Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

Представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб позивачки з відповідачем. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16.07.1993 укладений шлюб між нею та відповідачем. Від вказаного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач заявляє, що має з відповідачем різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, з 2020 року вони не живить подружнім життям. Шлюбні відносини зберегти чи поновити неможливо, тому позивач просить розірвати шлюб з відповідачем. Ухвалою від 04.03.2025 відкрито провадження у справі, призначені судові засідання. У судове засідання 16.09.2025 позивач, його представник та відповідач не з`явилися, представник позивача надала суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, просила розірвати укладений ними шлюб. Відповідач в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв, клопотань не подав, повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 16.07.1993 укладено шлюб, який зареєстрований РАГСом м. Макіївка Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис за №1528, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 16.07.1993 серія [NUMBER] (а.с.10.). Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги обставини життя подружжя (ч.1 ст.112 СК України). Судом встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. За положеннями ст.24 Сімейного кодексу України (далі- СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про можливість задоволення позову, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У даному випадку заходів для відновлення родинних відносин вжито не було, сторони не мешкають однією сім`єю, на примирення не згодні - зазначене свідчить про те, що родина розпалася остаточно, оскільки збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. Щодо розподілу судових витрат. Згідно зі ст.141 ЦПК України також слід стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 968, 96 гривень. На підставі ст.105, 110, 112, 114, 115 СК України та,

Outcome: approved