Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Кредитним договором № 200308464 від 21.07.2015 року у загальному розмірі 39651,35 грн., яка складається з: суми заборгованості 30295,29 грн., суми інфляційних втрат 6624,50 грн., суми 3% річних - 2731,56 грн.; судовий збір у розмірі 2 422, 40 грн., витрати на професійну правничу допомогу. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21.07.2015 між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] укладено угоду № 200308464 щодо кредитування, відповідно до умов якої банк на умовах повернення, платності, строковості надав позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 10 350,00 грн., з встановленим строком користування з 21.07.2015 року по 21.07.2020 року, а відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в строк та сплатити відсотки за користування кредитними коштами. 20.07.2020 року ТОВ «Діджи Фінанс» на підставі договору про відступлення права вимоги № 7_БМ, укладеному за результатами публічних торгів (аукціону) лоту № GL16N618071 проведеного 15.06.2020 року набуло право вимоги за кредитними договорами укладеними з позичальниками ПАТ «Банк Михайлівський». Кредитний портфель придбано з електронного аукціону Національної електронної біржі, інформація про відступлення права вимоги міститься в публічному доступі на сайтах https://zakupivli.pro/auctions/ua-ea-2020-06-09-000032-b (посилання на аукціон) та https://torgi.fg.gov.ua/216108 (посилання на паспорт активу на сайті ФГВФО). 23.05.2016 року рішенням Правління НБУ України «Банк Михайлівський» віднесено до категорії неплатоспроможних, а відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку шляхом запровадження у ньому тимчасової адміністрації. Фактично управління банком перейшло до Фонду. Фонд має право передати право грошової вимоги до позичальника (боржника) за кредитним договором іншому банку на підставі договору про відступлений права вимоги. При цьому згода відповідного боржника (позичальника) на укладення такого договору не вимагається. Приймаючий банк набуває усіх прав та обов`язків кредитора щодо позичальника (боржника), вимоги до якого передані відповідно до договору про відступлення прав вимоги, разом із правами за договором забезпечення таких вимог. Вимогами чинного законодавства України та умовами договору факторингу не передбачена передача програмного забезпечення, що здійснює нарахування заборгованості по сплаті тіла кредиту, нарахуванню відсотків та пені, а також його детального розрахунку з формулою її формування. Це пов`язано з тим, що в разі відступлення права вимоги вже за існуючою заборгованістю фактор, відповідно до умов договору факторингу, не має право нарахувати відсотки, комісію, неустойку що передбачені умовами кредитного договору. Банк, правонаступником якого є позивач, виконав свої зобов`язання за кредитним договором належним чином, проте відповідач порушила умови кредитного договору щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами в повному обсязі та в визначений строк. Станом на 31.07.2025 загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 30295,29 грн., з яких: 10034,94 грн., - заборгованість за кредитом; 20260,35 грн. - заборгованість за відсотками. Заборгованість розрахована станом на дату укладання договору про відступлення права вимоги № 7_БМ від 20.07.2020 року, укладеного між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» та зафіксована у додатку до договору - реєстрі кредитних договорів. Господарські операції на підставі договору № 200308464 від 21.07.2015, в тому числі розрахунок заборгованості, проводились ПАТ «Банк Михайлівський» відповідно до вимог НБУ та умов договору на основі зарахованих на розрахунковий рахунок сум та за допомогою ліцензованого програмного забезпечення, як визначено чинним законодавством України. Нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таким чином, загальна заборгованість відповідача становить 30 295,29 грн., з яких: 30295,29 грн. основна сума заборгованості за кредитним договором; 6624,50 грн. інфляційні витрати; 2731,56 грн. - сума збитків з урахуванням 3% річних. Посилаючись на викладене та те, що відповідач має непогашену заборгованість за вищевказаним договором в загальному розмірі 39651,35 грн., позивач просив стягнути з відповідача на його користь вказану заборгованість. Ухвалою від 22.08.2025 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 10.09.2025 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно мотивів якого остання вказує, що позивачем необґрунтовано заявлено вимоги в частині нарахування процентів, 3 % річних та інфляційних втрат після припинення діяльності ПАТ «Банк Михайлівський», оскільки відповідач не мала можливості виконати зобов`язання не з власної вини, не була належним чином повідомлена про зміну кредитора та не укладала жодних договорів з фінансовими компаніями після ліквідації банку, у зв`язку з чим визнає обґрунтованими вимоги виключно в частині повернення тіла кредиту в сумі 10 034,94 грн, а в іншій частині просить у позові відмовити. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 г ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що між ПАТ «Банк Михайлівський» та [PERSON] 21.07.2015 було укладено кредитний договір шляхом подання нею власноручно підписаної заяви № 200308464. Відповідно до умов Кредитного договору (на умовах повернення, платності, строковості) Банк надав Позичальнику у користування кредитні кошти в розмірі 10350,00 грн., з встановленим строком користування з 07.06.2014 р. по 21.07.2020 р., а Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти у встановлений в Кредитному договорі строк, та сплатити відсотки за користування кредитними коштами 20.07.2020 року між ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги № 7_БМ, відповідно до якого банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у додатку № 1, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту)) та /або договорами поруки та/або договорами іпотеки (іпотечними договорами) та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них згідно реєстру у Додатку №1 до цього договору. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.07.2021 року по справі 910/11298/16 зобов`язано ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно з договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та акту прийому-передачі від 20.05.2016 № 1і № 2 та зобов`язати ТОВ «Фінансова компанія «Фагор» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський» згідно договору факторингу від 19.05.2016 № 1905 та акту прийому передачі до нього від 20.05.2016 № 1 і № 2. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження ВП № 66483131 від 29.12.2022 року, вимоги про зобов`язання ТОВ «Фінансова компанія «Плеяда» передати ТОВ «Діджи Фінанс» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський», виконано в повному обсязі. Згідно реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами, від 20.07.2020 загальний розмір заборгованості [PERSON] за договором № 200308464 від 21.07.2015 становить 30295,29 грн., з яких: 10034,94 грн., - заборгованість за кредитом; 20260,35 грн. - заборгованість за нарахованими доходами. Окрім того, на підтвердження позовних вимог представником позивача долучено розрахунок заборгованості за кредитним договором № 200308464 від 21.07.2015 року. Однак, доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України № 75 від 04 липня 2018 року, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Водночас, долучений розрахунок заборгованості за кредитним договором № 200308464 від 21.07.2015 року, який досліджений судом, не є первинним документом, який підтверджує отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані в позовній заяві, а отже не є належним доказом наявності заборгованості. Вказаний розрахунок із зазначенням конкретного розміру заборгованості, є документом, що створений самим позивачем, а відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості, на якій наполягає представник позивача. Враховуючи викладене вище, представником позивача не надано первинних документів щодо заборгованості за кредитним договором № 200308464 від 21.07.2015 року, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості перевірити наявність підстав для стягнення такої з [PERSON] . Отож, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. В силу вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Наведені обставини та вимоги закону у їх сукупності, на переконання суду, свідчать про те, що заявлені ТзОВ «Діджи Фінанс» позовні вимоги є безпідставними та не доведені належними у справі доказами. Враховуючи викладене вище, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними і допустимими доказами у справі факт наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором № 200308464 від 21.07.2015 року, що свідчить про безпідставність заявлених позовних вимог. Таким чином, позовні вимоги ТзОВ «Діджи Фінанс» не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи, а тому у задоволенні таких слід відмовити. За ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачу судовий збір стягненню не підлягає.

Outcome: dismissed