Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

[PERSON] у квітні 2024 року звернувся до суду з позовом про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» матеріальної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення в сумі 16176,45 грн. Позов мотивований тим, що 17.08.2022 року сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої водію мотоцикла Viper ZS250-R1, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] спричинені тілесні ушкодження, а також зазнав пошкоджень транспортний засіб мотоцикла Viper ZS250-R1, реєстраційний номер [NUMBER] . Інший учасник дорожньо-транспорної пригоди - [PERSON] був притягнутий до кримінальної відповідальності. Ухвалою від 19 квітня 2023 року Кіровським районним судом міста Кіровограда кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України закрито в зв`язку з передачею його на поруки трудовому колективу. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] транспортного засобу ВАЗ 2107, реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська пожежно-страхова компанія» - поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АТ/1917164 від 20.05.2022, строк дії [PERSON] з 21.05.2022 по 20.05.2019, страхова сума за шкоду заподіяну життю та здоров`ю 260000,00 грн, за шкоду заподіяну майну 130000,00 грн, розмір франшизи 2600,00 грн. Тим самим, позивач, як особа, яка потерпіла внаслідок експлуатації забезпеченого за полісом № АТ/1917164 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.05.2022, відповідно до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» має право на відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди його здоров`ю та майну. В наслідок отриманих при дорожньо-транспортній пригоді травм [PERSON] було госпіталізовано до Кіровоградської обласної лікарні Кіровоградської обласної ради, де він проходив стаціонарне лікування з 17.08.2022 року по 29.08.2022 року, а з 29.08.2022 року по 04.11.2022 року проходив амбулаторне лікування. В подальшому 01.05.2023 року [PERSON] прооперували повторно. Позивачем на лікування, обстеження, придбання лікарських засобів було витрачено 31124,78 грн. Позивач працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Стаф консалтинг» та відповідно має право на відшкодування неотриманих доходів за вказаний період в розмірі середньої заробітної плати. Відповідно до довідки № 6 від 25.08.2022 року середня зарплата становить 9100,00 грн. З огляду на зазначене, за три місяці лікування та реабілітації від наслідків дорожньо-транспортної пригоди підлягає відшкодування. Шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 9100,00 грн х 3 місяців = 27300,00 грн. Також на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.08.2022 року, позивач на законних підставах керував транспортним засобом - мотоциклом Viper ZS250-R1, реєстраційний номер [NUMBER] , власником якого відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є третя особа. Таким чином, позивач має право вимагати на відшкодування шкоди, спричиненої майну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 17.08.2022 року. Відповідно до висновку автотоварознавчої експертизи № СЕ-19/112-22/8129-АВ від 27.10.2022, яка була проведена в рамках кримінального провадження, розмір шкоди спричинений майну становить 17090,51 грн. На момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільна відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована відповідачем, відтак відповідач зобов`язаний відшкодувати заподіяну шкоду в межах передбачених договором страхування, на підставі чого з відповідача на користь позивача підлягають стягненню страхові виплати згідно полісу № АТ/1917164 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 20.05.2022 року, а саме: шкоди, пов`язаної з обстеженням, лікуванням, придбанням лікарських засобів та реабілітацією в розмірі 31124,78 грн; шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності в розмірі 27300 грн, та шкоди, заподіяної майну потерпілого в розмірі 17090,15 грн, а всього 69514,93 грн 5200,00 грн (2600 (франшиза за заподіяну шкоду здоров`ю) + 2600,00 грн (франшиза за заподіяну шкоду майну)) = 70314,93 грн. Відповідач 07.06.2023 року здійснив платіж на суму 26838,48 грн. Крім того, відповідач після звернення до суду виплатив відповідачу шкоду, пов`язану з тимчасовою втратою працездатності в сумі 27300,00 грн. Тому, на даний час існує не виконане зобов`язання на погашення завданої матеріальної шкоди у розмірі 16176,45 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Кіровського районного суду міста Кіровограда від 25 січня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження призначено підготовче засідання (а.с.18). Через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позов (додатковий) (вх. № 16491 від 15.04.2024 року), в якому останній заперечує проти позову. Вказує, що позовна вимоги про відшкодування Страховиком шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, не підлягає задоволенню,оскільки згідно листа Товариства з обмеженою відповідальністю «Стаф Консалтинг» №16/02/2024-1 від16.02.202 року отриманий позивачем розмір доходу за період непрацездатності, що складає 30335,20 грн, навіть перевищує заявлений у позовній заяві розмір втраченого заробітку. Страхове відшкодування за договором страхування цивільно-правової відповідальності не може перевищувати розміру прямого збитку, тобто не покритого іншим видом страхування, якого зазнав страхувальник, оскільки чинне законодавство не передбачає подвійного страхування. Позивач, будучи працівником, який працює за трудовим договором у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Стаф консалтинг», має право на відшкодування за рахунок страховика шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності, але лише у вигляді непокритого збитку (за вирахуванням отриманих лікарняних виплат, що отримані ним за період тимчасово непрацездатності), обчисленої відповідно до Постанов КМУ № 1266 та №440. [PERSON] всього перебував на лікарняному 80 календарних днів (з 17.08.2022 року по 04.11.2022 рік). Посадовий оклад позивача складає 9100,00 грн. Відповідно середньоденний заробіток становить 9100,00 грн/3О днів = 303,33 грн. Отже, втрачений заробіток, складає 303,33 грн х 80 днів непрацездатності = 24266,66 грн (без врахування отриманих позивачем доходів за період втрати працездатності, що підлягають вирахуванню). Проте, отриманий позивачем розмір доходу за період непрацездатності з 17.08.2022 по 04.11.2022 року складає 30335,20грн, що перевищує заявлений позивачем у позовній заяві розмір втраченого заробітку, у сумі 27300,00 грн. Тому відповідач вважає, що позовні вимоги щодо стягнення розміру втраченого заробітку за період непрацездатності не підлягають задоволенню, оскільки втрати заробітку у період непрацездатності, взагалі, не відбулось (а.с.50-55). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 29 квітня 2024 року прийнято заяву представника [PERSON] , адвоката Тупало М.П. (вх. № 18460 від 26.04.2024 року) про зменшення розміру позовних вимог. В подальшому розглядати справу з урахуванням заяви (вх. № 18460 від 26.04.2024 року) про зменшення розміру позовних вимог. Підготовче засідання відкладено (а.с.59). Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 28 жовтня 2024 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.71). Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву (вх. № 14669 від 15.04.2025 року) про розгляд справи за його відсутності, та підтримання позовних вимог (а.с.88-90). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 85, 93, 97), причини неявки суду не повідомив, заяв, клопотань на позов не подавав. Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке. Ухвалою Кіровського районного суду міста Кіровограда від 19 квітня 2023 року, по справі № 404/6252/22, номер провадження 1-кп/404/340/22 за клопотанням трудового колективу ФГ «СВГ-Благород» [PERSON] , [INFO] , звільнено від кримінальної відповідальності за частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України у зв`язку з передачею його на поруки. Кримінальне провадження №12022121010002229 від 17.08.2022 року за обвинуваченням [PERSON] , [INFO] , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за частиною першою статті 286 Кримінального кодексу України, - закрито. Цивільний позов [PERSON] до [PERSON] , ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» в інтересах якого діє Кіровоградська філія ПрАТ «УПСК» про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду. (а.с. 7-9). Вказаною ухвалою суду встановлено, що 17.08.2022 року близько 10 години 40 хвилин, точного часу досудовим слідством не встановлено, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] на праві приватної власності, рухаючись прилеглою територією біля будинку № 3 по вулиці Євгена Тельнова міста Кропивницький під`їжджаючи до виїзду з прилеглої прибудинкової території проігнорував вимоги пунктів 1.5, 2.3 (б) (пункт 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; пункт 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі). Далі, наближаючись до головної ділянки проїзної частини, яка проходить по вулиці Євгена Тельнова, нехтуючи елементарними вимогами щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, проявивши особисту неуважність та безпечність при намірі виїзду на головну ділянку проїзної частини, не впевнився в безпеці свого маневру, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» та в порушення пунктів 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України (10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; 10.2 Виїжджаючи на дорогу з житлової зони, дворів, місць стоянки, автозаправних станцій та інших прилеглих територій, водій повинен перед проїзною частиною чи тротуаром дати дорогу пішоходам і транспортним засобам,що рухаються по ній, а з`їжджаючи з дороги велосипедистам і пішоходам, напрямок руху яких він перетинає) виїхав на проїзну частину вулиці Євгена Тельнова, тим саме створив аварійну ситуацію водію мотоцикла «Vіреr 28250-К1», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався по вулиці Євгена Тельнова, яка є головною дорогою, зі сторони вулиці Соборної в напрямку вулиці Бєляєва, та з яким в подальшому навпроти будинку № 3 вищевказаної вулиці відбулося зіткнення. У результаті дорожньо-транспортної пригоди: водій мотоцикла Vіpеr ZS250-R1, реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , згідно висновку судово-медичної експертизи №606 від 21.10.2022 року, отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому правої променевої кістки у типовому місці зі зміщенням; закритого перелому першої п`ястної кістки правої кисті зі зміщенням; закритого відривного перелому шиловидних відростків ліктьової та променевої кісток; садна шкіри калитки, забій яєчок, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу. Відповідно до полісу № АТ/1917164 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідальність водія [PERSON] транспортного засобу ВАЗ 2107, реєстраційний номер В [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія», строк дії Поліса з 21.05.2022 по 20.05.2023, страхова сума за шкоду заподіяну життю та здоров`ю 260000,00 грн., за шкоду заподіяну майну 130000,00 грн, розмір франшизи 2600,00 грн (а.с. 10). Відповідно до довідки № 52 від 18.08.2022 року виданої Комунальним некомерційним підприємством «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» [PERSON] знаходиться на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Комунального некомерційного підприємства «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» з 17.08.2022 року по теперішній час. Діагноз: закритий перелом правої променевої кістки у «типовому місці» із зміщенням. Закритий перелом першої плюснової кістки правої кисті зі зміщенням. Закритий відривний перелом шиловидних відростків лівого передпліччя із задовільним стоянням уламків. Забій яєчок, калитки. Садна шкіри калитки (а.с. 11). Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 8986, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарі у травматологічному відділенні з 17.08.2022 року по 29.08.2022 року (а.с. 12). Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 5790, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» [PERSON] , [INFO] , перебував на стаціонарі у травматологічному відділенні з 01.05.2023 року по 04.05.2023 року (а.с. 12). [PERSON] придбав набір металоконструкцій для остеосинтезу дистальної частини променевої кістки за суму 10800,00 грн, та набір металоконструкцій для остеосинтезу п`ястних кісток на суму 8550,00 грн, разом 18630,00 грн, що підтверджується рахунком на оплату № 1806 від 17 серпня 2022 року (а.с. 21). На лікування [PERSON] понесено витрати у розмірі 31099,78 грн, про що надано відповідні квитанції (а.с. 15-17). [PERSON] працює в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Стаф консалтинг» з 16.06.2022 року на посаді марчендайзера підвідділ з обслуговування Приватне акціонерне товариство «Карлсберг Україна» департаменту надання послуг з кадрового аутсорсингу по теперішній час, та його посадовий оклад складає 9100,00 грн, нарахована заробітна плата за останні шість місяців роботи складає 16304,97 грн, що підтверджується довідкою № 6 від 25.08.2022 року (а.с. 18). Відповідно до листка непрацездатності серії АЛГ № 090144, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» [PERSON] звільнений від роботи з 17.08.2022 року по 01.09.2022 року, перебував на стаціонарному лікуванні (а.с. 19). Відповідно до листка непрацездатності серії АЛГ № 132858, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Кіровоградська обласна лікарня Кіровоградської обласної ради» [PERSON] звільнений від роботи з 02.09.2022 року по 07.10.2022 року, перебував на амбулаторному лікуванні (а.с. 20). Відповідач у відзиві на позов вказує на строк закінчення лікарняного позивача 04 листопада 2022 року, водночас, позивач таких доказів суду не надав. Розрахунок втраченого заробітку також позивачем не додано. В заяві про зменшення розміру позовних вимог також необґрунтовано та не підтверджено такого зменшення. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу власником транспортного засобу мотоцикл VIPER ZS250-R1, реєстраційний номер [NUMBER] , є [PERSON] (а.с. 21). Згідно висновку експерта № СЕ-19/112-22/8129-АВ від 27.10.2022 року, ринкова вартість мотоцикла VIPER ZS250-R1, реєстраційний номер [NUMBER] , 2013 року випуску, з об`ємом двигуна 250 см куб, станом цін на 17.08.2022 становить 42431,64 грн. Вартість відновлюваного ремонту мотоцикла VIPER ZS250-R1, реєстраційний номер [NUMBER] , 2013 року випуску, з об`ємом двигуна 250 см куб, станом на момент проведення експертизи становить 32900,29 грн. Сума матеріального збитку, завданого власнику мотоцикла VIPER ZS250-R1, реєстраційний номер [NUMBER] , 2013 року випуску, пошкодженого внаслідок ДТП становить 17090,51 грн (а.с.22-41). Відповідно до частини першої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно статтей 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 Цивільного процесуального кодексу України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до частини шостої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV від 01 липня 2004 року, який діяв на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 17.08.2022 року, регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.. Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (пункт 9.1 статті 9 Закону № 1961-IV). Згідно з пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю та здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 23 зазначеного Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: :шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Відповідно до пункти 24.1 статті 24 Закону у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Відповідно до статті 25 Закону у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах:для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю;для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною;для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі. Відповідно до роз`яснень, які містяться в пункті 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» зазначено, що, враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 Цивільного кодексу України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Згідно з вимогами Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія відповідної категорії. За змістом пункту 2.2 Правил дорожнього руху, із змінами, внесеними згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 124 від 11 лютого 2009 року; в редакції постанови Кабінету Міністрів № 1029 від 26 вересня 2011 року, власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Відповідно фактична передача транспортного засобу разом із реєстраційним документом на цей транспортний засіб є правомірним способом набуття володіння такою особою (фактичним володільцем) щодо набутого у такий спосіб автомобіля. Таке володіння вважатиметься правомірним навіть за відсутності будь-яких документів, виданих від імені власника (доручення, договору тощо), допоки протилежне не буде встановлено судом або не зміниться воля власника, який вправі зажадати повернення власної речі від володільця (що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14). Частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами статті 80 Цивільного процесуального кодексу України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з сталою практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Згідно правового висновку Верховного Суду викладеного в постанові від 21 липня 2021 року в справі 287/363/16, при оцінці достатності доказів діють спеціальні правила - стандарти доказування, якими має керуватися суд при вирішенні справи. Стандарти доказування з важливим елементом змагальності судового процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про недоведеність. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд має право винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі (правова позиція Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2022 року в справі 857/7/22). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). Враховуючи наведені норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки судом не встановлено як порушення прав позивача на отримання страхового відшкодування так і неправомірних дій відповідача, зважаючи на те, що відповідач не лише не відмовився від виплати страхового відшкодування, а й здійснив платіж 07.06.2023 року в сумі 26838,48 грн, що визнається позивачем, а також виплатив суму страхового відшкодування, що також не заперечується позивачем в зв`язку з чим подав заяву про зменшення розміру позовних вимог Згідно частини четвертої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статтей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини. Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд. Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його неможна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. При цьому, позивачем не обґрунтовано стягнення суми 16176,45 грн та не доведено розмір такого відшкодування в порядку статті 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів», на яку посилався позивач в позовній заяві та його представник в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем належно не обґрунтовано, та не додано в повній мірі доказів обставин щодо стягнення з відповідача коштів в сумі 16176,45 грн, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також смертю фізичної особи, позивачі від сплати судового збору звільняються. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом, із відповідача відповідно до вимог статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір не стягується та залишається за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed