Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-15 00:00:00

06 серпня 2025 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 08 липня 2021 року, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося, через відсутність взаємопорозуміння та підтримки зі сторони чоловіка, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Крім того, Позивач зазначає, що Відповідач віддалився від сім`ї та те, що у кожного з`явилися свої інтереси та цілі в житті. Сторони спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу не можливе, оскільки буде суперечити її інтересам та інтересам їхньої дитини. Одночасно просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/3 частини заробітку щомісяця, обгрунтовуючи вимогу тим дитина залишилася проживати з Позивачем. Позивач зазначає, що дитина має певні проблеми зі здоров`ям та має вади у своєму розвиткові, що потребує додаткових фінансових витрат для лікування та спеціальних занять. Однак, сторони не досягли згоди в питанні порядку сплати Відповідачем аліментів на дитину. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 11.08.2025 відкрито провадження у справі та призначено судове засідання 16.09.2025. В судове засідання сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним чином. Позивач разом з позовною надав заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив не надав. Фіксування судового засідання технічним записом не здійснювалося відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 08 липня 2021 року між позивачем та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 865 (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 08.07.2021. Сторони припинили шлюбні відносини. Вони ведуть окреме господарство і подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам Позивача. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько, мають рівні права та обов`язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до права та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, зобов`язані також піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток (ст. 150 СК України). Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Стаття 27 Конвенції Про права дитини дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до\~ст.\~182\~СК України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше одного прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, зазначаючи що дитина має певні проблеми зі здоров`ям та має вади у своєму розвиткові, однак доказів даному факту до суду не надає. При цьому матеріали справи не містять належних доказів матеріального становища відповідача, які б свідчили про те, що останній має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про стягнення з батька дитини на користь матері аліментів на утримання дитини в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття щомісяця. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти на відшкодування сплаченого судового збору за вимогу про розірвання шлюбу в сумі 1211 грн. 20 коп. Крім того, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір за вимогу про стягнення аліментів в розмірі 1211 грн. 20 коп., оскільки позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільняється від сплати судового збору.

Outcome: partial