Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В грудні 2024 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що перебував у шлюбі з [PERSON] . Від цього шлюбу мають трьох дітей, одна з них малолітня дочка [PERSON] , [INFO] . З початком повномасштабного вторгнення російської федерації [PERSON] разом з дочкою виїхали за межі України та отримали тимчасовий захист в Швейцарії. Проте, [PERSON] не адаптувалася до життя в Швейцарії, не знайшла однодумців і друзів, навчання в місцевій школі не склалося. У зв`язку з цим, [PERSON] відмовилась від здійснення тимчасового захисту в Швейцарії та повернулась в Україну, виявила намір проживати з батьком. У такий спосіб [PERSON] через обставини, які не залежать від неї, не має можливості брати повноцінної участі у вихованні дочки, бути поряд, дбати про її фізичний та духовний розвиток, забезпечувати її всім необхідним. [PERSON] самоусунулася від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки. Тому [PERSON] просив суд встановити факт самостійного виховання та утримання дочки [PERSON] , [INFO] . 2. Процесуальні дії у справі. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 грудня 2024 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання (а.с.46-47). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про залучення до участі в розгляді цивільної справи належної третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: служби у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради Бориспільського району (а.с.60-61). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 квітня 2025 року, занесеною до протоколу судового засідання, від служби у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради Бориспільського району був витребуваний письмовий висновок щодо розв`язання спору між батькам неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , щодо самостійного виховання та утримання дитини (а.с.66-67) 3. Ставлення учасників цивільного процесу до пред`явленого позову. Позивач та його представник [PERSON] підтримали пред`явлений позов та просили суд його задовольнити. [PERSON] направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Крім цього, зазначила, що визнає пред`явлений позов у повному обсязі та просить суд його задовольнити. Начальник служби у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради Бориспільського району Берліна О. направила до суду лист, яким просила розглянути справу за відсутності їхнього представника, а також при вирішенні справи врахувати рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради Бориспільського району №205 від 29 серпня 2025 року, яким затверджений висновок служби у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради Бориспільського району щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Встановлено, що 05 липня 2002 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області (а.с.10-11). [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Вказана обставина підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08 липня 2011 року (а.с.31). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 листопада 2023 року шлюб між сторонами по справі був розірваний (а.с.10-11). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.13 «Особисті немайнові права і обов`язки батьків та дітей», гл.15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» СК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. Відповідно до ст.141\~СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з ч.3 ст.151\~СК України батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.155\~СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.1 ст.157\~СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно з ст.160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно ч.1, ч.3 ст.15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу. Невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ч.2 ст.315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до висновку викладеного у постанові від 11 вересня 2024 року у справі №201/5972/22 (провадження №14-132цс23) Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що: доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Згідно з ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. Встановлено, що [PERSON] самостійно відмовилась від статусу тимчасового захисту в Швейцарії та 16 листопада 2024 року повернулась на територію України. Вказані обставини підтверджуються копію письмової відмови від 13 листопада 2024 року (а.с.12-13) та копією паспорта громадянки України для виїзду за кордон, виданого на ім`я [PERSON] (а.с.16-17). Згідно акту обстеження умов проживання від 03 червня 2025 року, складеного комісією служби у справах дітей та сім`ї Золочівської сільської ради Бориспільського району (а.с.80-81), вбачається, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . На даний\~час [PERSON] \~виповнилося 14\~років,\~тому в силу\~ч.3\~ст.160\~СК України,\~вона може вільно обирати собі місце проживання з кимось з батьків. За змістом рішення виконавчого комітету Золочівської сільської ради Бориспільського району №205 від 29 серпня 2025 року (а.с.87-89) вбачається, що з телефонної розмови з [PERSON] встановлено, що вона не заперечує проти проживання дочки разом із батьком та висловила бажання брати участь у вихованні дитини. Під час бесіди з неповнолітньою [PERSON] вона підтвердила бажання проживати з батьком в Україні. Таким чином, спір між батьками відсутній. При цьому, службою у справах дітей та сім`ї не встановлено фактів, які б свідчили про невиконання матір`ю батьківських обов`язків. Вказані обставини додатково підтверджуються змістом клопотання [PERSON] про розгляд цивільної справи за її відсутності, в якому відповідач підтвердила, що проживає за кордоном та підтримує рішення неповнолітньої дочки щодо повернення на територію України та проживання разом з батьком. Зважаючи на викладене, судом не встановлено підстав для втручання у порядок фактичного місця проживання неповнолітньої дитини, який склався між сторонами по справі. Крім цього, фактичне місце проживання відповідача не впливає на обсяг її батьківських прав та обов`язків та не зумовлює автоматичне припинення участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дочкою та відповідно не підтверджує факт самостійного виховання та утримання дитини позивачем. На переконання суду, доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом. Тому факт одноосібного виховання дитини одним із батьків не може встановлюватись за домовленістю батьків дитини, враховуючи, що відповідач визнає пред`явлений позов, не заперечує проти його задоволення та вказує, що рішення про проживання неповнолітньої дочки разом з батьком в Україні є їхнім спільним рішенням, оскільки існує загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, суд вважає, що відсутні підстави для встановлення факту самостійного виховання та утримання [PERSON] неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Тому в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити. 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З квитанції від 10 грудня 2024 року вбачається, що при пред`явленні позову до суду [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок. Зважаючи на те, що у задоволенні пред`явленого ним позову відмовлено, тому підстави для відшкодування понесених судових витрат, відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed