Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ [PERSON] звернувся до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, вказуючи на те, що [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку, розташовану на території Ічнянської міської ради Прилуцького району (колишньої Крупичпільської сільської ради Ічнянського району) Чернігівської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,08 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 039748, виданого 18 серпня 2004 року на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації від 29 серпня 2003 року № 399, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 483, кадастровий номер 7421786000:05:000:0463. \~ \~ \~ \~Як спадкоємець за заповітом після смерті останнього, має право на спадщину, але пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин. Просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини на два місяці. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В позовній заяві просив суд розглядати справу без його участі. Заявлені вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник Ічнянської міської ради Прилуцького району\~Чернігівської області\~в судове засідання не з`явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. В заяві просить суд справу розглядати без участі за наявними в матеріалах справи документами. Проти задоволення позову не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6). \~ \~ \~ \~Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, розташовану на території Ічнянської міської ради Прилуцького району (колишньої Крупичпільської сільської ради Ічнянського району) Чернігівської області, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,08 га згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 039748, виданого 18 серпня 2004 року на підставі розпорядження Ічнянської районної державної адміністрації від 29 серпня 2003 року № 399, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 483, кадастровий номер 7421786000:05:000:0463, що належить [PERSON] (а.с. 10). 15 жовтня 2004 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Крупичпільської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, реєстр № 417, яким все своє майно заповів позивачу [PERSON] (а.с. 9). Згідно копії довідки, виданої відділом «Центр надання адміністративних послуг» Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області від 12.08.2025 року № 07.1-15/04/13, [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , одиноко (а.с. 7). 18 серпня 2025 року [PERSON] , за його зверненням, приватним нотаріусом Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагером С.В. було письмово повідомлено, що спадкова справа після смерті [PERSON] , який помер [INFO] не заводилась. Також приватним нотаріусом Грудницькому А.М. рекомендовано звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки він не надав документів, які б підтверджували факт прийняття ним спадщини після померлого [PERSON] (а.с. 8). Відповідно до повідомлення приватного нотаріуса Прилуцького районного нотаріального округу Чернігівської області Варзагера С.В. від 03.09.2025 року № 166/01-16, встановлено, що спадкова справа після померлого [INFO] [PERSON] не заводилась (а.с. 20). Зі змісту ч.1 ст.\~1269, ч. 1 ст.\~1270 ЦК України\~слідує, що спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 1272 ч. 3 ЦК України,\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Підставою для прийняття судом рішення про визначення спадкоємцеві, який пропустив строк для прийняття спадщини, додаткового строку, є визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини поважними. \~\~\~\~\~\~ У відповідності до п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. \~\~\~\~\~\~ Постановою Верховного Суду України від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20, провадження № 61-14038св20 визначено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо. \~\~\~\~\~\~ Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 24 вересня 2020 року у справі № 310/2327/18 та від 13 грудня 2018 року у справі № 703/1560/17. \~ \~ \~ \~Позивач, обґрунтовуючи поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] зазначає, що пропустив строк для подання в нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини в зв`язку з тим, що дізнався про наявність складеного [PERSON] на його ім`я заповіт під час консультації у приватного нотаріуса Варзагера С.В. 11.08.2025 року, після чого отримав копію зазначеного заповіту в Крупичпільському старостинському окрузі Ічнянської міської ради Прилуцького району Чернігівської області. Після цього він звернувся до приватного нотаріуса Варзагера С.В., який повідомив, що ним не подані документи, які б підтверджували факт прийняття ним спадщини після померлого [PERSON] , а тому він пропустив строк для прийняття спадщини та порадив звернутися до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Зазначає, що його необізнаність про наявність складеного на його ім`я заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, враховуючи свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. \~ \~ \~ \~Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду. Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17,у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17,від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі№ 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня2023 року у справі № 626/274/22, від 10 липня 2024 року у справі № 522/13476/23. \~ \~ \~ \~Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються індивідуально в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи (постанова Верховного Суду від 07 грудня 2023 року у справі № 548/2415/21). \~ \~ \~ \~Згідно з правовим висновком, викладеним Верховним Судом України в постанові від 06 вересня 2017 року в справі № 6-496цс17, під час вирішення питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Такий висновок узгоджується з постановою Верховного Суду від 04 березня 2020 року в справі № 133/1880/18. \~ \~ \~ \~Свобода заповіту охоплює особисте здійснення заповідачем права на заповіт шляхом вільного волевиявлення, яке, будучи належно вираженим, підлягає правовій охороні і після смерті заповідача. Свобода заповіту як принцип спадкового права включає, серед інших елементів, також неодмінність поваги до волі заповідача та обов`язковість її виконання. Тобто, складаючи заповіт, спадкодавець виражає свою волю на набуття спадкоємцем права на визначене в ньому майно. Водночас прийняття спадщини є правом, а не обов`язком спадкоємця, який, відмовляючись від прийняття спадщини, не порушує свободи заповіту, а діє у власних інтересах. Відмова від прийняття спадщини може бути виражена як у формі подання заяви про відмову від прийняття спадщини, так і шляхом невчинення спадкоємцем дій, потрібних для прийняття спадщини. Натомість, за загальним правилом, прийняття спадщини потребує активних дій спадкоємця. \~ \~ \~ \~Враховуючи зазначене, дотриманням свободи заповіту в частині реалізації волі спадкодавця є забезпечення спадкоємцю можливості прийняти спадщину в порядку, встановленому чинним законодавством. \~ \~ \~ \~У постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 Велика Палата Верховного Суду вказала, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, що випливає з принципу свободи заповіту, проте таку необізнаність суд не повинен ототожнювати з його (спадкоємця) незнанням про його право на спадкування загалом, оскільки в такому випадку особа з незалежних від неї причин не вчиняє юридично значущих дій, які пов`язані з набуттям нею певних прав, що випливають із спадкування. Коли ж особа усвідомлює чи повинна усвідомлювати, що вона є учасником процесу спадкування, зокрема на підставі своєї спорідненості зі спадкодавцем як спадкоємець першої черги спадкування або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, і не вчиняє активних дій, спрямованих на прийняття спадщини (засвідчення своєї згоди на вступ у всі правовідносини спадкодавця) виходячи з обставин, які не пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного прийняття спадщини, то її необізнаність про наявність заповіту не може розглядатися як підстава для визначення їй додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини (пункт 78 постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23). \~ \~ \~ \~Відмова нотаріуса, за наведених обставин, у видачі свідоцтва про право на спадщину спадкоємцю першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, закликаних до спадкування, на користь якого було складено заповіт, не порушує принципу свободи заповіту, оскільки усвідомленим невчиненням дій для прийняття спадщини спадкоємець на власний розсуд реалізовує своє право на відмову від прийняття спадщини. \~ \~ \~ \~Право особи на відмову від прийняття спадщини може бути реалізоване, зокрема, й шляхом неподання спадкоємцем протягом встановленого ЦК України строку заяви про прийняття спадщини, а реалізація цього права передбачає виникнення чи можливість виникнення в інших осіб права на спадкування та, як наслідок, набуття ними матеріального права, втручаючись у яке, потрібно дотримуватися, зокрема, й принципу «пропорційності». \~ \~ \~ \~З урахуванням наведених мотивів вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду дійшла до переконання про наявність підстав для відступу від загального правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17, про те, що «необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини», шляхом конкретизації, зазначивши наступне: \~ \~ \~ \~- необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права, проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини; \~ \~ \~ \~- необізнаність про наявність заповіту може вважатися поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини винятково для осіб, які не є спадкоємцями за законом першої черги або кожної наступної черги спадкоємців за законом, у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, які набували право на спадкування за законом (закликані до спадкування) (пункт 87 постанови Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23). \~ \~ \~ \~У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). \~ \~ \~ \~Враховуючи, що позивач [PERSON] не мав права на спадщину за\~законом\~після смерті спадкодавця [PERSON] , не проживав разом з ним на день смерті за однією адресою, не знав про існування заповіту, посвідченого Войтенком М.А. на його ім`я, суд прийшов до висновку, що позивач довів наявність об`єктивних, непереборних, істотних труднощів, які перешкоджали поданню ним заяви про прийняття спадщини у встановлений\~законом\~строк, а тому наявні підстави, передбачені\~статтею 1272 ЦК України, для визначення [PERSON] додаткового строку для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини терміном на два місяці. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved