Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19.09.2020 було зареєстровано шлюб між нею та відповідачем. Спільне життя у сторін не склалося, тому вони подали до суду заяву про розірвання шлюбу, яка задоволена рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці, у справі № 725/12270/24 від 03.02.2025, яке набуло законної сили 06.03.2025. У шлюбі у сторін народилася дитина [PERSON] , [INFO] . На даний час син зареєстрований та проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . 27.12.2024 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір між батьками щодо виховання дитини, здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Вказаним договором не визначено обов`язку відповідача утримувати позивача до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку. Однак, таке право [PERSON] , як матері дитини, передбачено чинним законодавством України. Наразі [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьох років та у зв`язку із чим єдине джерело її доходу це соціальні виплати від держави. Поки працювати [PERSON] не має змоги, так як доглядає дитину до досягнення нею трирічного віку. У зв`язку із складним матеріальним становищем, позивач потребує матеріальної допомоги на своє утримання від відповідача. Відповідач ухиляється від утримання позивача, чим порушує її права та вимоги СК України, за якими дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має не залежно від того, чи вона працює та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідач фізично здорова людина працездатного віку, за останньою відомою позивачу інформацією, офіційно працевлаштований, інших дітей та/чи утриманців непрацездатного віку не має. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частки від усіх видів доходу (заробітку), починаючи з часу звернення до суду і до досягнення трирічного віку дитиною [PERSON] , [INFO] (а.с. 1 6). Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.07.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 26). На підставі ст. 178 ЦПК України, представником відповідача було подано відзив на позовну заяву, у якому вона зазначила, що до моменту переїзду позивача і дитини за новою адресою між сторонами було досягнуто усної домовленості в частині участі відповідача в матеріальному утриманні дитини та позивача. Зокрема, сторонами було погоджено між собою, що відповідач сплачуватиме позивачу щомісяця грошові кошти на утримання спільної малолітньої дитини в розмірі, визначеному нотаріально засвідченим договором між батьками, та на утримання [PERSON] , розмір яких, з урахуванням майнового стану відповідача складає біля 5\~000, 00 грн. Так, 27.12.2024 між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально засвідчений договір між батьками щодо виховання дитини, здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Згідно умов договору сторони дійшли згоди, що на утримання дитини батко зобов`язується, у добровільному порядку, щомісяця до 10 числа поточного місяця, сплачувати матері аліменти у розмірі не менше 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Вказаний обов`язок відповідач виконує належним чином та у встановленому договором розмірі Так, у відповідача наразі наявний обов`язок сплачувати на користь позивача аліменти на утримання спільного сина у розмірі 1\~281, 50 грн щомісяця. Зазначений обов`язок відповідач виконує належним чином. Також сторони між собою домовились, що відповідач повинен сплачувати на користь позивача аліменти на утримання останньої та спільної дитини в розмірі не менше 5\~000, 00 грн щомісяця. Починаючи з січня 2025 року та станом по липень 2025 року, відповідач сплатив на користь позивача аліменти на утримання останньої та спільного малолітнього сина у загальному розмірі 38\~910, 00 грн. Тобто, в середньому, відповідачем щомісяця перераховується на банківські рахунки позивача грошові кошти близько 5\~558, 57 грн., що є достатнім для утримання позивача та спільного малолітнього сина. Відтак, відповідач вважає, що твердження позивача про порушення її прав та інтересів, а також невиконання відповідачем обов`язку утримувати останню до досягнення дитиною трьох років, є безпідставними та нікчемними, з огляду на обставини, викладені у відзиві та долучені докази. Відповідач також зазначає, що його середній дохід складає 13\~000, 00 грн щомісяця, тому розмір аліментів на утримання позивача складатиме 2\~167, 00 грн, що вдвічі менше ніж розмір утримання, яке надає відповідач в добровільному порядку. Врегулювати спір в позасудовому порядку, шляхом спільних поступок, позивач, за невідомих відповідачу причин, відмовилась. Тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 29 35). Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якому зазначив, що жодної домовленості між сторонами щодо сплати аліментів на утримання [PERSON] до досягнення спільною дитиною трьох років не існувало. А договором від 27.12.2024 між сторонами було встановлено, що на утримання дитини батько зобов`язується у добровільному порядку, щомісяця до 10 (десятого числа) поточного місяця, сплачувати матері аліменти у розмірі не менше ніж 50 % від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Жодними належними доказами не підтверджується те, що між сторонами існувала якась певна домовленість про сплату 5\~000, 00 грн з боку [PERSON] на користь [PERSON] щомісяця на утримання як спільної дитини сторін, так і позивача, до досягнення дитиною трьох років. Та сплата аліментів на утримання дружини не може бути предметом договору між батьками щодо виховання дитини, здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини. Ці питання регулюються різними розділами СК України. Отже, з викладеного слідує, що твердження відповідача про існування усної домовленості між сторонами є надуманими, голослівними та жодним чином не підтверджені, а тому, не заслуговують на увагу суду. А сума 5\~000, 00 грн в середньому на місяць, як аліменти на утримання дитини, були визначені відповідачем самостійно, без будь-якого погодження з позивачем. Відтак, твердження представника відповідача про те, що на утримання позивача відповідач сплачує 4\~277, 07 грн, є необгрунтованими. Надаючи кошти на утримання спільної дитини сторін, відповідач намагається ототожнити та навіть поєднати дану обставину з утриманням дружини до досягнення їх спільною дитиною трьох років, тому [PERSON] була вимушена звернутися до суду із позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів на її утримання до досягнення спільною дитиною трирічного віку. У відзиві на позовну заяву представником відповідача також зазначено, що відповідач пропонував позивачу у досудовому порядку зафіксувати його обов`язок сплачувати на користь останньої аліменти на її утримання та утримання спільної дитини у загальному розмірі біля 5\~000, 00 грн або 6\~000, 00 грн, але таких пропозицій до звернення до суду позивача від відповідача не надходило, жодних доказів таких звернень з боку відповідача до відзиву не долучено. За вказаних обставин просить суд врахувати данну відповідь на відзив при прийнятті рішення по справі (а.с. 50 54). Представник відповідача подав до суду заперечення, в яких зазначив, що відповідач не погоджується із твердженнями позивача про відсутність між ними домовленості щодо сплати ним грошових коштів на користь позивача для її утримання, з огляду на те, що 12.07.2025 між сторонами відбулося смс листування за допомогою мобільного додатку «Телеграм», в ході якого позивач особисто підтвердила, що між нею та відповідачем існувала домовленість в частині сплати відповідачем аліментів на її користь для утримання спільної малолітньої дитини та самої позивачки. Враховуючи те, що перед зміною позивачем місця проживання та переїзду у Вінницьку область, сторони усно домовились щодо розміру аліментів, які повинен сплачувати відповідач на користь позивача на утримання спільного сина та позивача, відповідач щомісяця, після отримання заробітної плати, перераховував і продовжує перераховувати позивачу аліменти на її утримання та утримання дитини у розмірі близько 5\~500, 00 грн, та у відповідача наразі наявний обов`язок сплачувати на користь позивача аліменти на утримання спільного сина у розмірі 1\~281, 50 грн щомісяця, інші кошти із перерахованих відповідачем позивач фактично витрачає на себе. Тому відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі (а.с. 57 61). Позивач [PERSON] \~та її\~представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача, адвокат Кащук А.М., надав до суду заяву в якій зазначив, що позов підтримує, просить його задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача та її представника. Відповідач [PERSON] \~та його\~представник в судове засідання також не з`явилися, представник відповідача, адвокат Морозова О.В., надала до суду заяву, згідно якої просить розглядати справу за відсутності відповідача та його представника. Частиною 3\~ст. 211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. У сторін по справі народився спільний син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією його свідоцтва про народження серії [NUMBER] , де його батьком зазначений [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (а.с. 11). Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.02.2025 у справі № 725/12270/24, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 19.09.2020 Виконавчим комітетом Гніванської міської ради Тиврівського району Вінницької області, актовий запис № 63 (а.с. 12). 27.12.2024 між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір між батьками щодо виховання дитини, здійснення батьківських прав та визначення місця проживання дитини, відповідно до умов якого, сторони домовились про місце проживання дитини за адресою: [ADDRESS] , за місцем проживання матері та місцем його фактичного проживання на час посвідчення цього договору, та про порядок здійснення батьківських прав батьком та матір`ю. Відповідно до п. 3.1.1. договору, на утримання дитини батько зобов`язується у добровільному порядку, щомісяця до 10 (десятого числа) поточного місяця, сплачувати матері аліменти в розмірі не менше ніж 50 % (п`ятдесят) відсотків від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Даний договір посвідчено приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Чернівецької області Баоаном Р.Б. та зареєстровано в реєстрі за № 3343 (а.с. 13). Згідно наданих відповідачем платіжних інструкцій від 20.01.2025 (5 000 грн), 20.02.2025 (5 000 грн), 18.03.2025 (5 000 грн), 15.04.2025 (7 000 грн), 16.05.2025 (4 500 грн), 17.06.2025 (6 500 грн) із призначенням платежів аліменти; 26.05.2025 (405 грн) та 14.05.2025 (505 грн) із призначенням платежів переказ особистих коштів; 17.07.2025 (5 000 грн), 20.08.2025 (5 000 грн) та 04.09.2025 (5 000 грн) із призначенням платежу аліменти на дитину і на дружину, ним здійснювались грошові перекази на користь позивачки в різних сумах в добровільному порядку (а.с. 36 44, 68, 73). Судом також досліджено надану представником відповідача виписку, в якій зазначено, що [PERSON] за червень 2025 року було нараховано суму 9\~685, 39 грн, з яких виплачено 7\~457, 75 грн (а.с. 45). Відповідно до копії довідки про доходи [PERSON] , він працює в ТОВ «КЛАС і К» на посаді торгового представника та за червень 2025 року отримав заробітну плату у розмірі 5\~075, 06 грн (а.с. 46). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 20.07.2025, відомості про права власності, інші речові права, іпотеки, обтяження, відносно [PERSON] в реєстрі відсутні (а.с. 47). Також, судом досліджено викопіювання переписки в месенджері, надане представником відповідача, від імені відповідача з абонентом "Саша колишня", у якій відповідач пропонував мирно врегулювати спір шляхом укладення нотаріального договору, однак спільної домовленості в наданій переписці не досягнуто (а.с. 62 - 63). Оцінивши докази в їх сукупності, суд керується наступними нормами. Положеннями ст. 84\~СК України \~визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. При визначенні виду та розміру аліментів суд враховує вибір позивача щодо способу стягнення аліментів на її утримання саме в частці від доходу відповідача, що право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, а також те, що відповідач є особою працездатного віку, офіційно працевлаштований, фізично здоровий, крім позивачки, право на утримання від нього має також малолітня дитина сторін по справі та обов`язок щодо її утримання сторонами встановлено в розмірі не менше ніж 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що на даний час відповідає грошовому виразу в сумі не менше ніж 1\~281, 50 грн щомісяця, тому його офіційний дохід не є перешкодою для утримання також дружини, яка потребує такого утримання в силу закону. При цьому, обов`язок між колишнім подружжям щодо утримання дружини до досягнення дитиною 3-річного віку ними в добровільному порядку не погоджено. Добровільна сплата відповідачем певних грошових коштів на утримання дружини підлягає врахуванню при нарахуванні такого обов`язку в порядку виконання судового рішення про сплату аліментів в разі пред`явлення його до примусового виконання, але не є перешкодою для вирішення такої вимоги судом за заявою дружини, яка має право на вирішення такого спору в судовому порядку для встановлення між сторонами правової визначеності, оскільки мирного врегулювання даного спору сторонами не досягнуто. Тому виходячи з принципів розумності та справедливості,\~враховуючи встановлені обставини справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити, а саме стягнути з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати звернення з даним позовом до суду, і до досягнення дитиною 3 років. Також суду зауважує, що в разі добровільної сплати коштів, як аліменти на утримання дружини протягом періоду, за який аліменти стягуються в судовому порядку, такі кошти мають бути враховані при примусовому стягненні заборгованості за аліментами. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України,\~суд вважає за необхідне з метою забезпечення інтересів дружини, допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення суми платежу за один місяць. З урахуванням позиції представника позивача про надання доказів понесення витрат на правову допомогу за наслідком судового розгляду, суд не вирішує даним рішенням розподіл судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, між сторонами. Та оскільки позивач звільнена від сплати судового збору в силу закону, підстави для стягнення судового збору з відповідача, про що зазначено в позові, відсутні. Також суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч. 4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. З урахуванням\~вищевикладеного,\~

Outcome: approved