Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

22.07.2025\~позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, який укладений між ним та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 05 березня 2021 року Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на підставі актового запису № 18. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що перебуває у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою з 05 березня 2021 року, від якого у них дітей не має. Підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що між сторонами постійно виникали сварки, внаслідок того, що кожний із них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Позивач вказує, що довгий час перебував за межами України на заробітках, у зв`язку з чим між ним та відповідачкою фактично зникли будь-які подружні зв`язки. Перебування за кордоном лише посилило взаємне відчуження. Після його повернення в лютому 2025 року, стосунки з дружиною погіршилися і вони стали жити окремим життям. Спільного господарства не ведуть, разом відпочинок не проводять, подружніх обов`язків не виконують. Житлове приміщення, в якому лише формально проживають в межах однієї житлової площі, не маючи спільного побуту, бюджету чи взаємної моральної підтримки. Кожен із них самостійно забезпечує свої потреби, готує їжу, сплачує власні витрати, окремо проживає у квартирі та не бере участі у вирішенні сімейних питань один до одного. Шлюб перетворився в просту формальність. З цих причин спільне життя з відповідачкою стало суперечити його інтересам. Основна причина розпаду сім`ї це втрата почуття любові, суперечливість характерів, різні погляди на життя та сім`ю, відсутність взаєморозуміння, що призвело до фактичного відчуження один до одного. Примирення між ними та збереження шлюбу неможливі, відносини зруйновані остаточно, всі можливості для відновлення шлюбних відносин вже вичерпані, а відтак строку для примирення, який вживає суд відповідно до ст. 111 СК України, позивач вважає не доцільним, оскільки з відповідачкою стали чужими людьми. Спору про поділ майна, що є його з відповідачкою власністю, не має за відсутністю такого. У зв`язку з характером спірних правовідносин, вважає досудове врегулювання спору неможливим. Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області від 21.07.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі. Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 22.07.2025 у задоволенні клопотання відповідачки [PERSON] про перехід з розгляду справи у спрощеному позовному провадженні до розгляду справи в порядку загального позовного провадження за позовом\~\~[PERSON] до\~ [PERSON] про\~розірвання шлюбу - відмовлено. Відповідачка [PERSON] про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином. На підставі ч.3 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Сторони вступили у шлюб 05 березня 2021 року, який був зареєстрований Сколівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) на підставі актового запису № 18, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного проживання у сторін дітей не має. Статтею 110 СК України визначено право на пред`явлення позову про розірвання шлюбу одним із подружжя, а підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя встановлені ч.1 ст. 112 вказаного Кодексу. У відповідності до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21.12.2007 № 11 проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що позивач має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Причиною розладу у сім`ї стали різні погляди сторін на сімейне життя, що призвело до втрати позивачем почуття любові, поваги, а шлюб існує лише формально. Сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства, а тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе та може порушувати їх особисті немайнові права, а шлюб носить формальний характер. Таким чином, на переконання суду, збереження їхнього шлюбу є недоцільним, буде суперечити інтересам обох сторін. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їхніх дітей, що мають істотне значення, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу. На підставі ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом беззаперечно встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, позивач втратив почуття поваги і любові до відповідачки, вони стали чужими людьми і це підтверджується зібраними у справі доказами, у зв`язку з чим суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу стало неможливим та недоцільним, тому позов підлягає задоволенню. Щодо заяви відповідачки [PERSON] про наявніть в даній справі спору щодо поділу майна подружжя, суд вважає за необхідне зазначити, що ухвалення рішення в даній справі жодним чином не порушує майнові права сторін. Сам факт розірвання шлюбу не позбавляє права власності на майно, придбане в шлюбі, таке призводить до необхідності його поділу.

Outcome: approved