Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

У листопаді 2023 року позивач Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», в особі представника Сапіги М.М., звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] звернувся до позивача і підписав Угоду № CMDPI-885770 від 05.02.2020 про акцепт Публічної пропозиції/Угоди. Відповідно до цієї угоди відповідач прийняв/акцептував публічну пропозицію АТ «Райффайзен Банк Аваль» про надання послуг в порядку та на умовах, що викладені у правилах банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк Аваль», що оприлюднені та знаходяться у вільному доступі на сайті банка. 07.08.2021 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-100052034 від 07.08.2021, за яким кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 178600,00 грн до 07.08.2027 під фіксовану процентну ставку 41,90% річних. Позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору. Станом на 27.09.2023 заборгованість відповідача перед позивачем становить 221882,04 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача достроково заборгованість за заявою-договором про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-100052034 від 07.08.2021 у сумі 221882,04 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 01.12.2023 року відкрито провадження у справі за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.06.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості, до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник позивача надав до суду заяву, в якій просив задовольнити позов та провести розгляд справи без участі сторони позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що позов не визнає, 3 роки кредит сплачував частково. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07.08.2021 між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] укладено Заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-100052034 від 07.08.2021, за яким кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 178600,00 грн до 07.08.2027 під фіксовану процентну ставку 41,90% річних. Відповідно до умов п. 2.1. заяви-договору, кредитор зобов`язався надати позичальнику кредит у сумі 178600,00 грн, а позичальник зобов`язався повернути банку кредит та сплатити проценти за його користування. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти на поточний рахунок відповідача [NUMBER] у сумі 178600,00 грн 07.08.2012, що підтверджується копією виписки по рахунку. В період воєнного стану за електронним зверненням відповідача через офіційний сайт позивача в односторонньому порядку за ініціативою банку у зв`язку з несплатою останнім прострочених та поточних відсотків за кредитом такі відсотки були капіталізовані до суми кредиту. Таке збільшення суми кредиту не супроводжувалося видачею кредитних коштів позичальника. Зазначена реструктуризація проведена дистанційно без підписання паперових угод, без особистого звернення клієнта до відділення банку в період воєнного часу, направлена на зменшення фінансового навантаження на відповідача в односторонньому порядку за ініціативою банку у порядку встановленому п. 1.5. розділу 6 Правил банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «Райффайзен Банк», затверджених Правлінням АТ «Райффайзен Банк» 16.09.2013. Всього у процесі кредитування було капіталізовано простроченої заборгованості у сумі 34743,88 грн, що відображено у Преамбулі Розрахунку заборгованості та відповідно у розрахунку заборгованості. Згідно умов п.п. 2.1.- 2.2. кредитного договору, сторони встановили, що проценти користування кредитом сплачуються позичальником кредитору у складі щомісячного ануїтентного платежу, вказаного у Графіку, і розраховується, виходячи з процентної ставки, передбаченої п.п. 1.2.3. заяви-договору - за ставкою 41,90% річних (поточна ставка). Проценти, нараховуються щомісяця на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту (включно) або з наступного за днем надання кредиту операційного дня (у разі надання кредиту після закінчення Операційного часу), виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році. Відповідно до умов п. 2.2. кредитного договору, позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та сплату процентів щомісячно Ануїтентними платежами. Ануїтентний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів та розраховується за формулою, визначеною п.п. 3.5.1. п. 3.5. ст. 3 розділу 6 Правил. Позичальник зобов`язався здійснювати погашення кредиту та процентів ануїтентними платежами у валюті кредиту кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем надання кредиту в дату, визначеному підпунктом 1.2.4. п. 1.2. заяви-договору (07 числа кожного календарного місяця згідно Графіку). Якщо дата сплати ануїтентного платежу, не є Робочим днем, ануїтентного платежу, не є Робочим днем, ануїтентний платіж має бути сплачений клієнтом не пізніше останнього робочого дня, що передує даті сплати ануїтентного платежі (п. 2.3. кредитного договору). Згідно п. 2.4. заяви-договору, у визначений п. 2.3. заяви-договору строк клієнт має забезпечити наявність коштів на поточному рахунку для подальшого здійснення банком договірного списання коштів згідно з умовами, передбаченими пунктом 9. Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди. Погашення заборгованості за кредитом, процентів, пені здійснюється шляхом здійснення банком договірного списання у визначеному п. 9. Заяви про акцепт Публічної пропозиції/Угоди порядку. У випадку об`єктивної неможливості забезпечення клієнтом достатньої суми на рахунках, з яких банк здійснює договірне списання коштів з метою погашення Клієнтом заборгованості за кредитом, погашення клієнтом заборгованості може бути здійснене будь-яким іншим шляхом, погодженим банком. Відповідно до умов п. 1.4. заяви-договору сторони встановили, що у разі настання передбачених п.п. 3.6.2 п. 3.6. статті 3 розділу 6. Правил обставин Дефолту, банк має право відмовити клієнту в наданні кредиту та/або вимагати дострокового виконання клієнтом зобов`язань за кредитом, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, пені та інших платежів за кредитом, про що направляє клієнту письмове повідомлення. На письмову вимогу банку клієнт зобов`язаний здійснити дострокове погашення заборгованості за кредитом у відповідності до умов зазначених в письмовому повідомлені банка. У разі невиконання цієї вимоги, банк має право вжити заходи для стягнення заборгованості клієнта за кредитом, які не суперечать законодавству України. Згідно п. 7 заяви-договору, клієнт підтвердив, що ознайомлений з чинною редакцією Правил. Клієнт визнає та підтверджує, що на взаємовідносини сторін за цією заявою-договором поширюється положення договору, Правил в тому числі розділів 2, 6 Правил. Клієнт зобов`язався дотримуватись умов договору, Правил, зокрема, тих положень, які регламентують умови відкриття та обслуговування поточних рахунків, а також надання банком кредитів. Підписанням цієї заяви-договору клієнт підтверджує, що відносини сторін за цією заявою-договором застосовуються всі положення договору, в тому числі розділів 2, 6 Правил, так само як би текст Правил був би власноруч підписаний клієнтом. Отже, з укладенням заяви-договору із додатком № 1 у позичальника виник обов`язок повернути банку кредит та відсотки за кредитним договором у строки та в розмірі встановлених умовами договору. Проте, всупереч вимогам п. 2.2. та п. 2.3. заяви-договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості згідно умов договору погашення кредиту та відсотків за кредитом. Вказані твердження стороною відповідача жодними належними та допустимими доказами не спростовано. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору на адресу відповідача було направлено вимоги про дострокове виконання боргових зобов`язань за кредитним договором вих. № 114/5-280343 та № 114/5-280345 від 27ю09ю2023, надавши можливість відповідачу добровільно врегулювати заборгованість протягом 30 днів. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, станом на 27.09.2023 заборгованість відповідача перед позивачем за заявою-договором становить 221882,04 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі - 2067820,77 грн, яких прострочено 7993,45 грн; заборгованість за відсотками у сумі - 15099,27 грн, з яких прострочено відсотків - 10351,76 грн. Згідно ст. 525 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний договір укладений в електронній формі, підписаний відповідачем електронним підписом (одноразовим ідентифікатором 516983+380974476835). Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму. Механізм укладення електронного договору, який має використовуватися позивачем у взаємовідносинах із позичальниками, зокрема вимоги до його підписання сторонами, врегульовано Законом України «Про електронну комерцію» та Законом України «Про електронний цифровий підпис». Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису (печатки) у разі, якщо: електронний цифровий підпис підтверджено з використанням посиленого сертифіката ключа за допомогою надійних засобів цифрового підпису; під час перевірки використовувався посилений сертифікат ключа, чинний на момент накладення електронного цифрового підпису; особистий ключ підписувача відповідає відкритому ключу, зазначеному у сертифікаті. Електронний підпис не може бути визнаний недійсним лише через те, що він має електронну форму або не ґрунтується на посиленому сертифікаті ключа. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про електронний цифровий підпис» електронний цифровий підпис призначений для забезпечення діяльності фізичних та юридичних осіб, яка здійснюється з використанням електронних документів. Електронний цифровий підпис використовується фізичними та юридичними особами - суб`єктами електронного документообігу для ідентифікації підписувача та підтвердження цілісності даних в електронній формі. Використання електронного цифрового підпису не змінює порядку підписання договорів та інших документів, встановленого законом для вчинення правочинів у письмовій формі. Статтею 6 Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачено, що сертифікат ключа містить такі обов`язкові дані: найменування та реквізити центру сертифікації ключів (центрального засвідчувального органу, засвідчувального центру); зазначення, що сертифікат виданий в Україні; унікальний реєстраційний номер сертифіката ключа; основні дані (реквізити) підписувача - власника особистого ключа; дату і час початку та закінчення строку чинності сертифіката; відкритий ключ; найменування криптографічного алгоритму, що використовується власником особистого ключа; інформацію про обмеження використання підпису. Посилений сертифікат ключа, крім обов`язкових даних, які містяться в сертифікаті ключа, повинен мати ознаку посиленого сертифіката ключа. Інші дані можуть вноситися у посилений сертифікат ключа на вимогу його власника. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронна комерція - відносини, спрямовані на отримання прибутку, що виникають під час вчинення правочинів щодо набуття, зміни або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснені дистанційно з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, внаслідок чого в учасників таких відносин виникають права та обов`язки майнового характеру; електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Згідно із ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Частиною 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У частині другій статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За правилом статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до умов п. 1.4. заяви-договору сторони встановили, що у разі настання передбачених п.п. 3.6.2 п. 3.6. статті 3 розділу 6. Правил обставин Дефолту, банк має право відмовити клієнту в наданні кредиту та/або вимагати дострокового виконання клієнтом зобов`язань за кредитом, включаючи повернення суми кредиту, сплату процентів, пені та інших платежів за кредитом. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 травня 2020 року у справі №638/13683/15-ц зазначила, що «визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, суди повинні встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів. Враховуючи, що праву кредитора на дострокове стягнення в судовому порядку заборгованості за кредитним договором, має передувати реалізація ним права вимоги дострокового виконання основного зобов`язання, відповідно до вимог статті 16 Закону України «Про споживче кредитування», суд приходить до висновку, що у банку не виник обов`язок дострокового повернення всієї суми грошових коштів за кредитним договором, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що банком було завчасно направлено вимогу про дострокове повернення кредиту, а відповідачем таку вимогу було отримано». Виходячи з вищезазначених норм права та вимог Договору, боржник вважається належним чином повідомленим про порушення зобов`язань за кредитним договором та про зобов`язання достроково погасити заборгованість у тому разі, коли кредитором не лише відправлено на адресу такого боржника досудову вимогу, а й доведено факт її вручення адресатові під розписку, оскільки загальний зміст поняття «повідомлення» передбачає не тільки направлення відомостей, з якими особу слід ознайомити, а й отримання цією особою зазначених відомостей. Такий правовий висновок у подібних правовідносинах викладений у постановах Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі №344/3627/16-ц (провадження №61-21032св18), від 03 червня 2020 року у справі №359/8181/18 (провадження №61-22164св19), від 17 березня 2021 року у справі №361/1488/19 (провадження №61-6141св20). Матеріали справи містять докази вручення відповідачу досудової вимоги від 27.09.2023 року щодо виконання договірних зобов`язань. Тому, суд вважає, що банк набув відповідного права на погашення всієї кредитної заборгованості за кредитним договором достроково. Отже підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором станом на 27.09.2023 року (дата розрахунку заборгованості, доданого до позовної заяви), яка відповідно до даного розрахунку становить 221882,04 грн, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі - 2067820,77 грн, яких прострочено 7993,45 грн; заборгованість за відсотками у сумі - 15099,27 грн, з яких прострочено відсотків - 10351,76 грн. При цьому, відповідачем всупереч положенням ст.ст. 12,81 ЦПК України не було надано суду жодних доказів на підтвердження належного виконання ним своїх кредитних зобов`язань та спростування позовних вимог та не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. За правилом частини 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved