Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду із даним позовом в якому просить стягнути з Державного бюджету України шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України на мою користь 700 000 (сімсот тисяч) грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди. Позов мотивований таким. 18.05.2019 року близько 14 години відносно позивача - [PERSON] , за місцем її мешкання за адресою [ADDRESS] її колишній співмешканець [PERSON] , з яким вони однією сім`єю прожили більше 30 років, скоїв домашнє насилля, чим заподіяв їй тілесні ушкодження. Про скоєний випадок вона повідомила правоохоронні органи за номером телефону «102». Працівники правоохоронних органів, що приїхали на виклик, склали відносно [PERSON] матеріали про адміністративне правопорушення щодо скоєного домашнього насильства відносно неї, а мене направили до комунальної установи «Бюро судово - медичної експертизи» Херсонської обласної ради для визначення ступеню тяжкості отриманих мною тілесних ушкоджень. Згідно акту судово - медичного дослідження від 24.05.2019 року № 287, отримані нею тілесні ушкодження відносяться до середньої тяжкості. За даним фактом внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019230080000607 від 26.05.2019 року із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ст. 122 ч. 1 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження) (копія витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 20.08.2019 року додається). Із заявами від 28.05.2019 року (копії додаються) позивач звернулася до прокуратури області та районної прокуратури щодо активізації досудового розслідування. Листом Бериславської місцевої прокуратури від 30.05.2019 року № 98/2-607-19 (копія додається) позивачу повідомлено, що з метою активізації досудового розслідування слідчому надано письмові вказівки. Листом від 31.05.2019 року № 19р (копія додається) прокуратура Херсонської області повідомила позивачу, що надіслала її заяву до Бериславської місцевої прокуратури для прийняття рішення. Листом Бериславської місцевої прокуратури від 21.06.2019 року № 98/2-607-19 (копія додається) позивачу повідомлено, що з метою активізації досудового розслідування слідчому надано письмові вказівки, які перебувають у виконанні. Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 30.07.2019 року по справі № 648/2358/19 (копія додається) провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно [PERSON] закрито, а матеріали передані прокурору Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області для організації проведення досудового розслідування. 31.07.2019 року позивач звернулася зі скаргою (копія додається) на слідчого до СУ ГУНП в Херсонській області щодо тяганини при розслідуванні кримінального провадження. Листом СУ ГУНП в Херсонській області від 23.08.2019 року № 6398/8/03-2019 (копія додається) позивачу повідомлено, що виявлена безпідставна тяганина при розслідуванні кримінального провадження. Листом Бериславської місцевої прокуратури від 02.09.2019 року № 98/2-607-19 (копія додається) позивачу повідомлено, що слідчого [PERSON] відсторонено від здійснення досудового розслідування та призначено іншого слідчого якому, з метою активізації досудового розслідування, надано письмові вказівки. Листом Бериславської місцевої прокуратури від 11.10.2019 року № 98/2-607-19 (копія додається) позивачу повідомлено, що з метою активізації досудового розслідування 11.10.2019 року слідчому надано письмові вказівки. 31.10.2019 року вона звернулася до слідчого з клопотанням про надання роз`яснень з питань тяганини про розслідуванні кримінального провадження. Листом від 13.11.2019 року № 9119/36319 (копія додається) у відповідь на дане клопотання, слідчий не роз`яснила підстав тяганини про розслідуванні вказаного кримінального провадження, а лише «відписалася». Листом Бериславської місцевої прокуратури від 05.11.2019 року № 98/2-607-19 (копія додається) позивачу повідомлено, що на оперативні нараді прокуратури розслідування у вказаному кримінальному провадженні визнано таким, що не відповідає вимогам КПК України та з метою активізації досудового розслідування слідчому надано вказівки. З метою активізації досудового розслідування позивач з відповідною заявою, яка зареєстрована за вхідним № М-1250/оп від 12.12.2019 року (копія додається) на особистому прийомі звернулася до СУ ГУНП в Херсонській області. У відповідь на її звернення, листом від 26.12.2019 року № 8/М-1106 (копія додається), СУ ГУНП в Херсонській області позивачу повідомили, що була виявлена безпідставна тяганина при розслідуванні кримінального провадження, з метою активізації досудового розслідування СУ надавалися вказівки. Листом Бериславської місцевої прокуратури від 03.02.2020 року № 98/2-607-19 (копія додається) їй повідомлено, що з метою активізації досудового розслідування слідчому надано вказівки зі строком виконання до 10.02.2020 року. Супровідним листом Білозерського ВП ГУНП від 27.05.2020 року № 4133/363-20 (копія додається) вона отримала постанову (копія додається) про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків досудового розслідування. За роз`ясненнями позивач звернулася до вказаного відділення поліції, на що отримала відповідь від 03.06.2020 року № 4298/363/01-20 (копія додається), що строки розслідування закінчилися. З проханням провести службове розслідування по факту неналежного розслідування даного кримінального провадження та притягнути винних осіб до відповідальності, позивач з відповідною скаргою від 05.06.2020 року (копія додається) звернулася до слідчого управління ГУНП в Херсонській області. СУ ГУНП в Херсонській області листом від 09.06.2020 року № 8/М- 403 (копія додається) «відписалося» від її скарги, не провівши ані службового розслідування, ані інших дій задля притягнення винних до відповідальності. На вимогу притягнути винних у тяганині при розслідуванні кримінального провадження, СУ ГУНП в Херсонській області листом від 07.07.2020 року № 8/М-419 (копія додається) в черговий раз «відписалося» від її скарги, не провівши ані службового розслідування, ані інших дій задля притягнення винних до відповідальності. Вважаючи незаконною тяганину при розслідуванні даного кримінального провадження, позивач звернулася із скаргою на недотримання розумних строків від 05.06.2020 року (копія додається) до прокуратури Херсонської області з проханням провести перевірку щодо недотримання розумних строків під час розслідування вказаного кримінального провадження та притягнути винних до відповідальності. Листом від 12.06.2020 року № 19р (копія додається) прокуратура Херсонської області їй повідомила, що надіслала заяву до Бериславської місцевої прокуратури для прийняття рішення. Бериславська місцева прокуратура своїми листами від 16.06.2020 року та від 23.06.2020 року № 98/2-607-19 (копії додаються) позивачу повідомили, що підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження не має. Перевірку про недотримання розумних строків не провели. Не погоджуючись із прийнятою постановою про закриття кримінального провадження, позивач звернулася до Білозерського районного суду Херсонської області із відповідною скаргою від 05.06.2021 року (копія додається) з проханням визнати незаконною та скасувати вищевказану постанову про закриття кримінального провадження та направити це провадження до СВ Білозерського ВП ХВП ГУНП для продовження подальшого досудового розслідування. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 12.06.2020 року по справі № 648/1779/20 (копія додається) в задоволенні вказаної скарги відмовлено. Не погоджуючись із даною ухвалою, вона подала на неї апеляційну скаргу від 16.06.2020 року (копія додається) до Херсонського апеляційного суду. Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 19.08.2020 року (копія додається) по справі № 648/1779/20, її апеляційну скаргу залишено без задоволення. З метою ознайомлення із матеріалами перевірки порушення розумних строків досудового розслідування, позивач звернулася до 30.06.2020 року надіслала клопотання (копія додається) до Бериславської місцевої прокуратури. Листом Бериславської місцевої прокуратури від 10.07.2020 року № 98/2-607-19 (копія додається) їй повідомлено, що це матеріали досудового розслідування, а інші матеріали відсутні. 30.06.2020 року позивач надіслала скаргу (копія додається) до прокуратури Херсонської області на дії (бездіяльність) Бериславської місцевої прокуратури щодо перевірки дотримання розумних строків під час розгляду її скарги на недотримання розумних строків по кримінальному провадженню № 12019230080000607 від 26.05.2019 року. Листом Бериславської місцевої прокуратури від 04.08.2020 року № 98/2-607-19 (копія додається) позивачу повідомлено, що вищевказана скарга надійшла їм із прокуратури області для розгляду, але ніякої інформації щодо перевірки дотримання розумних строків при розслідуванні кримінального провадження не надали. 30.06.2020 року вона звернулася до Білозерського районного суду Херсонської області зі скаргою (копія додається) на дії (бездіяльність) прокурора які полягали в ігноруванні перевірки дотримання розумних строків при розслідуванні кримінального провадження. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 03.07.2020 року по справі № 648/1956/20 (копія додається) відмовлено у відкритті провадження за вищевказаною її скаргою. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 07.07.2020 року по справі № 648/1956/20 (копія додається) відмовлено у скасуванні постанови про закриття кримінального провадження. Не погоджуючись із вказаними ухвалами, позивачем подана апеляційна скарга від 10.07.2020 року (копія додається). Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 19.08.2020 року по справі № 648/1956/20 (копія додається) апеляційну скаргу залишено без задоволення. Не погоджуючись із діями (бездіяльністю) керівника та заступника керівника Бериславської місцевої прокуратури щодо перевірки дотримання розумних строків під час розгляду її скарги на недотримання розумних строків по кримінальному провадженню №12019230080000607 від 26.05.2019 року, вона звернулася із відповідною скаргою від 30.06.2020 року (копія додається) до Бериславського районного суду Херсонської області. Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 09.07.2020 року по справі № 647/1666/20 (копія додається) відмовлено у задоволенні моєї скарги. Не погоджуючись із вказаною ухвалою, позивачем подана апеляційна скарга від 12.08.2020 року (копія додається). Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 10.09.2020 року по справі № 647/1666/20 (копія додається) її апеляційну скаргу задоволено частково, призначено новий розгляд скарги у Бериславському районному суді Херсонської області. Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 18.09.2020 року по справі № 647/1666/20 (копія додається) її скаргу задоволено частково, зобов`язано прокурора вищого рівня прийняти процесуальне рішення. Супровідним листом Бериславської місцевої прокуратури від 22.10.2020 року № 98/2-607-19 (копія додається) вона отримала постанову про відмову в задоволенні скарги від 22.10.2020 року (копія додається). 09.11.2020 року позивачем подано до Бериславського районного суду Херсонської області скаргу на постанову про відмову в задоволенні скарги (копія додається). Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 19.11.2020 року по справі № 647/1666/20 (копія додається) відмовлено у задоволенні її скарги. Аналогічну скаргу від 09.11.2020 року (копія додається) позивачем подано до Білозерського районного суду Херсонської області. 25.02.2021 року позивачем подано скаргу (копія додається) до СУ ГУНП в Херсонській області з проханням провести службове розслідування по факту неналежного розслідування кримінального провадження. Листом від 22.03.2021 року № 2367/8/02-2021 (копія додається) СУ ГУНП в Херсонській області надіслало їй чергову «відписку» щодо закриття кримінального провадження. Про її прохання провести службове розслідування по факту неналежного розслідування кримінального провадження взагалі нічого не написали. Після цього позивач змушена була звернутися зі скаргою від 09.04.2021 року (копія додається) до Національної поліції (центральний орган управління) зі скаргою на бездіяльність СУ ГУНП в Херсонській області щодо не проведення службового розслідування. На вказану скаргу вона також отримала «відписку» ГСУ НП України від 07.05.2021 року № 24/М-2252 (копія додається), у якій ні слова не зазначено про проведення службового розслідування. Аналіз вищевказаних рішень, листів, постанов органів національної поліції, прокуратури, суду дає підстави зробити висновок, що слідчим не виконано всі необхідні слідчі дії для всебічного, повного, неупередженого досудового розслідування кримінального провадження та якнайшвидшого прийняття законного та неупередженого процесуального рішення за результатами розслідування кримінального провадження, чим порушені мої права свободи та інтереси. У зв`язку із вищевказаним, позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у приниженні її честі та гідності, тривалого порушення її прав, внаслідок чого позивач перебуває у стані безперервного нервового напруження і стресу, витрачала свій час на звернення зі скаргами та перебування в судах по їх розгляду, відстоюючи свої права від порушень права на розумні строки розслідування з боку слідчого, потребує постійного лікування та періодичного обстеження. Завдяки бездіяльності слідчого досудове розслідування залишилося належним чином не незакінченим, винна особа ніякої відповідальності за умисне нанесення їй середньої тяжкості тілесних ушкоджень не поніс, справа до суду не надійшла, завдана їй матеріальна і моральна шкода не відшкодована, а тому, розмір заподіяної їй незаконною бездіяльністю органів досудового розслідування моральної шкоди оцінює в 700 000 грн. Ухвалою суду Херсонського міського суду Херсонської області від 08.10.2021 року залишено позовну заяву без руху та надано строк для усунення недоліків. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 01.11.2021 року відкрито загальне провадження та призначено підготовче засідання. Представником відповідача ГУНП в Херсонській області подано відзив, який мотивований наступним. ГУНП в Херсонській області не визнає позовні вимоги [PERSON] . Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. У відповідності до ч.І ст.1176 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом (ч.2 \~ \~ \~ \~ст.1176 ЦК), зокрема, Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст.ст. 1173, 1174 цього Кодексу). Згідно з частиною першою статті 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. У частині першій статті 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до вказаних вище норм ст.ст. 1173, 1174 ЦК України, правовою підставою для цивільно-правової відповідальності за відшкодування шкоди, є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв`язок між ними. Шкода у такому випадку відшкодовується незалежно від вини. Належним доказом протиправних (незаконних) рішень, дій чи бездіяльності державного органу або його посадової чи службової особи є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб цього органу, інші докази. Позивачка вважає, що слідчим не виконано всі необхідні слідчі дії для всебічного, повного, неупередженого досудового розслідування кримінального провадження та якнайшвидшого процесуального рішення за результатами розслідування кримінального провадження чим порушені ії права, свободи та інтереси. У зв`язку з чим її завдано моральну шкоду. Проте, належних доказів протиправних дій чи