Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

16.12.2024 ТОВ «ФК «Пінг-Понг» (змінило назву на ТОВ «ФК «Солвентіс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] . Позивач просить суд: - стягнути заборгованість за кредитним договором №102362207 від 18.03.2021 в розмірі 23 140 грн. 17.03.2025 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін. 01.04.2025 відповідач подав відзив на позов. 04.04.2025 позивач подав відповідь на відзив. 14.04.2025 відповідач подав заперечення на відповідь на відзив. 18.07.2027 позивач подав заяву, якою повідомив про зміну назви ТОВ «ФК «Пінг-Понг» на ТОВ «Фінансова компанія «Солвентіс», оскільки 01.07.2025 рішенням №1778 єдиного учасника ТОВ «ФК «Пінг-Понг» [PERSON] вирішено змінити найменування Товариства на Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (ЄДРПОУ 43657029). Позов обґрунтовано тим, що 18.03.2021 між TOB «Мілоан» та [PERSON] було укладено кредитний договір в електронній формі, за умовами він отримав кредитні кошти 5 200 грн. строком на 15 днів до 02.04.2021, процентна ставка 3,0% на день. та зобов`язався повернути їх та сплатити відсотки. Кредитор виконав свої зобов`язання та надав кредитні кошти, однак позичальник не виконував свої зобов`язання. Станом на 24.01.2022 є заборгованість 23 140 грн. (5 200 грн. основний борг; 17 940 грн. - відсотки за період з 18.03.2021 - 01.06.2021). 23.06.2021 між TOB «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги, за яким передано права вимоги до боржників, зокрема, до [PERSON] 24.01.2022 між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «ФК «Пінг-Понг» укладено договір факторингу, за яким передано права вимоги до боржників, зокрема, до [PERSON] за вказаним кредитним договором на суму 23 140 грн. Відповідач позов частково не визнає. Йому не було відомо про зміну кредитора, у зв`язку з чим він продовжував платити кредит ТОВ «Мілоан». Період нарахування відсотків має обмежуватися строком кредитування до 02.04.2021, а він як військовослужбовець взагалі звільнений від сплати процентів за кредитними договорами. Судом встановлено такі обставини справи. 18.03.2021 між TOB «Мілоан» та [PERSON] було укладено Договір про споживчий кредит № 102362207 в електронній формі, за умовами якого останній отримав кредитні кошти у сумі 5 200 грн., строком на 15 днів до 02.04.2021, процентна ставка 3,0 % за кожен день користування кредитом, та зобов`язався повернути отримані кошти, сплатити відсотки. 23.06.2021 ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» уклали Договір відступлення прав вимоги №03Т за умовами якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «Діджи Фінанс» належні права грошової вимоги до боржників, зокрема і до [PERSON] 24.01.2022 ТОВ «ФК «Пінг-Понг» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали Договір факторингу № 1/15, за умовами якого ТОВ «Діджи Фінанс» відступило ТОВ «ФК «Пінг-Понг» належні права грошової вимоги до боржників, зокрема і до [PERSON] на суму боргу 23 140 грн. (5 200 грн. - основний борг; 17 940 грн. - борг по відсоткам за період з 18.03.2021 по 01.06.2021). Згідно з військовим квитком серії [NUMBER] , виданим [INFO] 27.02.2015, [PERSON] з 28.03.2013 є військовослужбовцем ЗСУ за контрактом. 01.07.2025 ТОВ «ФК «Пінг-Понг» змінило назву на ТОВ «ФК «Солвентіс» (рішення № 1778 єдиного учасника ТОВ «ФК «Пінг-Понг»). Висновки суду. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). При цьому, згідно з ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі ст. 514 ЦПК України. Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (ч.3 ст. 656 ЦК України); (б) дарування (ч. 2 ст. 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України). ТОВ «ФК «Солвентіс» має право на звернення до суду з дійсним позовом оскільки ТОВ «Діджи Фінанс» передало йому право вимоги за вищевказаним кредитним договором до [PERSON] , яке в свою чергу отримало від ТОВ «Мілоан». Отже, ТОВ «ФК «Солвентіс» є належним позивачем у справі та за своїм правовим статусом відноситься до юридичних осіб, що мають статус фінансових установ, які відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України. Договори факторингу не визнані судовим рішенням недійсними, вказані договори на підставі ст. 204 ЦК України є обов`язковими для виконання. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідності до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Згідно ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Частиною 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. У ч. 1, 2 ст. 639 ЦК України зазначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (ч.1 ст. 642 ЦК України). Позивач надає докази перерахуванню Крецу П.Ю. кредитних коштів в сумі 5 200 грн., а відповідач не заперечує отримання цих коштів. Отже, відповідач був вільним в укладанні зазначеного кредитного договору та був обізнаним з умовами кредитування, в тому числі з нарахуванням відсотків за користування кредитними коштами, з чим погодився, підписавши електронний підписом кредитні документи. Своїми діями [PERSON] погодився з умовами сплати процентів за користування кредитними коштами та інших платежів, тому позов ТОВ «ФК «Солвентіс» щодо стягнення заборгованості за вказаними договорами щодо тіла кредиту та відсотків підлягає задоволенню. Доказів того, що [PERSON] сплачував кредит ТОВ «Мілоан» суду не надано. Згідно з ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено відповідним договором або законом. Процесуальне законодавство не містить жодних обмежень щодо можливості заміни кредитора у зобов`язанні, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 512-514 ЦК України новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобов`язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором. Отже, посилання відповідача на свою необізнаність про зміни кредиторів не мають значення в даному випадку. Право нових кредиторів на отримання вимоги до відповідача останнім не оспорюється. Згідно з ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (у редакції чинній на дату укладення кредитного договору), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Відповідач не надав суду докази того, що він є військовослужбовцем, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, або військовослужбовцем під час дії особливого періоду, який брав або бере участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, який перебував або перебуває безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, а тому не довів, що дія цієї норми розповсюджується на нього. Щодо суми процентів, Верховний Суд неодноразово зазначав, що кредитор не може нараховувати проценти за користування позичальником кредитом після спливу визначеного у договорі строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.03.2018 у справі № 444/9519/12). У тому разі, якщо позичальник прострочив виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів за "користування кредитом", сплив строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту не може бути підставою для невиконання такого зобов`язання. Зазначене також є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання у порядку ст. 625 ЦК України. Позивач не заявляє про відповідальність відповідача за порушення грошового зобов`язання за ст. 625 ЦК України. Строк кредитування [PERSON] склав 15 днів з 18.03.2021 по 02.04.2021. За розрахунком заборгованості, скалденого ТОВ «Мілоан», [PERSON] нараховано проценти в період з 18.03.2021 по 02.04.2021 в сумі 156 грн. на день, а потім продовжено нарахування процентів до 01.06.2021 включно по 260 грн. в день. Згідно з п. 1.5. кредитного договору, загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 2 340 грн. в грошовому виразі та 1 095 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 Договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 7 540 гривень. Загальні витрати Позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що Позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що Кредитодавець і Позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому Договорі, зокрема Позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п.1.4 Договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження Позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Згідно з п. 1.5.2. кредитного договору, проценти за користування кредитом: 2 340 грн., які нараховуються за ставкою 3.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 1.6. кредитного договору базова процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Згідно з п. 2.3.1.2. кредитного договору, Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в п. 1.6. Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах. Тобто, сторони погодили, що пролонгація дії кредитного договору фактично залежить від того, чи продовжує позичальник користуватись кредитними коштами після спливу визначеного строку кредитування, чи повертає тіло кредиту. Суд вважає, що п. 2.3.1.2. кредитного договору містить положення, яким фактично невілюється правовий висновок Верховного Суду про те, що кредитор не може нараховувати проценти за користування позичальником кредитом після спливу визначеного у договорі строку кредитування, а прострочення позичальником виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати процентів є підставою для відповідальності позичальника за порушення грошового зобов`язання у порядку ст. 625 ЦК України, а не підставою для продовження нарахування процентів. Тому суд вважає, що період нарахування процентів [PERSON] за користування ним кредитними коштами має обмежуватися періодом кредитування до 02.04.2021. Отже, сума процентів за користування [PERSON] кредитними коштами складає 2 340 грн. (15 днів * 156 грн.). Таким чином загальна заборгованість відповідача складає 7 540 грн. (5 200 грн. основний борг; 2 340 грн. заборгованість по процентам). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача, пропорційно до розміру задоволених вимог, підлягає стягненню сума судового збору сплачена позивачем в розмірі 789,19 грн. Щодо витрат на правничу допомогу. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial