Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-18 00:00:00

Акціонерне товариство «Сенс банк» звернулось до Коростишівського районного суду Житомирської області з позовною заявою до [PERSON] , за змістом якої просить стягнути з [PERSON] на користь АТ «Сенс банк» заборгованість за кредитним договором №501338113 у розмірі 155 188,53 грн/ та сплачений судовий збір в розмірі 2422,00грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.07.2021 [PERSON] уклала з Акціонерним товариством «Альфа-Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 501338113. Відповідно до умов кредитного договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Всупереч умов договору позичальник не виконала взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснювала щомісячно погашення кредитної заборгованості відповідно до умов договору, у зв`язку з чим, станом на 24.08.2023 виникла заборгованість перед банком у сумі 155 188,53 гривні. 12.08.2022 загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк», затверджено рішення про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк». Оскільки на день звернення з позовом до суду спір між сторонами не врегульований, відповідач у добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не сплатила, АТ «Сенс Банк» звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив проводити судове засідання без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала заяву, в якій просить проводити судове засідання без її участі, позовні вимоги визнала. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 12.07.2021 між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено угоду про надання споживчого кредиту № 501338113 та відкриття відновлювальної кредитної лінії, за умовами якого банк відкрив відповідачу кредитну лінію із встановленням максимального кредитного ліміту 100 000, 00 гривень, з фіксованою процентною ставкою 45,00 % річних. Згідно виписки по рахунку за період з 12.07.2021 по 24.08.2023 відповідач активно користувалась наданими банком кредитними коштами. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №501338113 від 12.07.2021 станом на 24.08.2023 [PERSON] має заборгованість перед банком у сумі 155 188,53 гривень. 05.06.2023 на адресу позичальника [PERSON] направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Згідно Витягу з державного реєстру банків, сформованого 02.12.2022 та виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань АТ «Сенс Банк», встановлено, що Акціонерне товариство «Альфа-Банк» змінило назву на Акціонерне товариство «Сенс-Банк». Статтею 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до норм статті 625 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є загальнообов`язковим до виконання сторонами. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1ст. 530 ЦК України). За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що 12.07.2021 [PERSON] уклала з Акціонерним товариством «Альфа Банк» угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії № 501338113, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит із встановленим лімітом 100 000,00 гривень із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 45,00 % річних, а відповідач зобов`язалась повернути банку кредит та сплатити відсотки за його користування на умовах передбачених вказаним договором. Відповідач, підписавши акцепт Публічної пропозиції АТ «Альфа Банк» на укладення угоди про надання кредиту № 501338113, оферту на укладання угоди про надання кредиту № 501338113 , паспорт споживчого кредиту фактично погодилась на запропоновані позивачем умови договору. Як вбачається із виписки по особовому рахунку з 12.07.2021 по 24.08.2023, відповідач [PERSON] користувалась наданими позивачем кредитними коштами. Наявна в матеріалах справи виписка по рахунку, за яким обліковуються кошти клієнта банку, є належним доказом, який підтверджує заборгованість відповідача за виданим кредитом. Зазначене узгоджується з позицією Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі №161/5267/20. Відповідач з часу укладення кредитного договору періодично погашала кредит до лютого 2022 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 501338113, випискою по рахунку. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 24.08.2023 утворилась заборгованість у загальному розмірі 155 188,53 гривень. 04.03.2024 на адресу позичальника [PERSON] направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором. Однак, відповідач не надала доказів погашення заборгованості перед банком та не спростував правомірність заявлених позивачем вимог. В матеріалах справи відсутні докази того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать положенням ЦК України, або іншим актам цивільного законодавства, а також, що волевиявлення позичальника було обмеженим і не відповідало його внутрішній волі. Викладені істотні умови, права і обов`язки сторін, зокрема, способи та терміни погашення кредиту погоджені сторонами, про що свідчить їх підписання ними. Відповідач у повному обсязі отримав інформацію про умови кредитування, була ознайомлена з порядком повернення кредиту та інших платежів. Правильність нарахувань розміру заборгованості відповідачем на час розгляду справи не спростована. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки правовідносини, які склалися між сторонами по даній справі, виникають з договірних відносин, які є обов`язковими для виконання сторонами в повному обсязі та з відповідача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 155 188,53 гривень. З урахуванням положень статті 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Outcome: approved