Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Андрусенко І. Я., звернувся до суду із позовом до Монастириської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельних ділянок у порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що після смерті його дядька [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га, передану останньому у приватну власність рішенням п`ятнадцятої сесії двадцять першого скликання Лядської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 09.12.1993 року. Вказану спадщину прийняла дружина спадкодавця [PERSON] (тітка позивача), оскільки належала до спадкоємців першої черги за законом та на час відкриття спадщини проживала разом з чоловіком. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , залишилось спадкове майно, до якого входить вищевказана земельна ділянка. Він прийняв зазначену спадщину, оскільки належить до спадкоємців п`ятої черги за законом та на час відкриття спадщини проживав разом із спадкодавцем. Також [PERSON] склала заповіт на його ім`я. Окрім того, на підставі вищевказаного рішення Лядської сільської Ради народних депутатів на його замовлення виготовлено технічну документацію із землеустрою, відповідно до якої належним [PERSON] земельним ділянкам для ведення особистого підсобного господарства площею 0,5100 га та 0,0900 га присвоєно кадастрові номери 6124289200:02:003:0123 і 6124289200:02:003:0128 відповідно. Проте позивач не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину у зв`язку із тим, що [PERSON] за життя не завершив процес приватизації та не зареєстрував право власності на вказану земельну ділянку. Також встановлено, що у вищевказаному рішенні ім`я останнього зазначене як « [PERSON] », а у свідоцтві про смерть спадкодавця як « [PERSON] ». Окрім того, у зв`язку із зазначеними розбіжностями Монастириська міська рада відмовила йому у затвердженні розробленої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості). З\~огляду на наведені обставини просить позов задовольнити, визнати за ним право на завершення процедури приватизації зазначених земельних ділянок у порядку спадкування та право на реєстрацію за ним права власності (речового права). Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 29.08.2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та витребувано у Монастириської державної нотаріальної контори інформацію про те, чи заведено спадкові справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] та його представник адвокат Андрусенко І. Я. у підготовче засідання не з`явилися, проте представник позивача разом із позовом заявив клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. Представник відповідача Монастириської міської ради у підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника Монастириської міської ради. З обставинами, викладеними у позовній заяві, Монастириська міська рада погоджується та не заперечує проти задоволення позовних вимог. З огляду на наведене суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого судового засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Суд установив такі обставини. Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 11.07.1965 року позивач [PERSON] народився [INFO] . Його батьками зазначені [PERSON] і [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 06.03.1962 року [PERSON] народився [INFO] . Його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Зі змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.04.1953 року видно, що [PERSON] народилася [INFO] . Її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.10.1974 року [PERSON] народився [INFO] , його батьками зазначені [PERSON] і [PERSON] . [PERSON] , 1933 р. н., і [PERSON] , 1930 р. н., одружилися 30.08.1963 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 30.08.1963 року. Після одруження остання змінила прізвище на « [PERSON] ». У погосподарській книзі за 1991-1995 роки [PERSON] , [INFO] , зазначений головою домогосподарства, іншими членами якого були його дружина [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , пасерб [PERSON] , [INFO] , та невістка [PERSON] . Як видно зі змісту фотокопії книги погосподарського обліку с. Лядське за 2006-2010\~роки, [PERSON] , [INFO] , був зазначений головою домогосподарства ( [ADDRESS] ), іншими членами якого були його дружина [PERSON] , племінник [PERSON] (позивач), онуки [PERSON] та [PERSON] . Окрім того, зі змісту вказаної книги видно, що ім`я голови домогосподарства було виправлено з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішенням п`ятнадцятої сесії двадцять першого скликання Лядської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 09.12.1993 року «Про передачу земельних ділянок безоплатно у приватну власність» вирішено передати безоплатно у приватну власність земельні ділянки громадянам у кількості 0,85 га, що підтверджується архівним витягом із протоколу вищевказаної сесії Лядської сільської Ради народних депутатів. Зі змісту додатку № 1 до цього рішення видно, що [PERSON] зазначеним рішенням, серед іншого, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,60 га для ведення особистого господарства. [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 04.12.2019 року Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Відповідно до довідки № 972 від 28.07.2025 року, виданої виконкомом Монастириської міської ради, на момент смерті [PERSON] (згідно з погосподарськими книгами [PERSON] ), [INFO] , жителя с. Лядське Монастириського району Тернопільської області, який помер [INFO] , разом із ним проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON] . Згідно з відповіддю нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 386/01-16 від 05.09.2025 року після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкової справи не заведено. Отже, з матеріалів справи видно, що існують розбіжності у зазначені імені дядька позивача [PERSON] у свідоцтві про смерть («Теодор») та у вищевказаному рішенні п`ятнадцятої сесії двадцять першого скликання Лядської сільської Ради народних депутатів («Федір»). [PERSON] (тітка позивача) померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 03.12.2018 року. Відповідно до довідки № 626 від 16.07.2024 року, виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради, [PERSON] , яка померла [INFO] , на момент смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом із нею за вказаною адресою без реєстрації проживав [PERSON] (позивач). За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 20.05.2000 року секретарем виконкому Лядської сільської ради Дволітко М. М., яким заповіла належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0152382 своєму племіннику [PERSON] . Згідно з відповіддю нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 386/01-16 від 05.09.2025 року після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадкової справи не заведено. Рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 18.12.2024 року у справі № 603/680/24, яке відповідно до інформації з ЄДРСР набрало законної сили 28.01.2025 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/124157432), задоволено позов [PERSON] до Монастириської міської ради про визнання права власності на спадкове майно. Цим рішенням суду за [PERSON] визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що на [ADDRESS] , а також на земельні ділянки площею 0,6771 га, 0,1340 га, 0,7294 га, 0,1479 га, розташовані на території Лядської сільської ради, що залишилися після смерті тітки позивача [PERSON] , яка померла [INFO] . Зі змісту витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-5900682202025 від 20.06.2025 року та № НВ-7300832372025 від 12.06.2025 року видно, що 12.06.2025 року ПП «Землі Придністров`я» розробило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,0900 га та 0,5100 га, розташовані на території с. Лядське Чортківського району Тернопільської області, яким присвоєно кадастрові номери 6124289200:02:003:0128 та 6124289200:02:003:0123. Вказане також підтверджується відповіддю ПП «Землі Придністров`я» № 0906 від 27.08.2025 року. Інформаційним листом завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 325/01-16 від 25.07.2025 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його тітки [PERSON] . Відмова у вчиненні нотаріальних дій мотивована тим, що [PERSON] , спадкоємцем якого була [PERSON] та якому рішенням п`ятнадцятої сесії двадцять першого скликання Лядської сільської Ради народних депутатів від 09.12.1993 року передано у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га, за життя не завершив процедуру приватизації та не зареєстрував речове право на вказану земельну ділянку. Окрім того, встановлено, що у вищевказаному рішенні [PERSON] зазначений як Федір, а у свідоцтві про смерть як [PERSON] . Дистом № 420-П від 17.07.2025 року Монастириська міська рада відмовила позивачу у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельні ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,5100 га та 0,0900 га. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України (далі ЗК України) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (ст. 125 ЗК України). Абзацом 2 п. 1 Перехідних положень ЗК України визначено, що рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації. Аналогічний за змістом висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.03.2019 року у справі № 350/67/15-ц. Про те, що до складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, Верховний Суд також вказав, зокрема, у постанові від 23.11.2022 року у справі № 752/1229/21. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Частиною 1 ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини, що передбачено ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч. 5 ст. 82 ЦПК України). Встановлено, що дядьку позивача [PERSON] належала земельна ділянка загальною площею 0,60 га, призначена для ведення особистого підсобного (селянського) господарства, передана йому у приватну власність рішенням п`ятнадцятої сесії двадцять першого скликання Лядської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області від 09.12.1993 року «Про передачу земельних ділянок безоплатно у приватну власність», у якому останній зазначений як [PERSON] . Проте [PERSON] за життя не завершив процедуру приватизації вказаної земельної ділянки та не зареєстрував своє речове право. Після смерті [INFO] [PERSON] вищевказану земельну ділянку, до складу якої входять земельні ділянки площею 0,5100 га та 0,0900 га з кадастровими номерами 6124289200:02:003:0123 і 6124289200:02:003:0128, успадкувала його дружина [PERSON] , оскільки належала до спадкоємців першої черги за законом, спадщину прийняла. Проте [PERSON] , яка померла [INFO] , за життя не оформила своїх прав на зазначене вище спадкове майно. Позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] п`ятої черги за законом, спадщину прийняв. Дані про інших спадкоємців, які прийняли спадщину після смерті [PERSON] , відсутні. Отже, позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved