Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

В провадженні Ямпільського районного суду Вінницької області знаходилася вказана вище цивільна справа. Відповідно до рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2025 року в задоволенні позову [PERSON] до Приватного сільськогосподарського підприємства «Вікторія» про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовлено. 20 серпня 2025 року за вх.№5221 від представника відповідача ПСП «Вікторія» адвоката Волкова П.О., надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. В якій представник відповідача просить суд ухвалити додаткове рішення у справі №153/740/23 щодо розподілу судових витрат та стягнути з [PERSON] на користь ПСП «Вікторія» витрати на правничу допомогу в сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень. Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 01.09.2025 вказану заяву призначено до судового розгляду на 11 вересня 2025 року о 10 годині 30 хвилин. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] та її представник адвокат Кугутюк О.В., в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав письмове клопотання, вх.№5723 від 11.09.2025, в якому просив відкласти судове засідання, оскільки не може з`явитися в судове засідання у зв`язку з тим, що 11.09.2025 приймає участь у судовому засіданні в Крижопільському районному суді Вінницької області, як захисник обвинуваченого. \~ \~ \~ \~Представник відповідача ПСП «Вікторія» - адвокат Волков П.О., в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, вх.№5724 від 11.09.2025, в якій просив відкласти судове засідання, оскільки хворіє та перебуває на лікарняному, а тому не може взяти участь в судовому засіданні, яке призначене на 10 годину 30 хвилин 11.09.2025. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3, ч. 4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. \~ \~ \~ \~У постановах від 05 березня 2020 року у справі № 756/5330/17 (провадження № 61-40303св18), від 10 листопада 2021 року у справі № 755/1139/18 (провадження № 61-3584св20) та від 02 грудня 2021 року у справі № 645/396/20 (провадження № 61-11502св21) зроблено висновок, що виклик сторін в судове засідання для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення є правом суду, а не обов`язком. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. \~ \~ \~ \~З огляду на те, що розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення не потребує обов`язкової участі сторін та з метою дотримання засад процесуальної економії і розумних строків розгляду справи, зважаючи на скорочені строки розгляду вказаної заяви у відповідності ч.3 ст. 270 ЦПК України, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду вказаної заяви про стягнення витрат на правову допомогу. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи. Дослідивши матеріали справи, у тому числі надані суду докази на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що адвокат Волков П.О. представляв інтереси відповідача у цивільній справі №153/740/23 за позовом [PERSON] до Приватного сільськогосподарського підприємства «Вікторія» про витребування майна із чужого незаконного володіння, на підставі договору про надання правничої допомоги від 04.11.2021 року №59 укладеного між ними та ордеру виданого підставі вказаного договору. При винесенні рішення суду від 14.08.2025 питання витрат на правову допомогу не вирішувалося. Згідно ч.1 ст.246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 ЦПК України). Відповідно до ч.1, п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За змістом ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Пунктом 9 частини 1 статті 1 Закону України « Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративне правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Пунктом 6 частини 1 статті 1 цього Закону до інших видів правової допомоги віднесено: види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення. Статтею 30 цього Закону також передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинні оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. За змістом ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Така правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц (провадження №61-15441св19), від 03 лютого 2021 року у справі №552/5808/17 (провадження №61-19076св19). На підтвердження витрат на правничу допомогу представник відповідача надав до суду відповідні докази: - копію договору про надання правової допомоги №59 від 04.11.2021, укладений між ПСП «Вікторія» та адвокатом Волковим П.О., у якому сторони у п. 3.1 погодили, що вартість правової допомоги, що надається за цим договором є фіксованою, узгоджується сторонами в додаткових угодах до договору та сплачується замовником на підставі виставлених рахунків; - копію додаткової угоди від 19.08.2025 до договору про надання правової допомоги №59 від 04.11.2021 відповідно до умов якої сторони домовились внести зміни в пункт 3.1 розділу 3 Договору про надання правової допомоги №59 від 04.11.2021 «Умови оплати» та викласти його в наступній редакції: «Вартість правничої допомоги (гонорару), що надається за цим Договором Виконавцем в Ямпільському районному суді Вінницької області у справі №153/740/23, узгоджена Сторонами, визначається у цьому Договорі у фіксованому розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень та сплачується Замовником в строки, зазначені в рахунку; - копію Акта приймання-передачі наданої правової допомоги від 19.08.2025 до договору про надання правової допомоги №59 від 04.11.2021 відповідно якого Виконавець згідно договору про надання правової допомоги №59 від 04.11.2021 та додаткової угоди від 19.08.2025 до нього надав, а Замовник прийняв послуги з правової допомоги при розгляді справи №153/740/23 в Ямпільському районному суді Вінницької області. Вартість наданих послуг за цим Актом складає 30000 (тридцять тисяч) гривень, які підлягають оплаті на підставі рахунку №19-08-2025/001 від 19.08.2025 року на протязі 30 календарних днів; - копію рахунку №19-08-2025/001 від 19.08.2025 на суму 30000 (тридцять тисяч) гривень, який складений на підставі договору про надання правової допомоги №59 від 04.11.2021 та додаткової угоди від 19.08.2025. Таким чином, відповідачем підтверджено факт наданих йому правничих послуг та їх вартість. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити із встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з положеннями ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро/об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 02.02.2023 року у справі №915/606/21). Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 № 922/1964/21 (12-14гс22) дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права. У постанові Верховного Суду від 20.11.2020 № 910/13071/19 вказано, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pactasuntservanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. Відповідно до ч.ч.5, 6 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі №910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 24 січня 2022 року у справі №757/36628/16-ц. У той же час, позивач та її представник під час розгляду справи не зазначали про неспівмірність витрат відповідача на правову допомогу. Клопотань від позивача та її представника про зменшення витрат на оплату правничої допомоги до суду не надходило. Відповідно до п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Таким чином, оскільки в задоволенні позову [PERSON] до ПСП «Вікторія» про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовлено, від позивача або її представника в порядку ч.5 ст.137 ЦПК України, не надійшло клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, та/або їх необґрунтованості, які підлягають розподілу між сторонами, враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з позивача на користь відповідача витрат на правничу професійну допомогу в сумі 30000 (тридцять тисяч) гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved