Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Короткий зміст позову. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення часток у праві спільної власності на земельну ділянку Обгрунтовує позовну заяву тим, що на підставі рішення Чернівецької міської ради від 06.12.2018 року було передано у спільну сумісну власність земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , площею 0,0520 га. Зазначає, що право власності було зареєстроване на [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивач вказує на те, що після смерті [PERSON] , [INFO] , та після смерті [PERSON] , [INFO] , відкрилася спадщина, у склад якої входить право спільної сумісної власності на вказану земельну ділянку. Посилається на те, що нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не визначено частки кожного співвласника. Позивач зазначає, що земельна ділянка фактично перебуває у спільній сумісній власності співвласників у рівних частках, тому необхідно визначити частки кожного. Просить визначити, що розмір часток співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (померлої [INFO] ) та [PERSON] (померлого [INFO] ) у праві спільної власності на земельну ділянку площею 0,0520 га за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136300:17:003:1146, є рівними та становлять по 1/4 частки для кожного із співвласників. Рух справи та позиція сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.06.2025 року відкрито провадження по справі та призначено до підготовчого судового засідання. Представник позивача [PERSON] , адвокат Роскрут В.В., направила до суду письмову заяву про розгляд справи за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю та просять їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , у підготовче судове засідання також не з`явилася; скерувала на адресу суду письмову заяву про визнання позову та про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч. 3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно положень ч. 2 ст.\~247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши надані письмові докази, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Досліджені судом докази та застосовані норми права. Судом належними та допустимими доказами встановлено, що згідно рішення 65 сесії УІІ скликання Чернівецької міської ради від 06.12.2018 року N? 1548 «Про розгляд звернень фізичних осіб, щодо передачі безоплатно у власність та надання в оренду земельних ділянок, надання дозволів на складання та затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, визнання такими, що втратили чинність, та внесення змін до окремих пунктів рішень з цих питань» затверджено проект землеустрою щодо відведення та передачі у власність [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , безоплатно у спільну сумісну власність земельну ділянку за [ADDRESS] , площею 0,0520 га (кадастровий номер 7310136300:17:003:1146), для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), (обслуговування існуючого житлового будинку), що підтверджується копією витягу рішення та копією витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.09.2018 р. (а.с.11, 13-15). Право власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136300:17:003:1146 за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), площею 0,0520 га за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 02.01.2019 року, реєстраційний номер об?єкту нерухомого майна 1738659173101 та у Державному земельному кадастрі, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 08.01.2019 р. (а.с.12). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 21.11.2019 року (а.с.16). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 30.01.2025 року (а.с.17). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить її особисте майнове право, у тому числі право в спільній сумісній власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136300:17:003:1146, що підтверджується копією витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі від 19.08.2025 спадкової справи за N? 74405531 (а.с.18). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить його особисте майнове право, у тому числі право в спільній сумісній власності на земельну ділянку за адесою [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136300:17:003:1146, що підтверджується копією витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі від 05.08.2025 спадкової справи за N? 74405566 (а.с.19). Згідно з договором міни нерухомого майна від 16.02.2010 та копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно в01.03.2010 року, на вказаній земельній ділянці, за адресою [ADDRESS] , власниками якої відповідно до договору міни нерухомого майна (квартири) є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних частках, по 1/4 частки кожного (а.с.20-21). Позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є дітьми [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON] та [PERSON] (а.с.22-23). 12 серпня 2025 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Ткач Н.В. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на відповідну частку земельної ділянки площею 0,0520 га, кадастровий номер 7310136300:17:003:1146, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за адресою [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Ткач Н.В. у постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії зазначено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності N? 152049151 від 08.01.2019 вбачається, що земельна ділянка за кадастровим номером 7310136300:17:003:1146 перебуває у спільній сумісній власності, власниками, якої є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що не дає нотаріусу можливості визначити частку спадкодавця у спільній сумісній власності, а тому видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, що перебуває у спільній сумісній власності без встановлення учасників спільної сумісної власності та визнання (виділення) їх часток є такими, що не відповідає вимогам закону (а.с.24). Відповідно до довідки приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Ткач Н.В від 18.08.2025 N? 25 приватним нотаріусом заведено спадкову справу N? 13/2025 після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкову справу N? 14/2025 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Згідно матеріалів спадкової справи 13/2025, єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, щодо майна [PERSON] є його син [PERSON] . Спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину, щодо майна [PERSON] , яка поперла 20 листопада 2019 року, є її син [PERSON] та донька [PERSON] (а.с.25). Згідно ст. 41 Конституції України кожному гарантується право володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способом цього захисту може бути визнання права. Частиною 1 статті 321 ЦК України, передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Так, зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у ст. 317 ЦК України. Статтею 321 ЦК України закріплено конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, шо право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 355 Цивільного кодексу України майно, яке належить двом чи більше особам, є їх спільною власністю. Спільна власність поділяється на часткову та сумісну. Згідно з частиною першою статті 368 ЦК України майно, що належить двом чи більше особам без визначення часток кожного з них, є об`єктом права спільної сумісної власності. Відповідно до частини другої статті 370 ЦК України кожен із співвласників у праві спільної сумісної власності має право на виділ своєї частки, а у разі неможливості виділу в натурі на визначення розміру часток у спільному майні. Статтею 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов?язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, до спадщини увійшла частка у праві спільної сумісної власності на спірну земельну ділянку. Відповідно до статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Співвласник має право заповісти свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення і виділу в натурі. Крім того, стаття 89 Земельного кодексу України передбачає, що земельні ділянки можуть перебувати у спільній сумісній власності громадян, а у разі спадкування такої ділянки спадкоємці мають право на визначення своїх часток у спільній власності. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, відповідно до рішення Чернівецької міської ради від 06.12.2018 №1548 у власність позивачам та іншим співвласникам була передана земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136300:17:003:1146, площею 0,0520 га. Право власності зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 08.01.2019 року на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Після смерті [PERSON] ( [INFO] ) та [PERSON] ( [INFO] ) відкрилася спадщина, до складу якої увійшло право спільної сумісної власності на зазначену земельну ділянку. З мтаеріадів справи вбачається, що нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, посилаючись на відсутність визначених часток співвласників у спільній сумісній власності. Так, згідно з статтею 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права, у тому числі шляхом визнання права власності та визначення частки у спільній власності. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки, на підставі досліджених у судовому засіданні як кожного окремо, так і в сукупності доказів, та відповідно встановлених обставин, розмір часток співвласників, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка померла [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , у праві власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 7310136300:17:003:1146 за цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка), площею 0,0520 га є рівними і становлять по 1/4 частки для кожного із співвласників, то позовні вимоги ґрунтуються на законі та є такими, що підлягають до задоволення у повному обсязі. Статтею\~81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорії стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права,бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу заявлених вимог, оцінивши належність доказів, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги грунтуються на законі і підлягають до задоволення в повному обсязі. На підставі та

Outcome: approved