Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

В травні 2025 року представник позивача АТ «Акцент-Банк» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № АВН0СТ155101735020403799 від 24.12.2024 в сумі 12 987 грн 48 коп, а також судовий збір в сумі 2 422 грн 40 коп. В обґрунтування позову зазначено, що 24.12.2024 між сторонами було укладено кредитний договір № АВН0СТ155101735020403799, згідно умов якого відповідач отримав кредит в сумі 10 000 грн 00 коп, строком на 6 місяців, тобто до 23.06.2025, зі сплатою процентів в розмірі 85 % річних та комісії в розмірі 00,00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписані ним заява-клієнта та графік погашення кредиту, складають між ним та банком кредитний договір. Позивач зазначає, що банк виконав свої зобов`язання за укладеним договором та надав відповідачу у користування кредитні кошти у запитуваному розмірі, однак, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим, станом на 26.05.2025 наявна заборгованість в сумі 12987,48 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2537,01 грн - заборгованість по відсоткам, 450,47 грн - заборгованість за пенею. Враховуючи викладене, а також те, що відповідач належним чином умови кредитного договору не виконує та заборгованість не погашає, позивач вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути із відповідача на користь банку зазначену суму заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2025, головуючим суддею у справі було визначено Будзан Л.Д. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 28.05.2025, позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Подільського районного суду м. Києва від 03.06.2025, справу було прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився. В позові просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги просив задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов не подав, та з будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, а також суд ухвалив про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 24.12.2024 між АТ «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № АВН0СТ155101735020403799, згідно умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 10 000 грн 00 коп, строком на 6 місяців, тобто до 23.06.2025, зі сплатою процентів в розмірі 85 % річних та комісії в розмірі 00,00 грн. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписані ним заява-клієнта та графік погашення кредиту, складають між ним та банком кредитний договір. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Відповідно до вимог ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Позивач вказує, що відповідач не сплатив своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими платежами, відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором та підтверджується випискою про рух коштів за рахунком, у зв`язку з чим, станом на 26.05.2025 року у відповідача перед позивачем наявна заборгованість в сумі 12987,48 грн, з яких: 10000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 2537,01 грн - заборгованість по відсоткам, 450,47 грн - заборгованість за пенею. Відповідачем зазначений розрахунок жодними доказами не спростований, як і не надано доказів на підтвердження належного виконання умов договору та сплати коштів на користь банку в повному обсязі у визначені в договорі строки. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положенням статті 611 Цивільного кодексу України визначено правові наслідки порушення зобов`язання. Так, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення із відповідача на користь банку заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 12 987 грн 48 коп є правомірними та підлягають задоволенню, оскільки, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, що знайшло своє підтвердження у розрахунку заборгованості, наданого банком та не спростовано відповідачем. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку повернуті не в повному обсязі, а також вимоги ст. 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі № 342/180/17. За таких обставин, враховуючи порушення відповідачем умов договору, а також відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку останнього, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідачки кредитної заборгованості підлягає судовому захисту, а тому позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 грн 40 коп.

Outcome: approved