Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

У липні 2025 року заявниця [PERSON] , в інтересах якої діє представниця-адвокатка Гренджа В. Ю., заінтересована особа приватна нотаріуска Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І. В., звернулася до суду з заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Заява обґрунтована\~тим,\~що [INFO] \~помер її\~батько [PERSON] ,\~що підтверджується\~свідоцтвом про\~його смерть\~серії [NUMBER] ,\~який за\~життя 28.05.2021\~склав заповіт,\~відповідно до\~якого все своє рухоме та нерухоме майно, а також все те, що буде йому належати по закону і на що він буде мати право на день його смерті заповів їй. Зазначала, що вона прийняла спадщину за майном померлого батька шляхом подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за заповітом і, як наслідок, було заведено спадкову справу № 18/2014, номер у спадковому реєстрі 77150737. Вона є єдиною спадкоємицею за заповітом до майна померлого батька [PERSON] . Однак незважаючи на безспірність спадкових відносин приватна нотаріуска Корбутяк І. В. відмовила їй видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом до майна померлого батька, оскільки неможливо встановити родинний зв`язок між спадкоємцем, який прийняв спадщину, тобто нею та спадкодавцем її батьком через те, що у витягах із Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00045273804, № 00045274075 від 30.05.2024 прізвище її батька зазначено « [PERSON] », хоча відповідно до свідоцтво про його смерть, картки фізичної особи-платника податків, пенсійного посвідчення, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00045273474 від 30.05.2024 та інших документів його прізвищем є саме « [PERSON] ». Отже, через розбіжності у написанні прізвища її батька на даний час вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права на майно померлого батька і за рекомендацією нотаріуса вимушена звертатися до суду із цією заявою про встановлення факту родинних відносин, оскільки встановити ці факти у позасудовому порядку не є можливим. Посилаючись на наведені вище обставини просила суд установити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме що померлий [INFO] [PERSON] , [INFO] , є її батьком, а вона відповідно є його донькою. Ухвалою судді Міжгірського районного суду Закарпатської області від 17 липня 2025 року відкрито провадження у цивільній справі за цієї заявою [PERSON] . У судове засідання заявниця [PERSON] , її представниця адвокака Гренджа В. Ю. та заінтересована особа приватна нотаріуска Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І. В. не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи. Водночас представниця заявниці [PERSON] - адвокатка Гренджа В.Ю. подала до суду 15.09.2025 заяву про розгляд справи за її та заявниці відсутності (а.с.44). З огляду на наведене вище суд уважає за можливим розглянути цю справу за відсутності учасників справи за наявними матеріалами, які є достатніми для ухвалення законного та обґрунтованого рішення суду. Положеннями ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК\~України\~визначено,\~що\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Згідно зі ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (ч. 1 ст. 293 ЦПК України). Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, установлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ установлені цим розділом (ч. 3 ст. 294 ЦПК України). Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту (постанова Верховного Суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 /провадження № 61-51сво18/, постанова Верховного Суду від 12 січня 2024 року у справі № 335/6717/23 /провадження № 61-15734ск23/). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) Велика Палата Верховного Суду сформулювала висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян». Отже, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: - факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; - встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; - заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом із заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); - чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 752/20365/16-ц (провадження № 61-24660св18), від 05 грудня 2019 року у справі № 750/9847/18 (провадження № 61-18230св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 644/9753/19 (провадження № 61-14667св20), від 16 червня 2021 року у справі № 643/6447/19 (провадження № 61-14968св20), від 08 вересня 2021 року у справі № 641/5187/20 (провадження № 61-5204св21). Судом установлені такі обставини: Зі свідоцтва про смерть батька заявниці [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , виданим 21.02.2024 Міжгірським відділом реєстрації актів цивільного стану у Хустському районі Закарпатської області, вбачається, що такий помер [INFO] (а.с.8). Також як\~убачається з\~матеріалів справи\~ [PERSON] \~за життя\~склав заповіт,\~який посвідчений\~28.05.2021\~року приватним\~нотаріусом Міжгірського\~районного нотаріального\~округу Закарпатської\~області Корбутяк\~І.\~В.\~та \~зареєстрований у\~реєстрі за\~№ 600,\~відповідно до\~якого [PERSON] \~на випадок\~своєї смерті\~зробив заповітне\~розпорядження,\~а саме:\~все своє\~рухоме та\~нерухоме майно,\~а також\~все те,\~що буде\~йому належати\~по закону\~і на\~що він\~буде мати\~право на\~день його\~смерті заповів\~своїй доньці\~ [PERSON] \~/заявниці/ (а.с.9). Як слідує з витягу зі Спадкового реєстру за № 77150737, виданого 30.05.2024 цією ж приватною нотаріускою Корбутяк І. В., то у Спадковому реєстрі наявна інформація щодо реєстрації спадкової справи після смерті [PERSON] , номер у спадковому реєстрі 72509667(а.с.11). Із довідки, виданої 03.07.2025 приватною нотаріускою Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Корбутяк І. В. за № 119/02-14 видно, що для належного оформлення спадщини [PERSON] необхідно встановити родинний зв`язок між спадкоємцем, який прийняв спадщину та спадкодавцем у зв`язку з розбіжностями у написанні прізвища спадкодавця, тобто « [PERSON] » і « [PERSON] » (а.с.10). Відповідно до довідки № 16-08/747 від 24.05.2024, виданої виконкомом Міжгірської селищної ради Хустського району Закарпатської області, в будинку [ADDRESS] проживав [PERSON] , 1946 р. н., який був постійним мешканцем по [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] у цій квартирі ніхто не проживав (а.с.12). Зі свідоцтва про народження батька заявниці вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , про що в книзі реєстрації народжень 11.03.1946 року зроблено відповідний актовий запис № 30, та його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). Із картки платника податків за РНОКПП [NUMBER] (а.с.14), гірського посвідчення серії [NUMBER] (а.с.14), посвідчення водія (а.с.15), пенсійного посвідчення серії [NUMBER] (а.с.16), договору купівлі-продажу\~квартири (а.с.17,18), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15920353 від 13.09.2007, повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00045273474 від 30.05.2024 (а.с.40) видно, що прізвищем батька заявниці є саме « [PERSON] ». Зі свідоцтва про народження заявниці вбачається, що вона, [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 113, та її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.19). Як видно зі свідоцтва про шлюб, зареєстрованого 02.09.1999 у селищі Міжгір`я Міжгірського району Закарпатської області за актовим записом за № 52, [PERSON] та [PERSON] уклали між собою шлюб унаслідок чого остання змінила своє прізвище на « [PERSON] » (а.с.20). Відповідно до частин 1-4 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно з ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч. 1 ст. 13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Виходячи із висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 (п. 45), «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)». Положеннями ч. 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника та ін. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на наведене в інший спосіб, окрім як зі зверненням до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин, унаслідок зазначених вище розбіжностей у написанні прізвища батька заявниці, остання позбавлена можливості оформити свої спадкові права. З урахуванням наведеного вище суд доходить висновку, що заявлені вимоги [PERSON] є обґрунтованими та доведеними відповідними доказами у справі, а відтак її заява підлягає до задоволення. За загальним правилом ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справах окремого провадження понесені учасниками справи судові витрати не відшкодовуються.

Outcome: approved