Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 208\~122,5 грн. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що 21.01.2024\~між ТОВ\~"ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА"\~та [PERSON] \~укладено договір\~N4316140\~про надання\~коштів на\~умовах споживчого\~кредиту.\~На умовах,\~встановлених договором,\~ТОВ "ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА"\~зобов`язується\~надати клієнту\~грошові кошти\~в гривні\~на умовах\~строковості,\~зворотності,\~платності,\~а [PERSON] \~зобов`язується\~повернути кредит,\~сплатити проценти\~за користування\~кредитом та\~виконати інші\~обов`язки,\~передбачені договором.\~За взаємною\~згодою,\~сторони погодили\~наступні умови\~договору:\~відповідно до\~п.\~1.2\~договору,\~тип кредиту\~-кредит,\~сума кредиту\~складає 19000\~грн.;\~згідно з\~п.\~1.3\~договору,\~строк кредиту\~360\~днів;\~періодичність платежів\~зі сплати\~проценті кожні\~30\~днів.\~На підставі\~погоджених умов,\~викладених в\~п.\~2.1.\~договору,\~ТОВ "ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА"\~надає кредит\~у безготівковій\~формі шляхом\~перерахування коштів\~кредиту на\~банківський рахунок\~фізичної особи\~за реквізитами\~електронного платіжного\~засобу (платіжної\~картки)\~№ [NUMBER] ,\~яку відповідачем\~вказано особисто\~під час\~укладання договору.\~Відповідно до\~зазначених вище\~умов договору,\~ТОВ "ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА"\~свої зобов`язання\~перед [PERSON] \~виконало та\~надало йому\~кредит в\~сумі 19000\~грн.,\~шляхом зарахування\~кредитних коштів\~на платіжну\~картку № [NUMBER] .\~08.02.2024\~між ТОВ\~"ЛІНЕУРА\~УКРАЇНА"\~та [PERSON] \~укладено додатковий\~договір до\~договору N 4316140, за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 3500 грн., у зв`язку з чим сума кредиту склала 22500 грн., які зараховані на платіжну картку № [NUMBER] . Враховуючи невиконання відповідачем своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 25.10.2024 року ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" на підставі Договору факторингу N 25/10/2024 за плату відступило, а ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" набуло права грошової вимоги до відповідача. До ТОВ "ФК "Фінтраст Україна", відповідно до укладеного договору факторингу від 25.10.2024 N 25/10/2024, перейшло право грошової вимоги до відповідача за договором N 4316140 від 21.01.2024 року, загальна сума заборгованості склала 208 122,5 грн. з якої: заборгованість за тілом кредиту 22499,99 грн., заборгованість за процентами нарахованими первісним кредитором 140060,01 грн. та проценти у розмірі 45562,5 грн., нараховані позивачем за 81 календарний день. Рішенням N 251124/1 єдиного учасника ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" від 25.11.2024 року змінено найменування ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал". Після укладення договору факторингу та переходу права вимоги позивача до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ "ФК "Фінтрас Капітал", ані на рахунки первісного кредитора. Таким чином, відповідач має заборгованість перед позивачем за договором N4316140 від 21.01.2024 року в загальному розмірі 208122,5 грн. з якої заборгованість за тілом кредиту 22499,99, заборгованість за процентами 140060,01 грн. нарахованими первісним кредитором та 45562,5 грн. проценти нараховані позивачем за 81 календарний день. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 07.02.2025 відкрито позовне провадження, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Клопотання позивача задоволено та витребувано у АТ КБ «ПриватБанк». У зв`язку з відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача розгляд справи неодноразово відкладався. Представник позивача ТОВ "ФК "ФІНТРАНС КАПІТАЛ" у судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просив проводити розгляд справи без участі представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суд не повідомив, про дату, час та місце судового засідання за зареєстрованим місцем проживання був належним чином повідомлений, шляхом направлення рекомендованого поштового відправлення, однак судова повістка не була вручена під час доставки та була повернута до суду, у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, отже відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений. Також судом було здійснено виклик відповідача оголошенням, яке розміщено на сторінці веб-сайту суду офіційного веб-порталу «Судова влада України». Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані докази у справі в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків. 21.01.2024 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] укладено Договір N4316140 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Згідно умов вказаного договору, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Тип кредиту- кредит; сума кредиту 19000 грн. строк кредиту 360 днів; періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів; стандартна процентна ставка 2,50 % в день. Також до матеріалів справи надано паспорт споживчого кредиту, який підписаний [PERSON] одноразовим ідентифікатором та в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови. Як вбачається з матеріалів справи, 08.02.2024 року між ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" та [PERSON] укладено додатковий договір до договору N 4316140, за умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 3500 грн., у зв`язку з чим сума кредиту склала 22500 грн. Крім того між ТОВ "Універсальні платіжні рішення" та ТОВ "Лінеруа Україна" укладено Договір на переказ коштів ФК-П-19/03-01 від 12.03.2019. Відповідно до зазначеного договору