Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

У січні 2025 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви до суду і до досягнення повноліття кожною дитиною, з урахуванням уточнення позовних вимог, прийнятих судом, у розмірі 1598 грн. В обґрунтування позову зазначає, що він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 27.06.2011 року. Рішенням Березівського районного суду Одеської області від 26.04.2019 року шлюб розірвано. У сторін народилось троє дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Неповнолітні діти залишилися проживати з позивачем, повністю перебувають на його утриманні та вихованні Відповідачка, на його думку, ухиляється від покладеного на неї відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей, матеріальну допомогу не надає, зв`язок з власними дітьми не підтримує. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.01.2025 року справу направлено до Березівського районного суду Одеської області. Ухвалою Березівського районного суду Одеської області від 05.05.2025 року справу за цим позовом передано за підсудністю до Ширяївського районного суду Одеської області. Ухвалою Ширяївського районного суду Одеської області від 04.06.2025 року відкрито провадження у справі в порядку загального провадження та призначено її розгляд у підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ухвали Ширяївського районного суду від 25.07.2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду по суті. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання у відповідності до ст. 128 ЦПК України повідомлявся належним чином. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи не надавала. Про дату час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судової повістки з копією позовною заяви на зареєстровану в установленому законом порядку адресу місця реєстрації відповідача, до суду кореспонденція повернулася з відміткою (адресат відсутній за вказаною адресою). Така позиція суду відповідає судовій практиці з розгляду аналогічних спорів: Постанови Верховного Суду від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі №760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі №760/17314/17), тому він вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. Також, судом було здійснено оголошення про виклик до суду [PERSON] на офіційному веб-сайті судової влади України. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, та належним чином повідомлена по час і місце розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Пономарьов проти України»). Статтею 174 ЦПК України визначено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У порядку ст. 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом подання до суду відзиву на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив таке. Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.02.2012 року, виданого виконавчим комітетом Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області, [PERSON] народився [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень вчинений відповідний актовий запис № 07. Батьками дитини зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.12.2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] народилася [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень вчинений відповідний актовий запис № 321. Батьками дитини вказані: [PERSON] та [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12.05.2016 року, виданого Ширяївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] народився [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис № 113. Батьками дитини зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Заочним рішенням Березівського районного суду Одеської області від 26.04.2019 справа № 518/405/18 провадження 2/494/157/19 (набрало законної сили 01.07.2019) позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволено. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 27.06.2011 року виконкомом Жовтневої сільської ради Ширяївського району Одеської області, актовий запис № 07, розірвано. Після розірвання шлюбу неповнолітніх дітей залишено проживати з батьком [PERSON] . На цей час позивач і відповідач проживають окремо, неповнолітні діти проживають разом з батьком, що підтверджується довідкою про склад сім`ї № 1981, виданою 23.12.2024 року Утконосівським старостинським округом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Мати неповнолітніх дітей матеріальної допомоги на їх утримання не надає. Застосовуючи норми матеріального права суд виходить з такого. Батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Виконання передбачених ст. 150 СК України обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов`язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою як фізично так і духовно. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров`я дитини, її потреби у цьому віці, стан здоров`я батька, його матеріальне становище та матеріальне становище дитини, наявність у відповідача на утриманні інших осіб, на утриманні позивачки інших осіб і, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, які є одними з загальних засад регулювання сімейних відносин, призначає аліменти. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України». Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 3 ст. 11, ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її стан здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Пунктом 17 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із розірванням шлюбу. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, вказані обставини лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Оскільки неповнолітні діти проживають разом з батьком, а відповідачка є їх матір`ю та на неї покладено однаковий з позивачем обов`язок щодо утримання і матеріального забезпечення своїх дітей, при цьому добровільної згоди між батьками щодо порядку реалізації такого обов`язку не досягнуто, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітніх дітей Відповідно до частини 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 3 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з частиною 2 статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Вартість життя з урахуванням потреб дитини відповідно до віку, а також враховуючи принцип рівної участі батьків у матеріальному забезпеченні дитини, розмір аліментів слід визначити у розмірі як просить позивач. Докази, які б давали підстави вважати неможливим надання відповідачем допомоги на утримання неповнолітніх дітей в матеріалах справи відсутні. Таким чином, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1598 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення нею повноліття, оскільки такий розмір відповідає встановленому ч. 3 ст. 184 СК України мінімальному рекомендованому розміру аліментів на одну дитину і відповідачем жодним чином не спростована можливість надання утримання дітей в такому розмірі. Такий розмір аліментів відповідає вимогам закону про те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, адже саме він забезпечить необхідний мінімум для існування дитини та дотримання принципу достатнього забезпечення дитини. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Датою подання позову є 15.01.2025 року і саме з цієї дати підлягають стягненню аліменти на утримання дітей. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Виходячи з такого та беручи до уваги, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі суд приходить до висновку про необхідність стягнення судового збору з відповідача на користь держави у розмірі 1211,20 гривень. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved