Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

У червні 2025 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26 липня 2019 року між сторонами було зареєстровано шлюб Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що складено актовий запис № 1357. У шлюбі в подружжя народився спільний син [PERSON] . Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що у сторін відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння, наявні різні погляди на життя. У зв`язку з цим між подружжям припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство. Шлюб існує лише формально, його збереження суперечить інтересам позивачки. На примирення [PERSON] не згідна. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05 червня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі № 607/11346/25. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, проте подала заяву у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з мотивів викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся\~належним чином, відзиву не подав. Згідно ч. 4 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення. У зв`язку\~з неявкою\~учасників справи,\~з підстав\~передбачених ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази, суд встановив наступні обставини справи. 26 липня 2019 року сторони зареєстрували шлюб у Тернопільському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, про що зроблено актовий запис № 1357, що стверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданим 26 липня 2019 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. В цьому шлюбі у подружжя народився син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 02 жовтня 2020 року Тернопільським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ). Судом встановлено, що між подружжям погіршилися відносини, вони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних стосунків. Сумісне життя подружжя є неможливим, шлюб існує лише формально, і тому його доцільно розірвати, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення. За змістом ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Враховуючи викладенні обставини в їх сукупності, зважаючи на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, з огляду на засади добровільності шлюбу, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. У зв`язку з тим, що позивачка не заявила вимог про розподіл судових витрат, дане питання судом не вирішується.

Outcome: approved