Jurisdiction: civil
Date: 2025-09-17 00:00:00

Описова частина рішення: 07.08.2025 до Радехівського районного суду Львівської області згідно ухвали Шептицького міського суду Львівської області від 17.07.2025 про передачу справи за підсудністю надійшли матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» до [PERSON] про стягнення заборгованості, за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.08.2025 вищезазначену справу передано до розгляду судді Патинок О.П. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача В обгрунтування позовних вимог сторона позивача покликається на те, що 04.03.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладено кредитний договір №371125321 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. 04.03.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ініціювало переказ коштів згідно договору на платіжну картку № 5375-41ХХ-ХХХХ-0919, що в свою чергу, свідчить про те, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі. 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 згідно умов якого, ТОВ «Таліон плюс» набуло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №371125321 від 04.03.2020. 05.08.2020 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до якого ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» набуло право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором №371125321 від 04.03.2020. 29.05.2025 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс» уклали договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Ейс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором №371125321 від 04.03.2020 на загальну суму 15 442,93 гривень. Всупереч умов договору відповідач взяті на себе зобов`язання належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість у розмірі - 15 442,93 гривень, яка складається з наступного: 7 499,25 гривень - заборгованість по тілу кредиту; 7 943,68 гривень - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 гривень - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи). Просить позов задовольнити. Відповідач відзиву на позовну заяву не надала. Заяви (клопотання) учасників справи У позовній заяві представник позивача просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримують, проти заочного рішення не заперечують (а.с.1-15). Процесуальні дії у справі Суддя своєю ухвалою від 08.08.2025 залишив матеріали позовної заяви без руху, 13.08.2025 такі представником позивача усунені. Суддя своєю ухвалою від 14.08.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Витребував за клопотанням позивача із АТ «Універсал Банк» (ЄДРПОУ: 21133352, адреса: 04082, м. Київ, вул. Автозаводська, буд 54/19): 1. Інформацію: - чи емітувалась на ім?я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) платіжна картка 5375-41ХХ-ХХХХ-0919; - про факт зарахування коштів на картковий рахунок - маска Картки 5375-41XX-ХXXX-0919, у період з 04.03.2020 по 09.03.2020 у сумі 7 500,00 грн; - чи емітувалась будь-яка інша платіжна картка на ім`я [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ); - чи є/був номер телефону [NUMBER] фінансовим номером телефону за картковим рахунком - маска Картки [NUMBER] та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). 2. У разі підтвердження зарахування коштів [PERSON] (РНОКП: [NUMBER] ) на картковий рахунок - маска карти [NUMBER] , за період з 04.03.2020 по 09.03.2020 у сумі 7 500,00 грн, надати інформацію у вигляді: - первинних документів бухгалтерського обліку (банківські виписки/платіжні інструкції/доручення), що підтвердять дану інформацію. У випадку неможливості надати вищезгадані первинні документи, надати інші, прирівняні до них (довідки/листи, що підтверджують факт зарахування коштів на рахунок - маска карти Позичальника); - повного номера рахунка маска Картки [NUMBER] , що належить [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ). 3. У випадку, якщо номер телефону [NUMBER] не находиться в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) за платіжною карткою маска Картки 5375-41ХХ-XXXX-0919, надати номери телефонів що знаходяться/знаходились в анкетних даних [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) (Клієнта банку) за платіжною карткою маска Картки 5375-41ХХ-ХХХХ-0919. 4. У випадку, якщо картковий рахунок - маска карти [NUMBER] не належить Позичальнику, надати інформацію щодо особи, якій належить картковий рахунок - маска Карти [NUMBER] . 27.08.2025 та 09.09.2025 на виконання ухвали судді від 14.08.2025 від АТ «Універсал Банк» надійшли витребувані документи. Відповідач, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку, у судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, відзиву не подавала. 18.09.2025 постановлено ухвалу суду про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки сторони в судове засідання не з`явились. Мотивувальна частина рішення: Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Судом встановлено, що згідно із заявки на отримання грошових коштів в кредит від 04.03.2020, вбачається, що така містить загальну інформацію про кредит, персональні дані позичальника, також вказано номер банківської картки (а.