було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта: 21.01.2024 на суму 19000 грн. та 08.02.2024 на суму 3500 грн, маска карти [NUMBER] . Належність банківської картки [NUMBER] [PERSON] та зарахування на вказану картку коштів у загальному розмірі 22500 грн. підтверджується інформацією, наданою АТ КБ "Приватбанк" 24.02.2025 та випискою за договором N4316140 за період з 21.01.2024 по 08.02.2025. З договору факторингу N 25/10/2024 від 25.10.2024 року, укладеного між ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" та ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" вбачається, що Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені в реєстрі боржників, який формується згідно додатку N 1 та є невідємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно з Додатком N 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованості та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (п. 1.2. Договору факторингу N 25/10/2024). За змістом п. 9.2. Договір факторингу набирає чинності з моменту його укладення сторонами. Договір вважається укладеним, якщо він підписаний від імені сторін їх уповноваженими представниками, а підписи скріплені печатками сторін. З акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу N 25/10/2024 від 25.10.2024 року вбачається, що ТОВ "ЛІНЕУРА УКРАЇНА" передало, а ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" прийняло реєстр боржників. Рішенням N 251124/1 єдиного учасника ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" від 25.11.2024 року змінено найменування ТОВ "Фінансова компанія "Фінтраст Україна" на нове найменування Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал". Відповідно до укладеного Договору факторингу від 25.10.2024 року N 25/10/2024 року до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фінтраст Капітал" перейшло право грошової вимоги до Відповідача за Договором N 4316140 від 21.01.2024. Відповідно до ст. 509 ЦКУкраїни зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 1054 ЦКУкраїни визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановленно законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів і вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмові форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення. Статтею 12 ЗаконуУкраїни "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ. Закону України "Про електронну комерцію" передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідкам прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12ст. 11 Закону України "Про електронну комерцію"). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦКУкраїни боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610ЦКУкраїни порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Зважаючи на те, що відповідачем було порушено умови кредитного договору, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача в частині стягнення тіла кредиту в повному обсязі. Щодо вимог про стягнення заборгованості за процентами нарахованими первісним кредитором, слід зазначити наступне. Договір N 4316140 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, укладено 21.01.2024. Відповідно до ч. 5ст. 12 Закону України "Про споживче кредитування" Умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним. Стаття 8 Закону України "Про споживче кредитування", якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом N 3498-IX від 22.11.2023. Закон України від 22 листопада 2023 року N 3498-XI "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" набрав чинності 24 грудня 2023 року. Інших умов введення в дію статті 8 цього Закону не встановлено. Отже, Договір кредиту укладено після набрання чинності змінами до ч. 5ст. 8 ЗУ "Про споживче кредитування", внесеними Законом N 3498-IX від 22.11.2023. Проте, цим же Законом N 3498-IX від 22.11.2023, до Прикінцевих та Перехідних положень Закону "Про споживче кредитування" було внесено доповнення: пункт 17. Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону "Про споживче кредитування" передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %. Перехідні положення законопроекту включаються до нормативно-правового акта у разі, якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту. Перехідні положення включаються також, якщо нормативно-правовими актами, що застосовувалися до набрання чинності прийнятим (виданим) нормативно-правовим актом, встановлювався інший порядок регулювання відповідних суспільних відносин; якщо необхідно передбачити збереження обсягу і змісту норм права, спрямованих на захист прав і свобод громадян та інтересів юридичних осіб, що існували за попереднього регулювання. Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг" встановлено, що дія пункту 5розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом. Відповідно до пунктів 1.2, 1.3, 1.4.1 Договору строк кредитування складає 360 днів. Дата повернення кредиту 15.01.2025. Денна процентна ставка на дату укладення цього Договору складає 2,50 %. Згідно з пунктом 1.4.1 Договору денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС: (ЗВСК/ЗРК)/t:100 % = (171000,00/19000,00)/360/100 %, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Суд констатує, що умови пункту 1.4.1 Договору N4316140 від 21.01.2024 є нікчемними в частині розміру денної процентної ставки, що перевищує1,5 % за період з 22.04.2024 по 20.08.2024 та в частині розміру денної процентної ставки, що перевищує 1,0 % за період 20.08.2024 по дату розрахунку 25.10.2024. Розмір денної процентної ставки з 22.02.2024 до 22.04.2024 відповідає вимогам закону та становить 2,5 %. При цьому, дійсність умов Договору N4316140 від 21.01.2024 в частині платності кредиту, зобов`язання позичальника сплатити проценти за користування Кредитом суд сумніву не піддає. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов`язаний сплатити проценти за користування кредитом. Тому, у частині вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитними грошовими коштами позов є обґрунтованим частково та підлягає частковому задоволенню. Оскільки позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 25.10.2024, то суд розраховує суму заборгованості на цю дату. Пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про споживче кредитування" визначено тимчасовий режим обмежень. Оскільки строк, за який нараховано проценти, охоплює три періоди з різними законодавчими обмеженнями, суд здійснює розрахунок заборгованості за процентами окремо для кожного з цих періодів. Період 1: з 22.02.2024 по 21.04.2024 Відповідно до п. 17 Прикінцевих та перехідних положень, у період до 21.04.2024 включно максимальна денна процентна ставка не могла перевищувати 2,5 %. Оскільки договірна ставка (2,5 %) не перевищувала встановлений законом ліміт, за цей період вона застосовується в повному обсязі. Кількість днів у періоді складає 60. Розрахунок процентів за Період 1: 22499,99*0.025*60днів=33\~749,9 грн. Період 2: з 22.04.2024 по 19.08.2024 З 22.04.2024 максимальний розмір денної процентної ставки, згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень, не може перевищувати 1,5 %. Договірна умова про нарахування 2,5 % в день з цієї дати суперечить імперативній нормі закону. Таким чином, у частині, що перевищує встановлений законом ліміт (1,5 %), договірна умова є нікчемною, а нарахування процентів за цей період повинно здійснюватися за максимально дозволеною ставкою1,5 % на день. Кількість днів у періоді складає 119. Розрахунок процентів за Період 2: 22499,99*0.015*119днів=40162 грн. Період 3: з 20.08.2024 по 25.10.2024 З 20.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки, згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень, не може перевищувати 1,0 %. Договірна умова про нарахування 2,5 % в день з цієї дати суперечить імперативній нормі закону. Таким чином, у частині, що перевищує встановлений законом ліміт (1 %), договірна умова є нікчемною, а нарахування процентів за цей період повинно здійснюватися за максимально дозволеною ставкою1,0 % на день. Кількість днів у періоді складає 67. Розрахунок процентів за Період 3: 22499,99*0.010*67днів=15074 грн. Загальний розмір заборгованості Сукупний розмір процентів за користування кредитом, які нараховані первісним кредитором, що підлягає стягненню, становить 88985 грн. Щодо вимог про стягнення заборгованості за процентами нарахованими позивачем за 81 календарний день, слід зазначити наступне. Відповідно до пункту 1.1. Договору факторингу N 25/10/2024 від 25.10.2024 року, за цим договором фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Відповідно до умов строк дії п. 1.3 договору N 4316140 строк кредиту 360 днів. Тобто, з 21.01.2024 року по 15.01.2025 року. Станом на дату укладання Договору факторингу від 25.10.2024 року N 25/10/2024, строк дії Договору N 4316140 від 21.01.2024 року не закінчився. Тому, в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ "ФК "Фінтраст Україна" у період з 26.10.2024 року по 14.01.2025 року (81 календарний день) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 2,5 %, у сумі 45562,5 грн. Водночас, як зазначено вище, відповідно до ч. 5 ст. 12 ЗУ "Про споживче кредитування", умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. З 20.08.2024 максимальний розмір денної процентної ставки, згідно з п. 17 Прикінцевих та перехідних положень, не може перевищувати 1,0 %. Договірна умова про нарахування 2,5 % в день, з цієї дати суперечить імперативній нормі закону. Таким чином, у частині, що перевищує встановлений законом ліміт (1 %), договірна умова є нікчемною, а нарахування процентів за цей період повинно здійснюватися за максимально дозволеною ставкою1,0 % на день. Кількість днів у періоді складає 81. 22499,99*0.010*81днів=18224 грн. Нараховані відсотки не носять штрафний характер, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами. Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Таким чином,\~суд вважає,\~що позовні\~вимоги підлягають\~частковому задоволенню,\~у загальному\~розмірі 129709\~грн.,\~з яких\~22499,99\~грн.\~заборгованість за\~тілом кредиту,\~88985\~грн. заборгованість за відсотками нарахованими первісним кредитором та 18224 грн. заборгованість за відсотками нарахованими позивачем. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено на 62,3 % від заявленої суми, тому з відповідача на користь товариства підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1509 грн. Щодо вимог позивача про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. Згідно з положеннями ч. ч. 1-5ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження факту надання адвокатом правничої допомоги у зв`язку із розглядом даної справи, разом з позовною заявою до суду надані документи: копія Договору про надання правової (допомоги N 10/12-2024 від 10 грудня 2024 року; копія Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правничої (правничої) допомоги N 10/12-2024 від 10 грудня 2024. У рішенні ЄСПЛ у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою. Таким чином, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. На думку суду, розмір заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн. є завищеним, не співмірним зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих послуг, ціною позову та значенням справи для сторони. У зв`язку з чим суд вважає правильним та доцільним стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.

Outcome: partial