Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Позивач звернулася\~до суду\~з позовом\~до відповідача,\~в якому\~просив стягнути\~з відповідача\~аліменти на\~утримання [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~у розмірі\~1/4\~частини всіх\~видів заробітку\~(доходу)\~відповідача щомісячно,\~але не\~менше 50%\~прожиткового мінімуму\~для дитини\~відповідного віку,\~починаючи з\~дати подачі\~позову і\~до досягнення\~сином повноліття. 02 липня 2025 року Соснівським районним судом м. Черкаси ухвалено рішення у справі №712/7152/25, яким позовні вимоги задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітків та доходів відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 26.05.2025 до досягнення дитиною повноліття. 08 серпня 2025 року позивач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просить поновити строк для подачі заяви про стягнення судових витрат та стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3\~000,00 грн. У обґрунтування своєї заяви позивач посилається на те, що 07.07.2025 позивачем була подана заява про ухвалення додаткового судового рішення. 08.07.2025 ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення повернуто заявнику без розгляду у зв`язку з ненаправленням указаної заяви іншій стороні. Ураховуючи те, що первинна заява подана вчасно, а також беручи до уваги, що законодавчо не передбачено про усунення недоліків по таких заявах, а також те, що Сторона, не зволікаючи часу, втретє подає заяву та ті обставини, що існують перебої в підсистемі «Електронний суд», тому позивач просить суд поновити пропущений строк. Позивач зазначає, що до позовної заяви додані докази, що визначені ст. 133 ЦПК України, зокрема на професійну правничу допомогу. Витрати на професійну правничу допомогу складаються з: консультація правового характеру з використанням юридичної літератури, нормативно правових документів та реєстру судових рішень 500 (п`ятсот) гривень; вивчення та надання правової оцінки письмовим документам поданих адвокату клієнтом 500 (п`ятсот) гривень; на підготовку процесуальних документів (заяви, клопотання) -1000 (одна тисяча) гривень; підготовка та подача до суду позовної заяви з додатками до суду 1000,00 грн. (одна тисяча) гривень. Відповідач заперечив проти задоволення заяви, зазначаючи таке. Як вбачається з матеріалів справи, 02.07.2025 судом ухвалено рішення, яким позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено. Отже позивач мав подати заяву про ухвалення додаткового рішення до 07.07.2025 включно. Позивач звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення 08.08.2025. Обґрунтованих причин пропуску строку не надав. Отже позивач звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення з порушенням строку звернення, при цьому питання про поновлення пропущеного строку не мотивоване. У матеріалах справи відсутній належним чином оформлений договір про надання правничої допомоги; відсутні платіжні документи (квитанції, банківські виписки, фіскальні чеки); подані таблиці без підписів чи печаток не є доказами в розумінні ст. 76 ЦПК України. Витрати не є співмірними і розумними. Указані витрати є умовними, повторюваними та не деталізованими, що не дає змоги перевірити їх обґрунтованість. Сторони до судового засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її представника. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Судові витрати згідно зі ст. 133 ЦПК України складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги від 21.04.2025, укладеного між позивачем та адвокатом Бовшиком М.Ю., квитанція до прибуткового касового ордеру № 36 від 25.05.2025 на суму 3000 грн., детальний опис наданих робіт на суму 3000 грн., які складаються з консультації у сумі 500 грн., вивчення та надання правової оцінки у сумі 500 грн., підготовка процесуальних документів у сумі 1000 грн. та підготовка позовної заяв у сумі 1000 грн. Так, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 та у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 300/941/19 та від 31.03.2020 у справі № 726/549/19, від 17.12.2020 у справі № 808/1849/18, від 28.12.2020 у справі № 640/18402/19, від 20.01.2021 у справі № 120/3929/19-а. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України». Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Водночас, адвокат самостійно визначається зі стратегією захисту інтересів свого клієнта та алгоритмом дій задля задоволення вимог останнього та найкращого його захисту. Проаналізувавши матеріали справи та обставини справи, суд приходить до висновку, що правнича допомога позивачу з боку адвоката дійсно була надана. Матеріалами заяви та цивільної справи підтверджено надання позивачу адвокатом правничої допомоги у вигляді консультації, підготовки позовної заяви, відповіді на відзив, заперечень проти клопотань відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Рішенням суду позовні вимоги задоволені повністю. Отже, ураховуючи положення ст. 141 ЦПК України, вимога відповідачів про стягнення витрат на правничу допомогу підлягає задоволенню. Щодо заявленого розміру витрат на правничу допомогу, суд не погоджується з доводами відповідача про те, що він є завищеним і неспіврозмірним. Так, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним зі складністю справи, тобто не має бути явно завищеним. Дослідивши надані позивачем документи, ураховуючи наведені норми права, суд дійшов висновку, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на правничу допомогу в даному випадку є співмірним із виконаними адвокатом роботами (послугами), не є завищеним для даної категорії справ. Тому, з огляду на обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви позивача про стягнення витрат на оплату професійної правничої допомоги у заявленому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Суд вважає зазначені представником позивача причини пропуску строку на звернення із заявою доведеними, а отже указаний строк підлягає поновленню.

Outcome: approved