Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача Мирівської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області в особі виконавчого комітету про визнання права власності на нерухоме майно. Представник позивачів обґрунтовує позовні вимоги тим, що 16 грудня 2006 року майно ВАТ Томаківський «Агротехсервіс» відчужувалось в установленому законом порядку шляхом проведення біржових торгів у м.Дніпропетровську на Товарній Біржі «Український Земельно-Промисловий Інвестиційний ресурс» і позивачі, як переможці біржових торгів стали покупцем майна нежитлової будівлі колишнього бомбосховища (загальною площею 196,3 кв.м.), розташованого за адресою: [ADDRESS] , що відчужувалось ліквідатором. Позивачі з ВАТ Томаківський «Агротехсервіс» в особі арбітражного керуючого ліквідатора Козаченко В.М., діючого на підставі рішення Господарського арбітражного суду Дніпропетровської області № Б 24/267/05, досягли угоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу: про ціну, порядок передачі у їх володіння придбаної нерухомості. Цей договір купівлі-продажу № 062/12 від 30 грудня 2006 року був укладений ними в письмовій формі на Товарній Біржі «Український Земельно-Промисловий Інвестиційний ресурс» згідно діючого на той час законодавства і набрав чинності. Під час укладання зазначеного договору купівлі-продажу через товарну біржу, позивачі були впевнені в правильності та законності укладення такої угоди купівлі-продажу, оскільки, відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», у редакції, що діяла на момент укладання Договору купівлі-продажу, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Однак, на теперішній час позивачі втратили зазначений договір купівлі-продажу № 062/12 від 20 грудня 2006 року, колишній власник майна ВАТ Томаківський «Агротехсервіс» (код ЄДРПОУ 03569568, місцезнаходження за адресою: 53540, вул.Смурова, 2, с.Мирове, Томаківського району Дніпропетровської області) ліквідовано та припинено його державну реєстрацію як юридичної особи від 03.01.2007 року. Відповідно позивачі позбавлені можливості отримати належну копію договору купівлі-продажу № 062/12 від 20 грудня 2006 року, та не мають можливості посвідчити його в нотаріальному порядку, тому і виникла необхідність їх звернення з відповідним позовом до суду. 19.08.2025 відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим суддею у цій справі визначено суддю Кондус Л.А. Ухвалою судді від 28.08.2025 вказану справу суддею прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Представник позивачів адвокат Івахненко О.О. подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачів, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідач також\~подав заяву\~про розгляд\~справи за\~відсутності представника\~виконавчого комітету Мирівської сільської ради, та просить прийняти рішення на розсуд суду. Відзив на позов не подано. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини. Судом встановлено, що 16 грудня 2006 року майно ВАТ Томаківський «Агротехсервіс» відчужувалось в установленому законом порядку шляхом проведення біржових торгів у м.Дніпропетровську на Товарній Біржі «Український Земельно-Промисловий Інвестиційний ресурс» і позивачі, як переможці біржових торгів стали покупцем майна нежитлової будівлі колишнього бомбосховища (загальною площею 196,3 кв.м.), розташованого за адресою: [ADDRESS] , що відчужувалось ліквідатором. Позивачі з ВАТ Томаківський «Агротехсервіс» в особі арбітражного керуючого ліквідатора Козаченко В.М., діючого на підставі рішення Господарського арбітражного суду Дніпропетровської області № Б 24/267/05, досягли угоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу: про ціну, порядок передачі у їх володіння придбаної нерухомості. Цей договір купівлі-продажу № 062/12 від 30 грудня 2006 року був укладений ними в письмовій формі на Товарній Біржі «Український Земельно-Промисловий Інвестиційний ресурс» згідно діючого на той час законодавства і набрав чинності. На виконання умов вказаного договору, в день підписання договору позивачі повністю сплатили вартість придбаного ними майна та отримали у своє володіння та користування придбане нежитлове приміщення згідно укладеного та підписаного сторонами акта прийома передачі від 20 грудня 2006 року. Зазначені обставини підтверджуються наявними у позивачів документальними доказами: протоколом № 0062/12 біржових торгів по реалізації підприємства банкрута ВАТ Томаківський «Агротехсервіс» Дніпропетровської області від 16 грудня 2006 року (а.с.10); актом прийома передачі від 20 грудня 2006 року, за яким ВАТ Томаківський «Агротехсервіс» в особі арбітражного керуючого ліквідатора Козаченко В.М. передав, а позивачі прийняли майно ВАТ Томаківський «Агротехсервіс»: нежитлову будівлю колишнього бомбосховища (загальною площею 196,3 кв.м.), розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с.11); свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 15.12.2006 (а.с.12); витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 12922200 від 15.12.2006 про державну реєстрацію майна за реєстраційним номером: 17173559 (а.с.13); витягом з реєстру прав власності на нерухому майно № 12922286 від 15.12.2006 (а.с.14). З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомості, позивачі являються власниками придбаного Об`єкту Нерухомості, вільно володіють ним та користуються, саме на їх ім`я Томаківським БТІ виготовлено технічний паспорт від 20.12.2006 року на Об`єкту Нерухомості, що розташований за адресою: [ADDRESS] , інвентарний номер 20-142, реєстраційний номер 17173559 (а.с.15-22). Зазначені та належні докази підтверджують те, що між позивачами та продавцем були досягнуті домовленості щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу нерухомості та відбулося повне виконання між нами договору. Їх прав власників ніхто не оспорює, але відповідно до норм ст.657 діючого Цивільного кодексу України, вони не мають змоги вільно розпорядитися належним їм нерухомим майном, так як договори купівлі-продажу об`єктів нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.15 Закону України «Про товарну біржу», у редакції, що діяла на момент укладання Договору купівлі-продажу, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню. Як зазначають позивачі, на теперішній час вони втратили зазначений договір купівлі-продажу № 062/12 від 20 грудня 2006 року, колишній власник майна ВАТ Томаківський «Агротехсервіс» (код ЄДРПОУ 03569568, місцезнаходження за адресою: 53540, вул.Смурова, 2, с.Мирове, Томаківського району Дніпропетровської області) ліквідовано та припинено його державну реєстрацію як юридичної особи від 03.01.2007 року (номер запису 1211170002000131), що підтверджується обліковими даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань. Товарна Біржа «Український Земельно-Промисловий Інвестиційний ресурс» перебуває в процесі припинення від 22.03.2010 року, номер запису 12151100008000134. Відповідно позивачі позбавлені можливості отримати належну копію договору купівлі-продажу № 062/12 від 20 грудня 2006 року, та не мають можливості посвідчити його в нотаріальному порядку. Відповідно до положень ст.220 Цивільного кодексу України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до п.5 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року за № 1952-IV, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті, згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Відповідно до діючого на даний час законодавства а саме ст. 204 ЦК України: «Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним». Відповідно до ст. 321 ЦК України: «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні». Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно зі ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1950 року передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст.6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Гарантії здійснення прав володіння, користування та розпорядження майном, їх захист також регламентовано ст.41 Конституції України, відповідно до якої громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватись об`єктами права державної та комунальної власності, відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В відповідності до ст. 392 ЦК України: «Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності». Згідно до статті 4 ЦПК України та статті 15 ЦК України, у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. Відповідно до висновку суб`єкта оціночної діяльності станом на 03.07.2025 року вартість нежитлової будівлі складає 163 000,00 грн.(а.с.25). Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачі просять судовий збір не стягувати з відповідача на свою користь, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування таких витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved