Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

Державна іпотечна установа 16.12.2024 року звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким просить стягнути солідарно з відповідачів на користь Державної іпотечної установи заборгованість за кредитним договором № 38/П/08/2006-840 від 05.09.2006 року у розмірі 553427,83 грн., судовий збір у розмірі 8308,92 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.09.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 38/П/08/2006-840, право вимоги за яким набуто Державною іпотечною установою на підставі Договору відступлення права вимоги посвідченого приватним нотаріусом КМНО Заєць І.О. за реєстраційним номером № 1436, на виконання умов укладеної між сторонами мирової угоди від 18.05.2020 року в господарській справі № 910/19158/16, яка знаходилась в провадженні Господарського суду м. Києва за позовом ДІУ до банку про звернення стягнення на предмет застави за договором застави майнових прав № 7/1-З від 15.10.2008 року. Повідомлення про відступлення права вимоги вих. № 3138/32/4 від 20.07.2020 року було вручено особисто [PERSON] , про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Відповідно пунктів 1.1. Договору, Кредитором було надано Позичальнику грошові кошти в сумі 33680,00 доларів США, в порядку і на умовах визначених договором. Відсотки за користування кредитом становлять 10,0 % річних від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом ( п. 1.3 кредитного договору). Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, банк надав позичальнику кредит строком повернення по 05.09.2026 року. Відповідно до додаткового договору від 19.09.2013 року про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 38/П/08/2006-840 від 05.09.2006 року, банк та [PERSON] погодили зміни до кредитного договору № 38/П/08/2006-840 від 05.09.2006 року та визначили у п. 2.1 що на період з дня підписання сторонами даного додаткового договору до повного виконання позичальником боргових зобов`язань за кредитним договором та за умови належного їх виконання, для розрахунку процентів за користування кредитом встановлюється фіксована процентна ставка у розмірі 14,2 % річних. Відповідно до п.2.1 кредитного договору, в якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, [PERSON] уклав з банком договір іпотеки квартири [ADDRESS] , загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 21,80 кв.м. На виконання умов ЗУ «Про іпотеку» та умов кредитного договору, між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] 05.09.2006 року укладено договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом КМНО Яковенко Л.А. та зареєстрований в реєстрі № 3921, за умовами якого іпотекодавець [PERSON] передав в іпотекодержателю нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 21,80 кв.м. У забезпечення взятих на себе зобов`язань що випливають з кредитного договору, 05.09.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки До № 38/П/08/2006-840 та 05.09.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] договір поруки До № 38/П/08/2006-840. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору поруки, поручителі [PERSON] та [PERSON] поручились перед ВАТ КБ «Надра» за належне виконання [PERSON] зобов`язання, що витікають з кредитного договору № 38/П/08/2006-840 від 05.09.2006 року, в тому числі повернення до 05.09.2026 року кредиту у розмірі 33680,00 доларів США, сплати відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 10,00 % річних, сплати інших платежів, передбачених кредитним договором, сплати можливих штрафних санкцій (штрафу, пені). Відповідно до п.1.3 договорів поруки, відповідальність відповідачів [PERSON] та [PERSON] виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов`язань, так і при невиконанні [PERSON] зобов`язань в цілому. Відповідно до п. 1.4 договору поруки, поручителі відповідають перед кредитором за виконання зобов`язань у повному об`ємі належному йому на праві власності майном та грошовими коштами. Відповідно до п. 1.5 договору поруки, [PERSON] та [PERSON] ознайомлені та погоджуються з умовами кредитного договору. 23.08.2024 року Державна іпотечна установа направила на адреси відповідачів вимогу про дострокове повернення кредиту. Станом на момент звернення до суду вимога кредитора відповідачами не була задоволена. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 38/П/08/2006-840 від 05.09.2006 року станом на 14.10.2024 року заборгованість [PERSON] перед позивачем становить 553927,83 грн., в тому числі: 76270,88 грн. прострочена сума основного боргу за період з 10.06.2020 року по 10.08.2024 року; 477656,95 грн. прострочені відсотки за користування кредитом за період з 10.06.2020 року по 10.08.2024 року, яку просить стягнути в судовому порядку з відповідачів. 05.03.2025 року відповідачем за основним позовом [PERSON] до суду було подано зустрічний позов до Державної іпотечної установи, [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним умов кредитного договору про встановлення плати за управління кредитом та зобов`язання перерахувати заборгованість, яким просить визнати недійсним пункт 1.3.2. Кредитного договору № 38/11/08/2006-840 від 05.09.2006, укладеного між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра», яким визначено, що плата за управління кредитом сплачується Позичальником щомісячно протягом усього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,35 % відсотків, (без урахування розміру відсотків, які позичальник повинен сплатити Банку), зазначеним у п. 1.3.1. цього Договору. Плата сплачується в повному обсязі за кожний календарний місяць, протягом якого Позичальник користувався Кредитом; зобов`язати Державну іпотечну установу (Код ЄДРПОУ: 33304730, 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34) здійснити перерахунок заборгованості за Кредитним договором № 38/П/08/2006-840 від 05.09.2006, шляхом зменшення суми основного боргу (тіла кредиту) за Кредитним договором № 38/11/08/2006-840 від 05.09.2006, станом на момент відступлення права вимоги Державній іпотечній установі за Договором відступлення прав вимоги від 21.05.2020 року, на суму сплаченої плати за управління кредитом в розмірі 9184, 96 доларів США за Кредитним договором № 38/П/08/2006-840 від 05.09.2006; стягнути з Державної іпотечної установи (Код ЄДРПОУ: 33304730, 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, 34) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] [ADDRESS] ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору. В обґрунтування позову зазначив, що 05.09.2026 року між ним та ВАТ КБ «Надра» був укладений кредитний договір № 38/П/08/2006-840. Після подання Державною іпотечною установою основного позову, йому стало відомо що сплачені позичальником платежі в розмірі 4431,11 доларів США були зараховані банком на сплату плати за управління кредитом, визначеної п. 1.3.2 кредитного договору, що свідчить із наданого розрахунку заборгованості долученого позивачем до первісного позову. Як зазначає, що з вказаного розрахунку 19.09.2013 року банком було безпідставно перенесено заборгованість в розмірі 4750,85 доларів США зі сплати плати за управління кредитом на рахунок обліку заборгованості по відсоткам. З 19.09.2013 року сплачені позичальником платежі в розмірі 6880,00 доларів США було зараховано банком на сплату відсотків. Зазначив, що загальна сума платежів, сплачених позичальником, які були зараховані банком на сплату плати за управління кредитом становить 9184,96 доларів США. З огляду на зазначене, п. 1.3.2 кредитного договору про встановлення плати за управління кредитом є несправедливим, суперечить закону, засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементом загального конституційного принципу верховенства права та порушує права споживача, а тому є підстави для його визнання недійсним з моменту укладення договору, у зв`язку з чим підлягає перерахуванню кредитна заборгованість. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 25.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача за основним позовом позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, у повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову просила відмовити у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у поданому до суду відзиві та просила застосувати до даних правовідносин позовну давність. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в задоволенні основного позову просила відмовити, посилаючись на обставини викладені у поданому до суду відзиві, зустрічний позов просила задовольнити у повному обсязі. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 05.09.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 38/П/08/2006-840, право вимоги за яким набуто Державною іпотечною установою на підставі Договору відступлення права вимоги посвідченого приватним нотаріусом КМНО Заєць І.О. за реєстраційним номером № 1436 від 21.05.2020 року, на виконання умов укладеної між сторонами мирової угоди від 18.05.2020 року в господарській справі № 910/19158/16, яка знаходилась в провадженні Господарського суду м. Києва за позовом ДІУ до банку про звернення стягнення на предмет застави за договором застави майнових прав № 7/1-З від 15.10.2008 року (т.1 а.с. 27-30). Повідомлення про відступлення права вимоги вих. № 3138/32/4 від 20.07.2020 року було вручено особисто [PERSON] , про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (т.1 а.