с.26). 04.03.2020 між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено кредитний договір №371125321 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідно до кредитного договору ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» надало відповідачу грошові кошти в сумі 7 500,00 гривень строком на 30 днів (а.с.37-38). 31.03.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] укладена додаткова угода до договору №371125321 від 04.03.2020 відповідно до умов якої сторони дійшли згоди продовжити строк на який був наданий кредит за договором №371125321 від 04.03.2020 на 27 днів (а.с.39). Згідно з платіжним дорученням від 04.03.2020 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало [PERSON] грошові кошти у розмірі 7 500, 00 гривень, згідно договору №371125321 від 04.03.2020 на платіжну картку №5375-41ХХ-ХХХХ-0919 (а.с.16). У правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зазначено: загальні положення, терміни та визначення, що використовуються у цих правилах, порядок надання кредиту та підписання електронного договору, порядок продовження дисконтного періоду, порядок погашення кредиту та сплати процентів, захист персональних даних, звільнення від відповідальності форс-мажор, порядок вирішення спорів, внесення змін та доповнень у правила та електронний договір, порядок доступу клієнта до електронних договорів, додаткових угод, додатків до електронних договорів та іншої інформації, заключні положення (а.с.27-31). З алгоритму дій ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» стосовно укладання кредитних договорів та алгоритму дій споживача в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору вбачається, що без ознайомлення з умовами надання та обслуговування кредитів та правилами про порядок надання коштів у позику, подальше укладення кредитного договору кредиту на сайті є неможливим (а.с.17-18; 20-25). З довідки щодо дій позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» вбачається, що одноразовий ідентифікатор 54НВD7N5 відправлено позичальнику 04.03.2020 о 17:01:02 год. на номер телефону [NUMBER] , ідентифікатор введено позичальником 04.03.2020 о 17:01:36 год., перерахування грошових коштів відбулося 04.03.2020 о 17:01:42 год (а.с.19). 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон рлюс» укладено договір факторингу №28/1118-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.80-83). Як видно з додаткової угоди №19 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 сторони дійшли згоди викласти п. 8.2 договору в наступній редакції: «Строк дії його договору починає перебіг у момент визначений у п. 8.1 договору та закінчується 31.12.2020, але у будь-якому разі до моменту належного та повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (звор. арк.а.с.85). 31.12.2020 сторони дійшли згоди викласти текст договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 у новій редакції, що підтверджується копією додаткової угоди №26 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с.86-89). Додатковою угодою №27 від 31.12.2021 та №31 від 31.12.2022 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2023 (а.с.91). Додатковою угодою №32 від 31.12.2023 до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору до 31.12.2024, доповнити договір та викласти в новій редакції (а.с.92). Відповідно до реєстру прав вимоги №88 від 08.07.2020 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, ТОВ «Таліон Плюс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , згідно кредитного договору №371125321 від 04.03.2020 на загальну сума 14 040,54 гривень (а.с.73-74). Згідно акту звірки взаємних розрахунків станом на 31.12.2020 зі сплати суми фінансування за реєстром прав вимоги №88 від 08.07.2020 за договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс», здійснено повну оплату суми фінансування за відступлення (передачу) прав вимог (а.с.72). Як вбачається з протоколу узгодження предмету факторингової операції та обсягу переданих прав вимоги згідно реєстру прав вимоги №88 від 08.07.2020, між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон плюс» (Фактор), клієнт передав, а фактор прийняв за реєстром прав вимоги до боржників в кількості 3 842 осіб. Загальна сума заборгованості переданої за реєстром становить 51 765 626,96 гривень (звор. арк. а.с.72). 05.08.2020 між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.66-68). Додатковою угодою №2 від 03.08.2021 та №3 від 30.12.2022 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 сторони дійшли згоди продовжити строк дії договору (звор. арк. а.с.70-71). Відповідно до Реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 до договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020, ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , згідно кредитного договору №371125321 від 04.03.2020 на загальну суму 15 442,93 гривень (а.с.64-65). Відповідно до платіжної інструкції №4097 від 30.05.2023, ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» сплатило ТОВ «Таліон плюс» за відступлення права вимоги згідно реєстру прав вимоги №9 від 30.05.2023 та договору факторингу №05/0820-01 від 05.08.2020 кошти в сумі 3 818 981,17 гривень (звор. арк. а.