Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулося до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що 04.05.2021 між ТОВ «Мілоан» та [PERSON] , був укладений кредитний договір № 101793837, згідно з умовами якого відповідачка отримала 6 000 грн, зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (Додаток №1 до кредитного договору № 101793837 від 04.05.2021) повернення кредиту та сплати комісії і процентів відповідачкою не було внесено. ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачці кредит на потрібну їй суму. Відповідачка зі свого боку не виконала умови кредитного договору. Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п. 3.2.6. кредитного договору № 101793837 від 04.05.2021 - позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього договору без згоди позичальника. Пункт 7.1. кредитного договору № 101793837 від 04.05.2021 визначає, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок позичальника і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань. Укладаючи кредитний договір відповідачка та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст.11 та ст.12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідачка підписала кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором. З огляду на викладене, договір про надання кредиту підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою не був би укладений. Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в її особистому кабінеті та останній були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти позичальника. Підтвердженням добровільного укладення відповідачем даного договору є анкета-заява на кредит № 101793837 позичальника від 04.05.2021, що нею заповнена. 19.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги № 75-МЛ/Т, згідно з яким відбулося відступлення права вимоги, в тому числі і за кредитним договором № 101793837 від 04.05.2021, що укладений між ТОВ «Мілоан» та відповідачкою. Сума та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 101793837 від 04.05.2021були передані позивачу від первинного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення прав вимоги № 75-МЛ/Т від 19.08.2021. Сума заборгованості [PERSON] становить 25 800 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 6 000 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків - 19 800 грн. Позивачем відповідачу було надіслано письмову претензію про погашення кредитної заборгованості вих. № 21030607/1623 від 13.06.2025. Враховуючи викладене вище, просить стягнути з [PERSON] вказану суму заборгованості за кредитним договором та понесені ними судові витрати в розмірі 2 422,40 грн та 7 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. Ухвалою Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12.08.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін, сторонам роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час судового розгляду повідомлений належним чином (а.с.40), у позові просив справу розглядати без їх участі (а.с.4 зворот). Заперечень з приводу винесення заочного рішення по справі не висловлювали. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином у відповідності до вимог п.11 ч.7 ст.128 ЦПК України (а.с.44), про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надала, тому суд, відповідно до ч.8 ст.178, ст.ст. 280-281 ЦПК України, вирішує справу у заочному порядку за наявними матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Так, судом встановлено, що підтверджується письмовими матеріалами справи, що 04.05.2021 відповідачка [PERSON] подавши анкету-заяву на кредит № 101793837 та після погодження умов кредитування, уклала з ТОВ «Мілоан» договір про споживчий кредит № 101793837, відповідно до умов якого, товариство зобов`язалось надати позичальнику грошові кошти в сумі 6 000,00 грн, строком на 30 днів, позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом 03.06.2021. Проценти за користування кредитом 1 800,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 % від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Тип процентної ставки - фіксована (а.с.6, 7-10). Відповідачка електронним підписом підписала графік платежів, що є додатком № 1 до даного договору (а.с.11), паспорт споживчого кредиту № 101793837 (ас. 11 зворот-12). Довідкою від 12.06.2025 виданої ТОВ «Мілоан», підтверджено, що товариством ідентифікована [PERSON] , акцепт підписаний позичальником із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором Z22821, який направлявся на номер телефону [NUMBER] (а.с.12 зворот). Факт перерахування кредитних коштів в сумі 6 000,00 грн підтверджується копією платіжного доручення № 27333734 від 04.05.2021 виданого ТОВ «Мілоан» (а.с.13). Надання кредиту, нарахування комісії за оформлення кредиту та нарахування процентів відображається в відомості про щоденні нарахування та погашення складеній ТОВ «Мілоан» (а.с.13 зворот-14). Розмір заборгованості відповідачки [PERSON] перед позивачем, підтверджується випискою з особового рахунку за договором № 101793837 від 04.05.2021, відповідно до якої її заборгованість перед позивачем становить 25 800,00 грн, з яких: 6 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 19 800,00 грн - прострочена заборгованість за відсотками (а.с.14 зворот). 19.08.2021 між ТОВ «Мілоан» (кредитор) та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» (новий кредитор), укладено договір відступлення прав вимоги № 75-МЛ/Т, згідно умов якого кредитор відступив новому кредитору вимоги за кредитними договорами вказаними в реєстрі боржників (а.с.15-22), серед яких вимоги до відповідачки [PERSON] на загальну суму 25 800,00 грн, що підтверджується актом приймання-передачі реєстру боржників від 19.08.2021 та витягом з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 75-МЛ/Т та (а.с.23,24). Відповідно до копії платіжної інструкції № 38034 від 18.08.2024 ТЗОВ «ФК «Кредит-Капітал» здійснило оплату ТОВ «Мілоан» за договором відступлення прав вимоги № 75-МЛ/Т у розмірі 2 497 330,78 грн (а.с.23 зворт). 13.06.2025, позивачем, на адресу реєстрації [PERSON] направлялась претензія про виконання зобов`язань за кредитним договором (а.с.24 зворот). Згідно копії платіжної інструкції № 12749 від 25.06.2025, позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (а.с.1). Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно з ч.ч.1, 2 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.615 ЦК України, у разі порушення зобов`язання однією стороною, друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму згідно ст.625 цього Кодексу. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний стороною (сторонами). Зазначена правова позиція міститься і в постанові Верховного суду України від 22 березня 2017 року (справа № 6-2320цс16). Згідно ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З матеріалів справи вбачається, що кредитний договір був укладений в електронній формі, а тому на нього поширюються вимоги Закону України «Про електронну комерцію», який визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції. Згідно п.п.5,7 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем. Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст.12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ст.1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі. Відповідно до ч.ч.1,3 ст.12 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] , відповідно до укладеного в електронній формі між нею та ТОВ «Мілоан» договору про споживчий кредит № 101793837 від 04.05.2021 , отримала кредит у розмірі 6 000,00 гривень строком на 30 днів, та зобов`язалась повернути його та сплачувати проценти на умовах та в строку визначені договором. Однак, свої зобов`язання за договором не виконала, не внесла платежі у строки і розмірах, встановлених договором, чим істотно порушила його умови, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість, яка становить 25 800,00 грн, з яких: 6 000, 00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 19 800,00 грн - прострочена заборгованість за відсотками. Вказані обставини відповідачкою не спростовані, тому позов підлягає задоволенню, а вказана заборгованість - стягненню з відповідачки на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», яке згідно договору відступлення прав вимоги № 75-МЛ/Т від 19.08.2021 прийняло належні кредиторові права грошової вимоги до [PERSON] . Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частиною 2 ст.141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позові на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.ч.1,4 ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною 8 ст.141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до правової позиції ВСУ, викладеній в постанові від 12.02.2020 у справі 648/1102/19 - витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Аналізуючи норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд у справі 686/28627/18 від 27.07.2022 дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору. З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та Адвокатським об`єднанням «Апологет» 06.05.2025 укладено договір про надання правової(правничої) допомоги № 0605 (а.с.27 зворот), в Акті наданих послуг № 1561 від 23.06.2025 та детальному описі до нього зафіксовано обсяг робіт та послуг, наданих адвокатським бюро та їх вартість (а.с.28, 29). Вказані обставини дають суду підстави для висновку, що поза розумним сумнівом доведено факт понесення позивачем витрат на правову допомогу та їх розмір, який відповідає критеріям, як реальності наданих позивачу адвокатських послуг, так і розумної необхідності таких витрат, тобто вимогам ч.4 ст.137 ЦПК України, а відтак понесені позивачем витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача у розмірі 7 000,00 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 2 422,40 грн також підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача. На підставі ст.ст. 207, 526, 626, 628, 633, 638, 639, 1050,1054 ЦК України та

Outcome: approved