с. 57-59). Відповідно пунктів 1.1. Договору, Кредитором було надано Позичальнику грошові кошти в сумі 33680,00 доларів США, в порядку і на умовах визначених договором. Відсотки за користування кредитом становлять 10,0 % річних від розміру фактичного залишку заборгованості за кредитом ( п. 1.3 кредитного договору). Факт надання [PERSON] грошових коштів у розмірі 33680,00 доларів США, підтверджується заявою про видачу готівки № NL-2 від 05.09.2006 року ( т.1 а.с. 31). Відповідно до п. 1.4 кредитного договору, банк надав позичальнику кредит строком повернення по 05.09.2026 року. Відповідно до додаткового договору від 19.09.2013 року про внесення змін та доповнень № 1 до кредитного договору № 38/П/08/2006-840 від 05.09.2006 року, банк та [PERSON] погодили зміни до кредитного договору № 38/П/08/2006-840 від 05.09.2006 року та визначили у п. 2.1 що на період з дня підписання сторонами даного додаткового договору до повного виконання позичальником боргових зобов`язань за кредитним договором та за умови належного їх виконання, для розрахунку процентів за користування кредитом встановлюється фіксована процентна ставка у розмірі 14,2 % річних (т.1 а.с. 32-36). Відповідно до п.2.1 кредитного договору, в якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій, [PERSON] уклав з банком договір іпотеки квартири [ADDRESS] , загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 21,80 кв.м. На виконання умов ЗУ «Про іпотеку» та умов кредитного договору, між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] 05.09.2006 року укладено договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом КМНО Яковенко Л.А. та зареєстрований в реєстрі № 3921, за умовами якого іпотекодавець [PERSON] передав в іпотекодержателю нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , загальною площею 32,2 кв.м., житловою площею 21,80 кв.м. (т.1 а.с. 37-39). У забезпечення взятих на себе зобов`язань що випливають з кредитного договору, 05.09.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір поруки До № 38/П/08/2006-840 та 05.09.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] договір поруки До № 38/П/08/2006-840 (т.1 а.с.40-41, 42-43). Відповідно до п.п. 1.1, 1.2 договору поруки, поручителі [PERSON] та [PERSON] поручились перед ВАТ КБ «Надра» за належне виконання [PERSON] зобов`язання, що витікають з кредитного договору № 38/П/08/2006-840 від 05.09.2006 року, в тому числі повернення до 05.09.2026 року кредиту у розмірі 33680,00 доларів США, сплати відсотків за користування кредитними коштами із розрахунку 10,00 % річних, сплати інших платежів, передбачених кредитним договором, сплати можливих штрафних санкцій (штрафу, пені). Відповідно до п.1.3 договорів поруки, відповідальність відповідачів [PERSON] та [PERSON] виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов`язань, так і при невиконанні [PERSON] зобов`язань в цілому. Відповідно до п. 1.4 договору поруки, поручителі відповідають перед кредитором за виконання зобов`язань у повному об`ємі належному йому на праві власності майном та грошовими коштами. Відповідно до п. 1.5 договору поруки, [PERSON] та [PERSON] ознайомлені та погоджуються з умовами кредитного договору. Станом на 10.07.2025 року заборгованість за Кредитним договором № 38/П/08/2006-840 від 05.09.2006 рокустановить 553427,83 грн, в тому числі: прострочена сума основного боргу - 76270,88 грн. за період з 10.06.2020 року по 10.08.2024 року; прострочені відсотки за користування кредитом - 477156,95 грн. за період з 10.06.2020 року по 10.08.2024 року (т. 1 147-176, т.2 а.с. 25). На підставі п. 4.2.4. Кредитного договору Державна іпотечна установа направила 23.08.2024 року на адреси боржника [PERSON] та поручителів [PERSON] , [PERSON] вимогу про дострокове повернення кредиту (т.1 а.с. 60-73). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч.1 ст. 1055 ЦК України). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно договору про відступлення права вимоги посвідченого приватним нотаріусом КМНО Заєць І.О. за реєстраційним номером № 1436, від 21.05.2020 року, укладено між ПАТ КБ «Надра» та Державною іпотечною установою, первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами (кредитними, іпотеки, поруки, тощо), вказаними у додатках до цього договору. За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як особа яка набула права вимоги, має право вимагати від другої сторони належного виконання його грошових зобов`язань, в тому числі повернення кредитних коштів, сплати відсотків та погашення виниклої заборгованості. Відповідач (позичальник) свої зобов`язання за договором кредиту не виконав належним чином, допустив прострочення в платежах і заборгованість по поверненню кредитних коштів за наданим позивачем розрахунком. Крім того, відповідач не оспорив дані розрахунки, не подав доказів на їх повне або часткове спростування. Таким чином, як встановлено при розгляді справи, відповідачі свої зобов`язання за Договором належним чином не виконують, не здійснюють платежів для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованим процентам, чим порушують взяті на себе договірні зобов`язання, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, тому позовні вимоги Державної іпотечної установи до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню. Щодо зустрічного позову [PERSON] до Державної іпотечної установи, [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним умов кредитного договору про встановлення плати за управління кредитом та зобов`язання перерахувати заборгованість, судом встановлено наступне. 05.09.2006 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 38/П/08/2006-840. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно зі ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому, згідно статті 627 Цивільного кодексу України та відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зокрема, статтею 628 Цивільного кодексу України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як визначає п.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав. Підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Тлумачення статей 215, 216 ЦК України свідчить, що для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Як наявність підстав для визнання оспорюваного правочину недійсним, так і порушення суб`єктивного цивільного права або інтересу особи, яка звернулася до суду, має встановлюватися саме на момент вчинення оспорюваного правочину. Зокрема, відповідно до ч. першої, третьої ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що сторони, підписавши кредитний договір, встановили факт досягнення згоди між собою щодо всіх істотних умов кредитного договору. Так, [PERSON] при укладанні оспорюваного договору був ознайомлений з умовами договору про надання кредиту, графіком розрахунку до договору та сукупною вартістю кредиту. Сторони визначили строк (термін) дії кредитного договору. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Стаття 267 ЦК України встановлює, що заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. 16.05.2025 року представником Державної іпотечної установи до суду було подано відзив на зустрічний позов, відповідно до якого просить застосувати до даних правовідносин позовну давність. Вказує на те, що кредитний договір було укладено 05.09.2006 року, останні платіж згідно з п. 1.3.2 кредитного договору відповідачем [PERSON] було здійснено 27.06.2013 року, а з позовом відповідач звернувся до суду тільки 28.02.2025 року, тобто після спливу позовної давності. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. З урахуванням викладеного, суд погоджується з твердженням представника Державної іпотечної установи про те, що [PERSON] звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, оскільки порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» допущено саме в момент укладення кредитного договору 05.09.2006 р. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №904/3405/19 зроблено висновки, що позовна давність не є інститутом процесуального права та не може бути відновлена (поновлена) в разі її спливу, але за приписом частини п`ятої статті 267 ЦК України позивач має право отримати судовий захист у разі визнання судом поважними причин пропуску позовної давності. Водночас саме на позивача покладений обов`язок доведення тієї обставини, що строк звернення до суду був пропущений ним з поважних причин. Питання щодо поважності цих причин, тобто наявності обставин, які з об`єктивних, незалежних від позивача підстав унеможливлювали або істотно утруднювали своєчасне подання позову, вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням наявних фактичних даних про такі обставини. При цьому, закон не встановлює порядку за яким суд визнає підстави пропуску позовної давності поважними, зокрема, не вимагає подання окремого письмового клопотання з відповідним проханням про поновлення пропущеного строку, а лише встановлює необхідність належного обґрунтування обставин, які б підтверджували існування об`єктивних непереборних труднощів для своєчасного звернення до суду. З урахуванням вказаного, обставин спірних правовідносин, наданих до суду доказів, суд приходить до висновку, що строк звернення до суду позивачем за зустрічним позовом [PERSON] пропущений, підстави для визнання поважними причин пропуску встановленого законом строку відсутні, а тому у задоволенні позову [PERSON] про визнання недійсним умов кредитного договору про встановлення плати за управління кредитом та зобов`язання перерахувати заборгованістьслід відмовити. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що позов задоволено, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 8301,41 грн.

Outcome: approved