розділу IV Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП 14 березня 2018 року №312 (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів. Відповідно до п.4.12 Розділу IV Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП 14 березня 2018 року №312 (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Згідно п.5.5.5 Розділу V Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП 14 березня 2018 року №312 (в редакції, чинній на час спірних правовідносин), споживач електричної енергії зобов`язаний, зокрема сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Як вбачається з розрахунку боргу за використану електричну енергію, який складений ВСП «Смілянські енергетичні мережі» АТ «Черкасиобленерго» станом на 01 липня 2025 року, відповідач [PERSON] , як споживач електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , у період з 01 листопада 2015 року по 01 грудня 2018 року належним чином свої зобов`язання за договором про користування електричною енергією для населення №0139280 від 21 жовтня 2004 року не виконувала та сплату за спожиту електричну енергію здійснювала частково, внаслідок чого у вказаний період в неї утворилася заборгованість у сумі 8463 гривні 91 копійка (а.с.11). Доказів погашення відповідачем [PERSON] вищевказаної заборгованості за спожиту електричну енергію позивачу АТ «Черкасиобленерго», матеріали цивільної справи не містять. Одночасно, суд\~ звертає увагу, що відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст.264 ЦПК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Згідно з приписами статтей\~ 260,261 ЦК України, позовна давність обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому норма частини першої статті 261 ЦК України містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав, відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушення права, покладається на позивача. Верховний Суд у постанові від 23 грудня 2020 року по справі №127/23910/14-ц дійшов висновку, що правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. Часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій є тією дією, яка свідчить про визнання ним боргу. Згідно розрахунку боргу за використану електричну енергію, який складений ВСП «Смілянські енергетичні мережі» АТ «Черкасиобленерго» станом на 01 липня 2025 року, відповідач [PERSON] , як споживач електричної енергії за адресою: [ADDRESS] , востаннє здійснила часткову сплату заборгованості за спожиту електричну енергію 01 листопада 2017 року у сумі 300 гривень 00 копійок (а.с.11). Вищевказані обставини свідчать про визнання відповідачем [PERSON] боргу за спожиту електричну енергію та про переривання строку позовної давності. Крім того, відповідно до п.12 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин, дію якого неодноразово продовжено. Дію карантину скасовано 01 липня 2023 року. Крім того, відповідно до п. 19 Перехідних та прикінцевих положень до ЦК України (в редакції, чинній станом на день звернення позивача до суду з даним позовом та до 04 вересня 2025 року), у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану. Враховуючи, що з 12 березня 2020 року по 01 липня 2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24 лютого 2022 року та по 04 вересня 2025 року перебіг строків позовної давності зупинено, суд приходить до висновку, що строк позовної давності, з урахуванням його переривання, звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за постачання електричної енергії у період з 01 листопада 2015 року по 01 грудня 2018 року, не був пропущений. Відповідно до ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.629 ЦПК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання /неналежне виконання/. Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1-3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ «Черкасиобленерго», в інтересах якого діє відокремлений структурний підрозділ «Смілянські енергетичні мережі» АТ «Черкасиобленерго», підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 лютого 2025 року у справі №703/919/25 вирішено відмовити ПАТ «Черкасиобленерго», від імені якого діяв відокремлений структурний підрозділ «Смілянські енергетичні мережі» ПАТ «Черкасиобленерго», у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за спожиту електричну енергію, на підставі п.5 ч.1 ст.165 ЦПК України. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, у відповідності до вимог ст.141, 164 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3028 гривень 00 копійок судового збору.

Outcome: approved