Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

13 серпня 2025 року адвокат Кручек Ольга Олександрівна звернулась до суду з позовом в інтересах [PERSON] посилаючись на те, що [INFO] померла баба позивача [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповіла все своє майно [PERSON] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняв син останньої [PERSON] - батько позивача, який помер [INFO] . За життя [PERSON] заповіту не склав. Позивач спадщину після померлого батька прийняла. До спадкового майна, що залишилось після смерті [PERSON] входить житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS] . За життя померлі не оформили право власності на домоволодіння, правовстановлюючі документи на нього не отримали, що стало причиною відмови позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане домоволодіння. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами по [ADDRESS] , в порядку спадкування після померлого [INFO] батька [PERSON] . Ухвалою суду від 18 серпня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, підготовче судове засідання призначено на 15 вересня 2025 року. Позивач в судове засідання не з`явилася, від представника позивача надійшла заява в якій вона просила справу розглядати за відсутності сторони позивача. Відповідач Куликівська селищна рада надала відзив на позовну заяву, в якому вказує про повне визнання позову, просить справу розглянути за відсутності представника Куликівської селищної ради. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши заяви по суті справи, письмові докази надані сторонами, матеріали спадкової справи № 264/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] , матеріали спадкової справи № 114/2024 до майна померлого [INFO] [PERSON] , суд встановив наступні факти та правовідносини між сторонами. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30 січня 2015 року (а.с.745 на звороті). Згідно довідки Куликівської селищної ради № 533 від 29.11.2018, [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею в будинку були зареєстровані: [PERSON] син. (а.с.46). Відповідно до витягів з погосподарських книг Бакланово-Муравійської сільської ради та Куликівської селищної ради на 1991-2025 роки, [PERSON] записана головою домогосподарства по [ADDRESS] , а після її смерті головою вказаного домогосподарства вказаний [PERSON] (а.с. 70 - 73, 81). За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 24 жовтня 1989 року виконавчим комітетом Бакланово-Муравійської сільської ради, яким все своє майно заповідала своєму сину\~ [PERSON] (а.с. 28). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до якої входить, зокрема, домоволодіння за адресою [ADDRESS] , у складі: житловий будинок (літ. А-1) загальною площею 37,5 кв.м., житловою площею 23,9 кв.м., сарай (літ. В, Г), погріб (літ. Б, Д) навіс (літ. в1, в2, в3) (а.с. 24 - 26). Згідно довідки ТОВ «Трудовий колектив Чернігівського обласного бюро технічної інвентаризації» від 28.08.2025 № 769 станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 16). Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. [PERSON] прийняв спадщину після померлої [PERSON] подавши заяву приватному нотаріусу Куликівського районного нотаріального округу на підставі якої було заведено спадкову справу (а.с. 50). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 11). За життя [PERSON] заповіту не залишив ( а.с.56). Згідно довідки Куликівської селищної ради № 178 від 27.08.2024, [PERSON] , який помер [INFO] , на дату смерті був зареєстрований та проживав в будинку по [ADDRESS] один (а.с.42). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS] . Позивач є донькою [PERSON] (а.с. 9, 10) Позивач прийняла спадщину після померлого батька, подавши заяву приватному нотаріусу Чернігівського районного нотаріального округу підставі якої було заведено спадкову справу (а.с. 41). Постановою від 6 грудня 2024 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з втратою свідоцтва, про право власності (а.с.15). Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» в Чернігівській області ліквідовано Куликівський район та одночасно утворено Чернігівський район (з адміністративним центром у місті Чернігів) у складі територій, в тому числі, Куликівської селищної територіальної громади, затвердженої Кабінетом Міністрів України. Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України, визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок\~реєстрації будинків\~та домоволодінь\~у містах\~і селищах\~міського типу\~Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Відповідно до ст.ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України № 19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких умов, враховуючи, що будинок за адресою: [ADDRESS] , було побудовано померлою [PERSON] до 05.08.1992, а саме в 1956 році, проте свідоцтво про право власності від 08.03.2011 втрачено, [PERSON] прийняв спадщину після померлої [PERSON] , однак не оформив своїх спадкових прав та помер. Позивач спадщину після смерті померлого батька [PERSON] прийняла, тому суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved