Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Маріупольської міської ради Донецької області, третя особа: Друга черкаська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок та нежитлову будівлю площею 34,2 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказав, що його батько [PERSON] , помер [INFO] у м. Маріуполь, Донецької області, Україна. Факт смерті батька підтверджується Свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 27.06.2024 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок та нежитлову будівлю площею 34,2 кв. м. за адресою: [ADDRESS] . Крім позивача, інші спадкоємці відсутні. У зв`язку з окупацією м. Маріуполя російською федерацією позивач був вимушений виїхати з місця свого проживання до м. Черкаси, де подав відповідну заяву про прийняття спадщини до Другої черкаської державної нотаріальної контори. На підставі його заяви була заведена спадкова справа № 227/2024, проте позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину у зв`язку з відсутністю державної реєстрації прав власності на майно у спадкодавця. Тому він звернувся за захистом свого права на спадкове майно до суду. Ухвалою суду від 24.03.2025 дану справу прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання. Ухвалою суду від 26.06.2025 закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивач підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Представник відповідача Маріупольської міської ради Донецької області Бастрига С.М., який діє на підставі довіреності, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Просив вирішити справу за наявними матеріалами, з прийняттям відповідного рішення на розсуд суду, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, доходить висновку, що позовна заява підлягає задоволенню, з таких підстав. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка 389035480) вбачається, що у власності [PERSON] перебувала нежитлова будівля, загальною площею 34,2 кв. м. реєстраційний номер майна 9299105, розташоване за адресою: [ADDRESS] . Право власності на це майно виникло на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] , видане 24.12.2004 Маріупольською міською радою. Крім того, з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (інформаційна довідка 389049447) вбачається, що [PERSON] володів житловим будинком за тією ж адресою: [ADDRESS] . В цьому будинку також був зареєстрований та проживав позивач [PERSON] , який є сином спадкодавця. [INFO] [PERSON] помер у м. Красний Луч Луганської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 27.06.2024. З матеріалів Спадкової справи № 227/2024 вбачається, що 01.08.2024 до Другої черкаської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] , [INFO] . На підтвердження родинних відносин з померлим заявник надав Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] виданим Виконавчим комітетом Хрустальненської селищної ради міста Красний Луч Луганської області. 02.04.2024. З цього Свідоцтва вбачається, що [PERSON] є сином померлого [PERSON] . Постановою № 187/02-31 від 13.02.2025 нотаріус Другої черкаської державної нотаріальної контори Перкалюк С. В. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, що залишились після смерті батька [PERSON] . Підставою відмови була відсутність у [PERSON] правовстановлюючих документів на спадкове майно та у зв`язку з відсутністю реєстрації права власності на житловий будинок, що залишився після смерті батька. На теперішній час отримати документи, підтверджуючі право власності на зазначений будинок позивач не має можливості, у зв`язку з тим що м. Маріуполь, Донецької області визнано тимчасово окупованою територією відповідно до п. 2 Розділу ІІ Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань Реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.22. У зв`язку з військовими діями, які проходили у м. Маріуполі, починаючи з 24.02.2022 оригінал правовстановлюючого документу на будинок було втрачено. Відповідно до ст.\~ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1261 ЦК України\~\~визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З аналізу викладеного вбачається, що позивач є спадкоємцем першої черги після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] . Статтею 1296 ЦК України, встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~Указу Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого\~Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався. Згідно із п. 7\~ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»\~тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації. З 24 лютого 2022 року, тобто з початку повномасштабного вторгнення російської федерації в Україну на території Донецької області відбувалися активні бойові дії, а відповідно до переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №75 від 25 квітня 2022 року, з 25 квітня 2022 року Маріупольська міська територіальна громада Маріупольського району Донецької області визнана тимчасово окупованою територією. На час розгляду справи відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22 грудня 2022 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України №1668/39004 від 23 грудня 2022 року, до тимчасово окупованих російською федерацією територій України відноситься вся територія Маріупольського району. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 16 ЦК України\~визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до п. 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»\~саме у разі неможливості нотаріуса оформити право на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Потреба такого способу захисту права власності як пред`явлення позову про його визнання виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.12.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»). Відповідно до п. 37 постанови № 5 від 07.02.2014 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті\~15\~статті\~392 ЦК\~власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Згідно статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 392 ЦК України, передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі, якщо це право не визнається іншою особою, втрачено або відсутній правовстановлюючий документ. Отже, на підставі вказаних доводів та письмових доказів, суд дійшов висновку, що у позивача існують об`єктивні, непереборні, істотні труднощі у вчиненні ним дій щодо отримання свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті батька у нотаріальному порядку та подальшої реєстрації прав власності на підставі даного свідоцтва. На переконання суду, позивач зі свого боку вжив усіх необхідних та передбачених законом заходів для реалізації своїх спадкових прав. В позасудовому порядку вирішити це питання не виявляється можливим. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що отримати свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивач не має можливості, через об`єктивні обставини, тому суд, забезпечуючи реалізацію права позивач, які є обґрунтованими та доведеними, на отримання спадщини та оформлення права власності на таку спадщину, задовольняє його позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування після смерті батька на нежитлову будівлю площею 34,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] та житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved