Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС»), від імені та в інтересах якого діє представник адвокат Кеню Д.В., через систему «Електронний суд», звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №22032000311645 від 04.03.2020 у розмірі 23641,09 грн, судовий збір в сумі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн просили покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 04.03.2020 між Акціонерним товариством\~«БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» (далі\~-\~АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО») та [PERSON] \~укладений кредитний договір № 22032000311645\~у відповідності до якого останній отримав кредитні кошти. Підписанням кредитного договору відповідач зобов`язалась сплатити плату за кредит (проценти та комісії), а також належним чином виконати інші зобов`язання у порядку, встановленому Договором. Проте, відповідачем кредитні зобов`язання належним чином не виконані. 28.03.2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЦИКЛ ФІНАНС» (далі - ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС») було укладено договір факторингу №28/03/24, відповідно до якого ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором № 22032000311645 від 04.03.2020. Згідно Договору факторингу сума заборгованості відповідача [PERSON] за\~кредитним договором\~становить 23641,09\~грн,\~з яких:\~13452,08\~грн заборгованість\~по тілу\~кредиту;\~0,01\~грн-\~заборгованість по\~відсотках;\~10189,00\~грн -\~заборгованість по\~комісії;\~судовий збір\~в сумі\~2422,40\~грн та\~витрати на\~професійну правничу\~допомогу в\~сумі 5000,00\~грн просили\~покласти на\~відповідача.У зв`язку з викладеним ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» звернулося до суду з даною позовною заявою. Ухвалою суду від 24.06.2025 року провадження по справі відкрито та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві представник позивача Кеню Д.В. просив про розгляд справи без участі представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно і належним чином в порядку ст. 128 ЦПК України. Причини неявки суду не повідомили, будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Відповідач в установлений ч. 7 ст.\~178\~ЦПК\~України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, у зв`язку із чим суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Зважаючи на повторну неявку належним чином повідомленого відповідача в судове засідання, які не повідомили про причини неявки та не подали відзиву, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з тим, що розгляд справи відбувався за відсутності сторін, відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, доходить наступного висновку. 04.03.2020 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 22032000311645 (далі-Договір), який є Універсальний договір банківського обслуговування клієнтів фізичних осіб у АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» зі змінами і доповненнями, затверджений банком та розміщений на офіційному сайті банку (УДБО) та індивідуальної частини, якою є цей кредитний договір, підписанням якого клієнт погоджується з умовами УДБО та приєднується до УДБО та Договору в цілому. Відповідно до п. 1.2 Договору кредит надавався на наступних умовах: сума кредиту 21682,53 грн; строк кредитування 24 місяців; кінцева дата повернення кредиту: 04.03.2022; цільове призначення: на споживчі потреби; щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості: з 04.03.2020 по 03.10.2020 - 7% від суми кредиту, з 04.10.2020 по 03.04.2021 5,5% від суми кредиту, з 04.04.2021 по 03.10.2021 - 4% від суми кредиту, з 04.10.2021 по 04.03.2022 2,25% від суми кредиту; процентна ставка за користування кредитом є фіксованою та нараховується наступному у розмірі: на строкову заборгованість за кредитом - 0,001% річних на прострочену заборгованість за кредитом 56,0% річних. Умови, визначені в цьому пункті Договору, є істотними умовами кредитного договору. Відповідно до п. 1.3 Договору банк формує графік платежів, який викладено у розділі 4 цього договору, зі зазначенням сум погашення основного боргу за кредитом, сплати процентів за користування кредитом, щомісячної комісії за обслуговування кредитної заборгованості, вартості всіх супутніх послуг, реальної процентної ставки та інше. Згідно з п. 1.4 Договору кредит надається шляхом зарахування суми кредиту на поточний рахунок клієнта [NUMBER] , відкритий в АТ «Банк Кредит Дніпро». Датою видачі кредиту вважається день зарахування суми кредиту на рахунок клієнта. Якщо сума кредиту не зарахована на рахунок протягом 7 операційних днів з дати укладення договору, цей договір уважається неукладеним. Платежі з погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування кредитом та щомісячної комісії за обслуговування кредиту здійснюються у вигляді щомісячних ануїтентних (рівномірних) платежів (п. 2.1 договору). Відповідно до п.2.2. Договору дата погашення та розмір Обов`язкового платежу визначені в Графіку платежів, який викладений в розділі 4 договору. Цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором (п. 3.1 договору). Відповідно до п. 3.6 Договору відповідач підписанням договору підтвердив, зокрема, що банк надав всю передбачувану чинним законодавством України інформацію про умови кредитування, що вона була ознайомлена з Паспортом споживчого кредиту, була ознайомлена та згодна з умовами УДБО та погодилась з тим, що договір з боку банку укладається шляхом нанесення на нього типографськими засобами відбитку печатки банку та підпису уповноваженої особи банку. Згідно з випискою по особовому рахунку [PERSON] за період з 04.03.2020 по 27.03.2024 первинний кредитор AT «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №22032000311645 виконав у повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти в сумі 21\~682,53 грн. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».\~ Таким чином, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо-безпосередньо, після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.\~ Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254 (в редакції, чинній на час укладання договору), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у п.62 Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Вказані норми є підставою для висновку про те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц. Отже, виписка за договором №22032000311645 за період з 04.03.2020 по 27.03.2024 на ім`я відповідача [PERSON] , є належним та допустимим доказом, що підтверджує рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій та свідчить про користування кредитом та утворення заборгованості за кредитним договором. Аналогічна правова позиція викладена, зокрема у постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц, від 26 травня 2021 року у справі № 204/2972/20, від 13 жовтня 2021 року у справі № 209/3046/20, від 01 червня 2022 року у справі № 175/35/16-ц, від 12.12.2024 у справі № 298/825/15-ц, від 15.01.2025 № 753/16762/15-ц. Також,\~Верховний Суд\~у складі\~колегії суддів\~першої судової\~палати Касаційного\~цивільного суду\~у справі\~№127/23910/14-ц\~від 23.12.2020\~р.:\~«Часткова сплата\~боржником або\~з його\~згоди іншою\~особою основного\~боргу та/або\~сум санкцій\~є тією\~дією,\~яка свідчить\~про визнання\~ним боргу». Внесення грошових коштів на рахунок кредитодавця є визнання ним боргу (відповідно до зазначеної позиції Верховного Суду), що, у свою чергу, фактично прирівнюється до підтвердження волевиявлення учасника справи на укладення договору. Адже без волевиявлення не існувало б потреби сплачувати заборгованість. З огляду на викладене, волевиявлення позичальника може підтверджуватись як підписанням договору, так і його діями (заповнення формуляра (заявки) на отримання кредиту, часткова або повна сплата заборгованості тощо). Проте, всупереч умовам кредитного договору № 22032000311645 відповідач не виконав свого зобов`язання, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній платежів для погашення заборгованості у повному обсязі не здійснив ані на рахунок ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», ані на рахунок первісного кредитора АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», внаслідок чого у [PERSON] утворилась заборгованість, яка, відповідно до розрахунку заборгованості становить 23641,09 грн, з яких: 13452,08 грн заборгованість по тілу кредиту; 0,01 грн- заборгованість по відсотках; 10189,00 грн - заборгованість по комісії. Заперечень щодо правильності розрахунку заборгованості відповідачем не заявлено. 28.03.2024 року між АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО», як клієнтом, та ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС», як фактором, укладено договір факторингу №28/03/24. Згідно з п. 1.1 договору факторингу фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за оплату, а клієнт відступає факторові права грошової вимоги до боржників за кредитним договором (портфель заборгованості) відповідно до реєстру боржників. Пунктом 1.2 договору факторингу передбачено, що внаслідок передачі (відступлення) права вимоги за цим договором, фактор заміняє клієнта у кредитних договорах, що входять до портфеля заборгованості, та набуває прав грошових вимог клієнта за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Відповідно до п. 6.2.2 договору факторингу права вимоги переходять до фактора з моменту набрання чинності даним договором та підписання Акту приймання-передачі прав вимоги (Додаток 3), після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Перехід права вимоги відбувається шляхом підписання акту приймання-передачі права вимоги у відповідності до Додатку №3 до даного договору в день підписання Договору та набрання ним чинності. Відповідно до п. 7.1 договору факторингу фактор здійснює фінансування клієнта у спосіб визначений ч. 1\~ст. 1084 ЦК України\~шляхом купівлі у нього права грошової вимоги. В якості ціни за придбання (відступлення) прав вимоги, фактор передає в розпорядження клієнта грошові кошти в розмірі , що станом на дату підписання сторонами цього договору складає 10200233,00 грн без ПДВ за плату. З положень п. 7.2 договору факторингу вбачається, що фактор здійснює оплату клієнту шляхом перерахування суми, на рахунок за вказаними в договорі реквізити до цього договору рахунок, в день підписання Договору та Акту приймання-передачі прав вимог. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 року ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» отримало від АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» право вимоги за договором № 22032000311645 до [PERSON] . Також, право позивача для звернення з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором підтверджується: актом приймання-передачі реєстру боржників за договором факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 року (Додаток № 2 до договору факторингу), актом приймання-передачі прав вимог за договором факторингу №28/03/24 від 28.03.2024 року (Додаток № 3 до договору факторингу) та платіжною інструкцією № 6041 по оплаті договору факторингу від ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» на користь АТ «БАНК КРЕДИТ ДНІПРО» в сумі 10200233,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Крім того, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором (ст. 612 ЦК України). За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч. 1 ст.\~626\~ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.\~629\~ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Згідно з ст.\~638\~ЦК\~України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Статтею 1054\~ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом п.п. 10,11 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», споживче кредитування - правовідносини щодо надання, обслуговування та повернення споживчого кредиту; споживчий кредит (кредит) - грошові кошти, що надаються споживачу (позичальникові) на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування», договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1054\~ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. У ст.\~1049\~ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч.ч. 1,3 ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст.1077,1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно\~статті 514\~ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 ЦК України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом. Кредитний договір, укладений між відповідачем та первісним кредитором, а також договір факторингу, укладений між первісним кредитором та позивачем у встановленому порядку недійсними не визнані, тобто, в силу положень ст.204 ЦК України діє презумпція правомірності вказаних правочинів. Відступлення права вимоги по суті - це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Відповідачем не надано доказів того, що ним належним чином виконувались зобов`язання з повернення кредитних коштів первісному кредитору. Позивачем заявлено позовні вимоги в межах суми та складових розміру вимог, якій мав первісний кредитор. З огляду на викладене вище, оскільки [PERSON] свої зобов`язання за умовами кредитного договору №22032000311645 у повному обсязі не виконала, доказів про відсутність своєї заборгованості перед позивачем суду не надала, суд доходить висновку, що позовні вимоги ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №22032000311645 у сумі 13452,09 грн, з яких: 13452,08 грн заборгованість по тілу кредиту; 0,01 грн- заборгованість по відсотках, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості по комісії в розмірі 10189,00 грн суд зазначає наступне. Згідно з абз. 3 ч. 4\~ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів»\~(у редакції станом на 01 січня 2017 року) кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього\~Закону, є нікчемною. 10 червня 2017 року набрав чинності\~Закон України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VІІІ. Цей Закон визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері, у зв`язку з чим, у\~Законі України «Про захист прав споживачів»\~текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить\~Закону України «Про споживче кредитування». Відповідно до ч. 1 та 2\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит. Правилами ч. 5\~ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування»\~визначено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Таким чином,\~Законом України «Про споживче кредитування»\~безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст.\~1\~та ч. 2 ст.\~8 Закону України «Про споживче кредитування»\~Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року №49\~затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит). Цією ж\~постановою\~визнано такою, що втратила чинність,\~постанову Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління\~Національного банку\~України від\~10\~травня 2007\~року №\~168 (у редакції, чинній на момент укладення спірного кредитного договору), банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення. Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил. Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит). Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, уключаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту. З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності\~Законом України «Про споживче кредитування»\~(10 червня 2017 року), щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті\~11, частини п`ятої статті\~12 Закону України «Про споживче кредитування». Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 (провадження № 14-44цс21). Як зазначалося судом вище, умовами укладеного між сторонами договору встановлено комісію за обслуговування кредитної заборгованості, тобто фактично встановлено плату позичальника за надання інформації щодо його кредиту, безоплатність надання якої прямо передбачена ч. 1\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». З огляду на вказане, положення кредитного договору №22032000311645 про сплату позичальником на користь банку комісійної винагороди за обслуговування кредитної заборгованості суперечать положенням ч. 1, ч. 2\~ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування»\~і є нікчемними з моменту укладення цього правочину. За таких обставин, позивачем без належних на те правових підстав нарахована комісія за обслуговування кредитної заборгованості на загальну суму 10189,00 грн, а відтак, позовні вимоги ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» про стягнення заборгованості за комісією є необґрунтованими з наведених вище підстав та такими, що не підлягають задоволенню. Щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16. 02.01.2025 між ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» та адвокатом Кеню Д.В. було укладено Договір про надання правничої допомоги №43453613 та 03.06.2025 укладено додаткову угоду № 22032000311645 до договору №43453613. Тарифікація наданих послуг з правової допомоги відбувається за узгодженою (п. 4.8 Договору №43453613) . З акту № 22032000311645 про підтвердження факту надання правничої допомоги від 03.06.2025 та детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Кеню Д.В., необхідних для надання правничої (правової) допомоги за позовом ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» щодо стягнення кредитної заборгованості на підставі Договору про надання правової допомоги 43453613 від 02 січня 2025 року та додаткової угоди до нього, адвокатом було здійснено: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій (консультацій) щодо захисту інтересів ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС»; складання позовної заяви про стягнення кредитної заборгованості, в тому числі попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, позивач; формування додатків до позовної заяви (письмові докази). Загальна вартість робіт складає 5\~000,00 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зазначено, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі №814/698/16. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22 висловив позицію про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони із обґрунтуванням недотримання вимог щодо співмірності витрат із складністю справи, обсягом і часом виконання робіт . Клопотань про зменшення витрат на правову допомогу не надходило. У зв`язку з викладеним, суд вважає, що витрати пов`язані з оплатою правової допомоги у розмірі 5000,00 грн є співмірними позовним вимогам. Відповідно до квитанції про сплату № 11233 від 05.06.2025 року при пред`явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, що відповідає коефіцієнту 0,8 від 3028,00 грн (ставка судового збору, визначена ст.4 Закону України «Про судовий збір»). Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що суд частково задовольнив заявлені позовні вимоги, то витрати позивача на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн підлягають стягненню з відповідача на користь ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог, тобто в сумі 2845,07 грн (13452,09х5000,00/23641,09). Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~на користь позивача з відповідач підлягають також стягненню витрати ТОВ «ЦИКЛ ФІНАНС» зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених судом позовних вимог, що дорівнює 1378,38 грн (13452,09х2422,40/23641,09).

Outcome: partial