бездіяльності органів досудового розслідування не надано. Навпаки, позивачкою надано копії листів прокуратури, які свідчать про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проводилося під постійним контролем прокуратури, процесуальними керівниками постійно надавалися процесуальні вказівки. Листом Бериславської місцевої прокуратури від 16.06.2020 №98/2-607-19 повідомлено про те, що законність рішення слідчого про закриття прокуратурою перевірено, постанову визнано законною, підстав для скасування не встановлено, листом від 23.06.2020 №98/2-607-19 повідомлено, що порушення розумних строків прокуратурою не встановлено, Долучена до позовної заяви копія відповіді від 26.12.2019 №8/М-1106 наданої Головним управлінням Національної поліції в Херсонській області також свідчить про те, щовідповідачем вживалися заходи щодо активізації досудового розслідування, змінювався слідчий, надавалися вказівки, хід виконання яких перебував на контролі. Крім того, долучені до позовної заяви копії судових рішень та ухвал свідчать про те, що протиправної бездіяльності слідчим не допущено. Так, ухвалою Херсонського апеляційного суду 19.08.2020 апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Білозерського районного суду Херсонської області від 12.06.2020 про відмову у задоволенні скарги позивачки на постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 12019230080000607 від 26.05.2019 залишено без змін. Ухвалою слідчого судді Бериславського районного суду Херсонської області від 09.07.2020 відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] на рішення прокурора про відмову у задоволенні скарги на недотримання розумних строків. Слід зазначити, що відповідно до листа № 10181/8/02-2021 від 23.11.2021, наданого слідчим управлінням ГУНП, хід розслідування кримінального провадження перебував на конторі керівництва, проводилися оперативні наради, надавалися вказівки. З метою активізації досудового розслідування доручалося іншому слідчому. За результатами досудового розслідування у кримінальному провадженні прийнято рішення про закриття, зазначене процесуальне рішення не скасовувалося. За результатами досудового розслідування доказів, які б давали достатніх підстав для повідомлення про підозру не здобуто, в зв`язку з чим, оскільки строк досудового розслідування, визначений, ст. 219 КПК України закінчився, а жодній особі про підозру не повідомлено, у кримінальному провадженні прийнято рішення про закриття. Таким чином, жодним доказом не доведено факту протиправних дій чи бездіяльності поліції та прокуратури під час розслідування кримінального провадження № 12019230080000607, а відтак підстави для задоволення позову відсутні. Представником відповідача Державної Казначейської служби України подано відзив, який мотивований таким. Позовні вимоги вважаємо необґрунтованими, належним чином не підтвердженні, а тому такими, що не підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Шкода за рахунок Державного бюджету України відшкодовується виключно у випадках, прямо передбачених Законом України від 01.12.1994 266/94-ВР «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» (далі - Закон). Статтею 1 Закону встановлено, що відповідно до положень цього Закон\\ підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру \\ вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність", "Про організаційно- правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. Тобто визначальною ознакою для відшкодування шкоди є незаконність дій посадових осіб. Стаття 2 Закону визначає підстави, які дають право на відшкодування шкоди, зокрема встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в хол: кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; Проте, спірні правовідносини, в даному випадку, під дію цього Закону не підпадають. Відповідно до ч.2 статті 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати. Тобто, закон не передбачає відшкодування шкоди потерпілому у кримінальному провадженні у зв`язку з тривалими строками його розслідування. Проте, згідно ст.ст. 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування або їх посадовими або службовими особами при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Дана стаття встановлює спеціальні умови відповідальності, тобто у ній передбачені особливості відшкодування шкоди, які відрізняють її від загальних правил деліктної відповідальності. Тобто підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є: суб`єктивний склад завдавачів шкоди, завдання шкоди при здійсненні владно-адміністративних повноважень органів державної влади, завдання шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного органу є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили. В даному випадку Позивачем не було надано ніяких належних та допустимих доказів, а саме рішення суду, яке визначає протиправність (неправомірність) рішень, дій чи бездіяльності правоохоронних органів. Тобто, виходячи з наявних матеріалів справи і фактів, відсутні будь-які підстави для стягнення моральної шкоди. Звертають увагу на те, що у своїй позовній заяві, Позивач наголошує на тому, що відшкодування моральної шкоди, завданої органами досудового слідства, прокуратури та суду, має проводитись шляхом стягнення коштів безпосередньо з Казначейства. Вважають таку думку Позивача помилковою та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства. Казначейство відповідно до ст. 25 Бюджетного кодексу України, лише виконує рішення суду та не може уособлювати державу чи органи державної влади. Оскільки в позовній заяві не наведено жодного доказу вини Державної казначейської служби України, як окремої юридичної особи, щодо спричинення шкоди Позивачеві, то покладення стягнення з Казначейства за рахунок Державного Бюджету України моральної шкоди, є необґрунтованим. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 13.12.2021 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд. Після відновлення процесуальної роботи суду з 12.06.2023 року та підтвердження наявності справи, розгляд продовжено. В судовому засідання позивач та її представник підтримали позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві. Вказали, що до експертних установ для визначення суми моральної шкоди позивач не зверталась через брак коштів. Позивач пояснила, що сама визначила розмір моральної шкоди в 700000,00 грн. Пояснила, що мала моральні страждання, лікувалась, витрачалась на ліки. Також вказала, що має захворювання. Представник ГУНП в Херсонській області в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала доводи, викладені у відзиві, просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача Державної Казначейської служби України в судове засідання не з`явився. Про дату та час розгляду повідомлявся належним чином, в заяві просив справу розглядати у його відсутності. Заслухавши учасників справи, дослідивши письмові докази, судом встановлено наступне. Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12019230080000607 від 26.05.2019 року, внесено відомості із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ст. 122 ч. 1 КК України, заявником вказано [PERSON] , суть обставин: 18.05.2019 року близько 14-00 за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , спричинив тілесні ушкодження заявниці [PERSON] . Особу, які вручена підозра - не вказано. Згідно акту судово - медичного дослідження від 24.05.2019 року № 287, отримані [PERSON] тілесні ушкодження відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за ознакою тривалого розладу здоров`я. 28.05.2019 року (копії додаються) позивач звернулася до Бериславської прокуратури із заявою, в якій повідомила, що пройшла медичне обстеження, до цього часу не призначено експертизу, просить вжити заходи прокурорського реагування. Повідомляє, що її співмешканець постійно вчиняє домашнє насильство. Листом Бериславської місцевої прокуратури від 30.05.2019 року № 98/2-607-19 позивачу повідомлено, що з метою активізації досудового розслідування слідчому надано письмові вказівки. 28.05.2019 року позивач звернулась до Херсонської обласної прокуратури із заявою про організацію належного досудового розслідування у кримінальному провадження за фактом спричинення їй тілесних ушкоджень. Листом від 31.05.2019 року № 19р прокуратура Херсонської області повідомила позивачу, що надіслала її заяву до Бериславської місцевої прокуратури за належністю. Листом Бериславської місцевої прокуратури від 21.06.2019 року № 98/2-607-19 позивачу повідомлено, що з метою активізації досудового розслідування слідчому надано письмові вказівки, які перебувають у виконанні. Постановою Білозерського районного суду Херсонської області від 30.07.2019 року по справі № 648/2358/19 (копія додається) провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП відносно [PERSON] закрито, а матеріали передані прокурору Бериславської місцевої прокуратури Херсонської області для організації проведення досудового розслідування. 31.07.2019 року позивач звернулася зі скаргою на слідчого до СУ ГУНП в Херсонській області в якій зазначила про неналежне виконання слідчим своїх обов`язків щодо ненадання експертизи до матеріалів справи, невнесення до реєстру відомостей про спричинення позивачу тілесних ушкоджень. Листом СУ ГУНП в Херсонській області від 23.08.2019 року № 6398/8/03-2019 позивачу повідомлено, позивачу повідомлено, що висновок експерта долучений до матеріалів кримінального провадження, відомості до ЄРДР внесено 25.05.2019 року, в діях слідчого [PERSON] порушень не встановлено в частині визначення правової кваліфікації, вивченням матеріалів показало про потребу в активізації, слідчого попереджено про недопущення безпідставної тяганини та зобов`язано активізувати досудове розслідування. Листом Бериславської місцевої прокуратури від 02.09.2019 року № 98/2-607-19, позивача повідомлено, що слідчого [PERSON] відсторонено від здійснення досудового розслідування та призначено іншого слідчого якому, з метою активізації досудового розслідування, надано письмові вказівки. Листом Бериславської місцевої прокуратури від 11.10.2019 року № 98/2-607-19 (копія додається) позивачу повідомлено, що копії документів [PERSON] долучено до матеріалів кримінального провадження, вказано про необхідність допиту [PERSON] 31.10.2019 року позивач звернулася до слідчого з проханням про надання чіткі пояснення, оскільки на її думку, матеріали кримінальної справи неправдиві, слідчі не працювали, слідчі дії не робили, до суду її не визивали, все робилось без її відома. Листом від 13.11.2019 року № 9119/36319 слідчий повідомив позивача про рух кримінального провадження, роз`яснив, що слідчим суддею призначено експертизу судово-медичну, присутність позивача при розгляді даного питання в засіданні не є обов`язковою. Листом Бериславської місцевої прокуратури від 05.11.2019 року № 98/2-607-19 позивачу повідомлено, що на оперативні нараді прокуратури розслідування у вказаному кримінальному провадженні визнано таким, що не відповідає вимогам КПК України та з метою активізації досудового розслідування слідчому надано вказівки. Позивач подала заяву до ГУНП яка зареєстрована за вхідним № М-1250/оп від 12.12.2019 року де вказала на неналежне виконання слідчими своєї роботи. Листом від 26.12.2019 року № 8/М-1106, СУ ГУНП в Херсонській області позивачу повідомили, про рух досудового розслідування, про надання вказівок слідчому для активізації досудового розслідування. Листом Бериславської місцевої прокуратури від 03.02.2020 року № 98/2-607-19 позивачу повідомлено, що з метою активізації досудового розслідування слідчому надано вказівки та встановлено строк їх виконання. Повідомленням Білозерського ВП ГУНП від 27.05.2020 року № 4133/363-20 позивачу довели до відома, що кримінальне провадження закрите на підставі аб. 14 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування. Також до позову долучено копію постанови від 27.05.2020 року про закриття кримінального провадження. ГУНП Білозерське відділення поліції в листі від 03.06.2020 року № 4298/363/01-20 повідомила позивача, що її повідомлення зареєстроване до журналу єдиного обліку Білозерського ВП ХВП за № 3911 від 20.05.2020 року, проведена перевірка, повідомлено про закриття провадження, роз`яснено право оскаржити рішення, дію або бездіяльність слідчого. Позивач 05.06.2020 року звернулась із скаргою про проведення службового розслідування по факту неналежного розслідування даного кримінального провадження та притягнути винних осіб до відповідальності до слідчого управління ГУНП в Херсонській області. СУ ГУНП в Херсонській області листом від 09.06.2020 року № 8/М- 403 повідомила позивачці, про рух кримінального провадження та про її право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність слідчого до суду. СУ ГУНП в Херсонській області листом від 07.07.2020 року № 8/М-419 листом повідомлено позивачку, що строк досудового розслідування сплив, та про її право оскаржити рішення, дії чи бездіяльність слідчого до суду. Позивач звернулася із скаргою на недотримання розумних строків від 05.06.2020 року до прокуратури Херсонської області з проханням провести перевірку щодо недотримання розумних строків під час розслідування вказаного кримінального провадження та притягнути винних до відповідальності. Листом від 12.06.2020 року № 19р прокуратура Херсонської області повідомила позивачку про надсилання скарги до Бериславської місцевої прокуратури для прийняття рішення. Бериславська місцева прокуратура листами від 16.06.2020 року та від 23.06.2020 року № 98/2-607-19 позивачу повідомили, що підстав для скасування постанови про закриття кримінального провадження не має. Позивач звернулася до Білозерського районного суду Херсонської області із скаргою від 05.06.2021 року на постанову про закриття кримінального провадження та направлення провадження до СВ Білозерського ВП ХВП ГУНП для продовження подальшого досудового розслідування. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 12.06.2020 року по справі № 648/1779/20 в задоволенні вказаної скарги відмовлено, підстав для скасування постанови не встановлено. Вказано, що доводи про неналежне проведення досудового розслідування не можуть бути прийняті, оскільки не відносяться до предмету розгляду. Позивач подала на вказану ухвалу апеляційну скаргу від 16.06.2020 року до Херсонського апеляційного суду. Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 19.08.2020 року по справі № 648/1779/20, апеляційну скаргу позивачки залишено без задоволення, ухвалу суду без змін. Крім того в тексті ухвали вказано, що порушень кримінального процесуального закону при досудовому розслідуванні та судовому розгляді Скарги [PERSON] не встановлено. Позивач звернулася до 30.06.2020 року із клопотанням до Бериславської місцевої прокуратури про надіслання їй копій матеріалів перевірки. Листом Бериславської місцевої прокуратури від 10.07.2020 року № 98/2-607-19 їй повідомлено, що це матеріали досудового розслідування з якими вона може ознайомитись. 30.06.2020 року позивач подала скаргу до прокуратури Херсонської області на бездіяльність Бериславської місцевої прокуратури щодо перевірки дотримання розумних строків під час розгляду її скарги на недотримання розумних строків по кримінальному провадженню № 12019230080000607 від 26.05.2019 року. Листом Бериславської місцевої прокуратури від 04.08.2020 року № 98/2-607-19 позивачу повідомлено, що вищевказана скарга надійшла для належного розгляду, що досудове розслідування закінчено, оскарження недотримання розумних строків може бути лише під час досудового розслідування, постанову про закриття визнано обґрунтованою і підстав для її скасування не встановлено. 30.06.2020 року позивач звернулася до Білозерського районного суду Херсонської області зі скаргою на дії (бездіяльність) прокурора щодо перевірки дотримання розумних строків при розслідуванні кримінального провадження. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 03.07.2020 року по справі № 648/1956/20 відмовлено у відкритті провадження за вищевказаною її скаргою. Ухвалою Білозерського районного суду Херсонської області від 07.07.2020 року по справі № 648/1956/20 відмовлено у скасуванні постанови про закриття кримінального провадження. Позивачем подана апеляційна скарга від 10.07.2020 року на вказані ухвали. Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 19.08.2020 року по справі № 648/1956/ апеляційну скаргу залишено без задоволення. Позивач звернулася із скаргою від 30.06.2020 року до Бериславського районного суду Херсонської області на дії (бездіяльність) прокурора. Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 09.07.2020 року по справі № 647/1666/20 відмовлено у задоволенні даної скарги. Позивачем подана апеляційна скарга від 12.08.2020 року на вказану ухвалу. Ухвалою Херсонського апеляційного суду від 10.09.2020 року по справі № 647/1666/20 апеляційну скаргу задоволено частково, призначено новий розгляд скарги у Бериславському районному суді Херсонської області. Ухвалою Бериславського районного суду Херсонської області від 18.09.2020 року по справі № 647/1666/20) її скаргу задоволено частково, зобов`язано прокурора вищого рівня прийняти процесуальне рішення, оскільки рішення має приймати уповноважена особа. Крім того встановлено, що з приводу визнання незаконними дії (бездіяльності) прокуратури щодо перевірки дотримання розумних строків під час розгляду її скарги, то ці вимоги задоволенню не підлягають. Постановою Бериславської місцевої прокуратури від 22.10.2020 року відмовлено в задоволенні скарги. 09.11.2020 року позивачем подано до Бериславського районного суду Херсонської області скаргу на постанову про відмову в задоволенні скарги. Ухвалу Бериславського районного суду Херсонської області від 19.11.2020 року по справі № 647/1666/20 суд позбавлений можливості дослідити, оскільки позивачем долучено до матеріалів справи тільки перший аркуш даного судового рішення, тобто відсутня резолютивна частина. Аналогічну скаргу від 09.11.2020 року позивачем подано до Білозерського районного суду Херсонської області. 25.02.2021 року позивачем подано скаргу до СУ ГУНП в Херсонській області з проханням провести службове розслідування по факту неналежного розслідування кримінального провадження. Листом від 22.03.2021 року № 2367/8/02-2021 СУ ГУНП в Херсонській області позивача повідомлено, що строк досудового розслідування сплив, роз`яснено право щодо оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора. Позивач звернулась із скаргою від 09.04.2021 року до Національної поліції (центральний орган управління) зі скаргою на бездіяльність СУ ГУНП в Херсонській області. Позивачу в листі ГСУ НП України від 07.05.2021 року № 24/М-2252 повідомлено, що рішення про закриття кримінального провадження прокуратурою та судом не скасовано, роз`яснено право щодо оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора. Позивачем до матеріалів справи долучено Довідку до акту огляду МСЕК серія 2-18 А3 № 096916 від 28.10.2009 року, з якої вбачається, що їй встановлено другу групу інвалідності безстроково. У Висновку про результати розгляду звернення [PERSON] від 07.07.2020 року вказано, що розгляд звернення [PERSON] щодо неналежного, на її думку, розслідування працівниками Білозерського ВП Херсонського ВП ГУНП в Херсонській області вважати закінченим; інформацію викладену в зверненні вважати такою, що не знайшла свого підтвердження, у зв`язку із прийнятим у кримінальному провадженні процесуальним рішенням. В довідці за результатами розгляду звернення [PERSON] від 06.05.2021 року зазначено відомості про рух розслідування та управлінські заходи. Клопотання про призначення експертизи на предмет встановлення факту спричинення моральної шкоди та визначення її грошового еквівалента стороною позивача не заявлялось. Конституція України (ст. 56) проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Згідно положень ст. 1176 Цивільного кодексу України, якою врегульоване питання відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Загальні підстави відшкодування шкоди завданої органом державної влади та посадовою або службовою особою органу державної влади передбачені нормами статей\~\~ 1173,\~\~ 1174 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст. 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ст. 1174 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Такі способи захисту цивільних прав характеризується чітко визначеним суб`єктом - заподіювачем шкоди, якими є відповідні державні органи чи їхні посадові і службові особи. Підставою для подання такого позову є прийняття незаконних рішень, незаконні дії чи бездіяльність зазначених органів, що призвели до заподіяння шкоди особі. Також відповідно до ст. ст. 1173 - 1175 ЦК така шкода відшкодовується незалежно від вини цих органів (осіб). При вирішенні спору\~суд має встановити невідповідність бездіяльності органу досудового слідства та прокуратури вимогам закону та чи порушуються права й охоронювані законом інтереси позивача цією бездіяльністю. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Статтею 23\~Закону України\~"Про\~Національну поліцію",\~чинного на\~момент внесення\~до ЄРДР\~відомостей на\~підставі заяви\~позивача було\~визначено,\~що міліція\~відповідно до\~своїх завдань\~зобов`язана,\~зокрема:\~здійснює своєчасне\~реагування на\~заяви та\~повідомлення про\~кримінальні,\~адміністративні правопорушення\~або події; здійснює досудове розслідування кримінальних правопорушень у межах визначеної підслідності. Держава відповідно до закону відшкодовує шкоду, завдану фізичній або юридичній особі рішеннями, дією чи бездіяльністю органу або підрозділу поліції, поліцейським під час здійснення ними своїх повноважень (ч. 3 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію"). У відповідності до положень ст. 2 Кримінального процесуального кодексу України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Враховуючи вищевказане, суд зазначає, що предметом доказування у даній справі є неправомірна бездіяльність посадових осіб які підпорядковані, визначеному позивачем відповідачу ГУНП в Херсонській області, факт нанесення такою неправомірною бездіяльністю майнової та моральної шкоди позивачу, та наявність причинно - наслідкового зв`язку між нанесеною шкодою та бездіяльністю відповідачів. Оскільки підставами відповідальності за шкоду, заподіяну незаконними діями органів дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури та суду, є шкода, незаконні дії, причинний зв`язок між незаконними діями та шкодою. За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частинах першій, другій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд звертає увагу, що порядок оскарження рішення, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування, слідчого чи прокурора під час досудового розслідування визначено приписами глави 26 Кримінального процесуального кодексу України. Відповідно п. 1 ч. 1 статті 303 Кримінального процесуального кодексу України визначено право заявника, потерпілого, підозрюваного подавати скаргу на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає в невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання відповідної заяви чи повідомлення, а також у нездійсненні інших процесуальних дій у визначений цим кодексом строк. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора подаються впродовж десяти днів після їх ухвалення чи вчинення, що передбачено частиною 1 статті 304 Кримінального процесуального кодексу України. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлено постановою, строк подання скарги починається з дня отримання її копії. За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора в процесі досудового розслідування виноситься ухвала згідно з правилами статті 307 Кримінального процесуального кодексу України. Така ухвала слідчого судді може бути про скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову в задоволенні скарги. Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази того, що судовим рішенням або рішеннями інших установ встановлено факт неправомірної бездіяльності органів досудового розслідування, відтак у суду відсутні підстави для висновку про доведеність відповідних тверджень позивача. Позивачем надано докази її неодноразових звернень до прокуратури, слідчого, суду, що є реалізацією права позивача на звернення із відповідними заявами та скаргами, гарантованого Законодавством України. Суд зауважує, що кількість звернень не свідчить про факт неправомірної бездіяльності органів досудового розслідування. Суд зауважує на тому, що позивачем не було надано суду доказів щодо неправомірної бездіяльності органів при здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12019230080000607 від 26.05.2019 року з боку посадових осіб ГУНП в Херсонській області. Слід зазначити, що до компетенції суду в порядку цивільного судочинства не відноситься вирішення питання щодо визнання неправомірними дій або бездіяльності при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні. Преюдиційним для суду, що розглядає справу про правові наслідки згідно норм ЦПК України (ч. 6 ст. 82 ЦПК України) є вирок суду, або ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності, а процесуальна ухвала, якою врегульовано питання окремої процесуальної дії в порядку Кримінального процесуального кодексу України таким не являється, внаслідок чого не може встановлювати протиправність поведінки відповідачів. Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Як слідує зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: в т.ч. у випадках, встановлених законом. Згідно пункту 3постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Також, у пункті 5Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Ураховуючи те, що відсутній причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням заподіювача, як підстава відшкодування моральної шкоди, суд доходить до висновку про відсутність підстав для її відшкодування. Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Outcome: dismissed