Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

У березні 2025 року ПАТ «БАНК ВОСТОК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 27.12.2020 між відповідачем/позичальником та Банком було укладено Заяву-Договір № 1893265 про акцепт публічної пропозиції на укладення договору про комплексне банківське обслуговування, за умовами якого відповідач акцептував публічну пропозицію Банку та погодився на відкриття поточного рахунку № [NUMBER] з видачою платіжної карти MC World Debit у валюті - гривня. Відповідно до п. 3 Договору відповідач погодився на укладення договору про споживчий кредит та погодився на встановлення кредитного ліміту. Представник позивача зазначає, що Банк свої зобов`язання виконав, встановивши на поточний рахунок позичальника кредитний ліміт на загальну суму 100000,00 грн. Відповідач зобов`язання за договором не виконав, у зв`язку з цим, станом на 22.02.2025 рік за ним утворилась заборгованість, яка становить 59826,96 грн. На підставі викладеного представник позивача просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 59826,96 грн за договором та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн. Ухвалою суду 28.05.2025 позовну заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача Меюс І.М. у судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи міститься його заява про підтримання позовних вимог, в якій вона просила розглядати справу за її відсутності, крім того зазначила, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча відповідно до ст. 128, ч. 4 ст.130 ЦПК України про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, також зроблено оприлюднення повідомлення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Новокодацького районного суду міста Дніпра, однак на цей час заперечень проти позову суду не представив, а тому суд вважає за можливе розгляд справи проводити за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів із винесенням заочного рішення. 15 вересня 2025 року ухвалою Новокодацького районного суду міста Дніпра було вирішено питання про заочний розгляд справи. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутності учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження з можливістю ухвалення заочного рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву не подав. При цьому, представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку наявним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу окремо шляхом їх всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження, суд зазначає про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі, враховуючи таке. Судом установлено, що 27.12.2020 між сторонами укладено Заяву-Договір № 1893265 про акцепт Публічної пропозиції на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування, за умовами якої відповідач акцептувала публічну пропозицію банку на укладення договору на умовах, викладених у «Правилах надання банківських продуктів та послуг фізичним особам в ПАТ «БАНК ВОСТОК», затверджених рішенням Правління Банку від 01.03.2021, протоколом №17 (зі змінами та доповненнями). Згідно п. 1 Договору відповідачу було відкрито та здійснювалося обслуговування поточного рахунку № [NUMBER] у валюті гривня, видано платіжну карту типу MC World Debit, тарифний пакет «Банк Власний Рахунок». Відповідно до п. 3 Договору сторонами було погоджено встановлення кредитного ліміту в рамках 100000 грн максимальний, 1 грн мінімальний. Строк кредитного ліміту до 365 днів, процентна ставка фіксована 36% річних. Процентна ставка на кредитну заборгованість протягом пільгового періоду становить 0,00001% річних, пільговий період до 62 днів. На кредитну заборгованість не погашену в повному обсязі в пільговий період за кожен день з моменту виникнення заборгованості 3% на місяць / 36% річних; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту (наявності простроченої заборгованості) 6% на місяць / 72% річних (а.с. 7-16). Вказана інформація підтверджується також Паспортом споживчого кредиту (а.с. 17). Відповідач користувався кредитними коштами, що підтверджується рухом коштів по рахунку в період з 28.12.2020 по 30.06.2021 (а.с. 24-44). Згідно з наданим банком розрахунком за кредитним договором № 1893265 від 27.12.2020, що укладений з [PERSON] станом на 22.05.2025, заборгованість відповідача перед позивачем становить 59826,96 грн, з яких: прострочена заборгованість за овердрафтом 49000,00 грн, заборгованість за простроченими відсотками 8839,96 грн, заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість 1987,00 грн (а.с. 19-23). Доказів погашення заборгованості перед Банком з боку відповідача матеріали справи не містять. Також, інших письмових доказів стосовно спірних правовідносин, які виникли між сторонами, матеріали справи не містять. Предметом спору у даній справі є встановлення обставин на підтвердження або спростування підстав для стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої останнім суми заборгованості за кредитним договором. За загальними положеннями цивільного законодавства, зобов`язання виникають з підстав, зазначених у ст. 11 Цивільного кодексу України. За приписами ч. 2 цієї ж статті підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, інші юридичні факти. Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також дії, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Частино третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Акцепт, як беззастережна згода (виражена прямо або непрямим способом шляхом виконання певних дій, які свідчать про бажання укласти договір. Стаття 642Цивільного кодексу України передбачає, що акцептом є відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття. Коли пропозиція надається, відбувається оферта, яка приймається (акцепт) або скасовується іншою стороною договору. При цьому, якщо друга сторона відмовляється від договору на запропонованих умовах, але при цьому пропонує свої умови (формулює нову оферту), перша сторона може погодитися укласти договір (акцепт). Приймаючи пропозицію або формулюючи зустрічну пропозицію, сторони вже створюють для себе юридичні наслідки. Зазначені обставини щодо підписання Акцепту та Оферти підтвердженні матеріалами справи. Частина 5 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію"). Таким чином, з огляду на досліджені письмові докази судом встановлено, що позивач належним чином виконав зобов`язання за кредитним договором, надав відповідачу в користування кредитні кошти, також судом встановлено, що відповідач допустив порушення умов договору, грошові кошти у визначений строк не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 628 та ч. 1 ст. 638ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України). За приписами ч.1 ст.1048 ЦК України - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.530ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За приписами ст.62 5ЦК України передбачена відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як передбачено ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що банком були виконані умови договору, надано відповідачеві кредитні кошти, також, матеріалами справи встановлено, що відповідач грошові кошти по кредитному договору використав, однак порушив умови повернення та сплати відсотків, а відтак позовні вимоги є доведеними та таким, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача сплачені ним і документально підтвердженні судові витрати у загальному розмірі 2422,40 гривень. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 16, 526, 530, 543, 549-552, 610, 1054, 1050 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved