Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-16 00:00:00

30.06.2025 року представник ТОВ «Коллект Центр» звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з останнього на користь позивача заборгованість за договором №4425689 від 30.08.2021 у розмірі 30350,00 грн, вирішити питання судових витрат. Позовні вимоги мотивує тим, що 30.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено договір №4425689.\~Основними умовами\~кредиту передбачено\~всі істотні\~умови договору,\~а саме:\~розмір кредиту,\~строки користування\~кредитом,\~строк дії\~договору,\~відсоткові ставки\~за користування\~кредитом,\~загальна вартість\~кредиту та\~всі інші\~платежі,\~пов`язані з\~виконанням цього\~договору.\~Сума (загальний\~розмір)\~кредиту становить\~5000,00\~грн.\~Відповідно до\~договору проценти\~за користування\~кредитом:\~2100,0\~грн,\~які нараховуються\~за ставкою\~1,5\~відсотків від\~фактичного залишку\~кредиту за\~кожен день\~строку користування\~кредитом. Стандартна (базова)\~процентна ставка\~за користування\~кредитом становить\~5,0\~відсотків від\~фактичного залишку\~кредиту за\~кожен день\~користування кредитом. Сторонами узгоджені умови щодо сплати за кредитом, пролонгації строку користування кредитом, повернення кредиту тощо. 26.01.2022 було укладено договір № 26-01/2022-83 відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4425689. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект\~Центр»права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 4425689. Станом на\~сьогоднішній день\~заборгованість за\~договором відповідачем\~не погашається,\~проценти за\~користування кредитними\~коштами не\~сплачуються,\~у зв`язку\~з чим\~у відповідача\~обліковується прострочена\~заборгованість. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №4425689 від 30.08.2021, що підлягає стягненню з позичальника становить 30350,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 24350,00 грн, заборгованість за комісіями 1000,00 грн. Тому просить позов задоволити. Ухвалою від 03.07.2025 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено судовий розгляд. Представник позивача у позовній заяві просив справу розглядати у його відсутності, щодо проведення заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач у судові засідання, призначені на 30.07.2025, 17.09.2025 не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про розгляд даної справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (судових повісток), які містяться в матеріалах справи та які повернулися на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за вказаною адресою. Заяв чи клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не подавав, про причини неявки не повідомляв. Також відповідачем не було подано відзиву на позов. Згідно із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 25.04.2018 року у справі №800/547/17 направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому, отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника. Відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач є повідомленим про розгляд справи належним чином. Як передбачено ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У відповідності положень ст. 247, ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до такого висновку. Встановлено, що 30.08.2021 між ТОВ «МІЛОАН» та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 4425689 на строк 28 днів, який підписано позичальником у формі одноразового ідентифікатора S16814 (а.с. 87-95). Згідно п. 1.1. Договору кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим Договором, на строк визначений п.1.3. Договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2. Договору (далі кредит), а Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4. Договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 5000.00 грн. Комісія за надання кредиту: 1000.00 грн., яка нараховується за ставкою 20.00 відсотків від суми кредиту одноразово (п. 1.5.1 Договору). П. 1.5.2. Договору встановлено проценти за користування кредитом: 2100.00 грн., які нараховуються за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно п. 1.6. Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 6.1. Договору, цей кредитний договір укладається в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та\\або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Як убачається з розрахунку заборгованості за договором №4425689 від 30.08.2021, проведеного позивачем, відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконує, відсотки за користування кредиту не сплачує. В зв`язку із чим станом на 17.06.2025 заборгованість відповідача складає 30350,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 24350,00 грн, заборгованість з комісії на дату відступлення права вимоги 10.01.2023 1000,00 грн (а.с. 120). Із довідки про ідентифікацію, виданої ТОВ «Мілоан» встановлено, що з [PERSON] укладено Договір про споживчий кредит, клієнт ідентифікований ТОВ «Мілоан», акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): «S16814», дата відправки ідентифікатора позичальнику 30.08.2021, номер телефону, на який було відправлено ідентифікатор - [NUMBER] (а. с. 18). Додатком №1 до Договору про споживчий кредит визначено Графік платежів за вказаним договором, відповідно до якого заборгованість мала бути сплачена 27.09.2021 в розмірі 8100 грн. з яких: 5000 грн - сума кредиту; 2100 грн - проценти за користування кредитом, 100 - комісія за надання кредиту (а. с. 52). Паспорт споживчого кредиту, який є додатком №2 до Договору про споживчий кредит серед іншого містить інформацію щодо основних умов кредитування (а.с. 30-31). 26.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір факторингу №26-01/2022-83 (а.с. 101-110), відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило належне йому право вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі і за договором №4425689 від 30.08.2021, укладеним з відповідачем, що підтверджується реєстром боржників до договору факторингу №26-01/2022-83 (а.с. 96-98). 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та позивач ТОВ «Коллект Центр» уклали договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 (а.с. 64-74), згідно якого позивач набув статусу нового кредитора та отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором №4425689 від 30.08.2021, що підтверджується реєстром боржників до договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 (а.с. 55). Як вбачається з витягу з реєстру боржників до договору № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №4425689 від 30.08.2021 на загальну суму 30350,00 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) 5000,00 грн, заборгованість за нарахованими процентами 24350,00 грн, заборгованість за комісіями 1000,00 грн. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається. Згідно ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою. Ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Так, положеннями статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі; електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ст. 625 ЦК України). Матеріалами справи підтверджується те, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором. На підстав вищенаведеного вбачається, що відповідач, всупереч умовам кредитного договору, свої зобов`язання не виконав, кредит не повернув, відсотки за користування коштами не сплатив, що призвело до виникнення заборгованості. Судом встановлено, що ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Коллект Центр» (через ТОВ «Вердикт Капітал») право вимоги до відповідача. Як вбачається із розрахунку, складеного первісним кредитором ТОВ «Мілоан», останнє нараховувало відсотки згідно умов договору: 28 днів за ставкою 1.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Після чого, позичальник продовжив користуватися кредитними коштами, внаслідок чого, відбулася пролонгація договору та кредитор ще 60 днів здійснював нарахування відсотків за користування кредитом за ставкою 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Із розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «Вердик Капітал» встановлено, що таке також здійснювало нарахування відсотків за ставкою 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом за період з 26.01.2022 по 23.02.2022, що становить 7250 грн (а.с. 122). Дослідивши вказаний розрахунок, суд дійшов до висновку, що заявлена до стягнення позивачем сума відсотків, нарахованих ТОВ «Вердик Капітал» за період з 26.01.2022 по 23.02.2022 у загальній сумі 7250,00 гривень не підтверджується наданими суду доказами, суперечить умовам договору факторингу та власне договору про споживчий кредит, оскільки відповідно до п. 5.4. договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в\~обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, зокрема, новий кредитор має право здійснювати нарахування та стягнення процентів та/чи процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання (відповідно до\~ст. 625 ЦК України) за договорами позики (кредитними договорами). Зазначені відсотки (7250,00 грн) ТОВ «Вердик Капітал» нарахувало на підставі кредитного договору (про що зазначено у розрахунку), а не\~ст. 625 ЦК України, що суперечить п. 5.4. Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року. Крім того, згідно з п.1.3. договору про споживчий кредит, кредит надається строком на 28 днів з 30.08.2021 (строк кредитування). Відповідно до п.п. 2.3.1.2. договору про споживчий кредит, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Отже, після спливу зазначеного строку, кредитор не в праві здійснювати нарахування відсотків за користування кредитними коштами. Таким чином, підлягають стягненню з відповідача нараховані ТОВ «Мілоан» відсотки в межах строку кредитування: за період з 31.08.2021 по 26.11.2021, що становить 17100,00 грн. Окрім того, позивач просить стягнути з відповідача комісію у розмірі 1000 гривень за надання кредиту. Так, відповідно до п. 1.5.1. договору, комісія за надання кредиту становить 1000,00 грн., яка нараховується за ставкою 20.00 відсотків від суми кредиту одноразово. За приписами ч. 2\~ст. 8 Закону України "Про споживче кредитування"\~до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо. Тому, суд дійшов висновку, що комісія за надання кредиту в сумі 1000 гривень правомірно нарахована та підлягає стягненню з відповідача. Також, позивач просить стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 13000 грн. Згідно із ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу, було надано до суду договір про надання правової допомоги №01-07/2024 від 01.07.2024, прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» затверджений Рішенням Загальних зборів №01-11/2023 від 01.11.2023, заявку на надання юридичної допомоги №820 від 01.05.2025, витяг з акту про надання юридичної допомоги від 30.05.2025. Виходячи з принципу обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, співмірності розміру судових витрат зі складністю справи та наданих адвокатом послуг, часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом наданих послуг, значенням справи для сторони, результатом розгляду справи, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000 грн. Враховуючи часткове задоволення позову,

Outcome: partial