с.63). Відповідно до договору факторингу №39/05/25-Е від 29.05.2025, ТОВ «ФК «Ейс» (фактор) та ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» (клієнт) зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим договором (а.с.58-61). Відповідно до акту прийому передачі реєстру боржників за договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» передав, а фактор ТОВ «ФК «ЕЙС» прийняв реєстр права вимоги боргу від позичальників (а.с.53). Відповідно до реєстру боржників №25/05/25-Е від 29.05.2025 до договору факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025, ТОВ «ФК «Ейс» набуло права грошової вимоги до відповідача [PERSON] , згідно кредитного договору №371125321 від 04.03.2020 на загальну суму 15 442,93 гривень (а.с.56-57). З платіжних інструкцій №243 від 04.06.2025, №245 від 04.06.2025, №246 від 05.06.2025, №247 від 05.06.2025, №248 від 06.06.2025, вбачається, що ТОВ «Юніт капітал» сплатило ТОВ «ФК «Онлайн фінанс» грошові кошти за договором факторингу №29/05/25-Е від 29.05.2025 (а.с.50-52). З розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором №371125321 від 04.03.2020, вбачається, що відповідач взятих на себе зобов`язань належним чином не виконала, відсотки за користуванням кредиту не сплатила. В зв`язку із чим станом на 08.07.2020 заборгованість [PERSON] складає 13 913,05 гривень (а.с.48-49). Відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №371125321 від 04.03.2020 станом на 30.05.2023 заборгованість [PERSON] складає 15 442,93 гривень (а.с.47). Згідно з виписки ТОВ «»ФК «Ейс» з особового рахунка [PERSON] за кредитним договором №371125321 від 04.03.2020 станом на 05.06.2025 заборгованість [PERSON] складає 15 442,93 гривень, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 7 499,25 гривень, прострочена заборгованість за процентами - 7 943,68 гривень (а.с.46). За інформацією АТ «Універсал Банк» наданою на виконання ухвали судді від 14.08.2025 вбачається, що на ім`я [PERSON] в банку емітовано карту № [NUMBER] на яку у період з 04.03.2020 по 09.03.2020 був зарахований платіж у сумі 7 500,00 гривень, що підтверджується також довідкою про рух коштів по картці від 17.08.2025 (а.с.144-150). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Висновки за результатами розгляду справи Вивчивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить переконання про розгляд справи за наявними доказами та про задоволення позову з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України про зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Порядок укладання договорів в електронній формі передбачений Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позичкодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичкодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази підтверджують укладення між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] кредитного договору в електронній формі, отримання відповідачем кредитних грошових коштів та їх неповернення позивачу, тобто невиконання відповідачем умов, укладеного договору в електронній формі. Відповідно до ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 516 ЦК України). Як встановлено ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, враховуючи положення вказаних статей, ТОВ «ФК «Ейс» є новим кредитором у зобов`язаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору №371125321 від 04.03.2020, що був укладений між первісним кредитором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] . Виходячи з встановлених обставин справи та відповідних їм правовідносин, які виникли з укладеного кредитного договору, беручи до уваги, що позивачем надано достатні докази виникнення зобов`язання з укладеного кредитного договору та їх неналежного виконання відповідачем, наслідком якого є обов`язок відповідача повернути всю суму кредиту та сплатити відсотки, суд погоджується з доводами позивача і вважає, що з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача суму заборгованості у розмірі 15 442,93 гривень. Розподіл судових витрат між сторонами В силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає розмір судових витрат. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню в користь позивача 2422,40 гривень судового збору. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ними витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000,00 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно ст. 17 Закону України від 23.02.2006 №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати як джерело права практику Європейського суду з прав людини, надалі ЄСПЛ. В свою чергу ЄСПЛ у своїй практиці визначає поняття «фактично понесені витрати на сплату гонорару» (див., наприклад, рішення від 16.02.2012 у справі «Савін проти України», п. 97; рішення від 07.11.2013 у справі «Бєлоусов проти України», п. 115), не лише ті витрати, яким є документальне підтвердження, а і ті, які за умовами договору з адвокатом клієнт має сплатити як гонорар. Наведена практика ЄСПЛ цілком узгоджується з приписами п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, щодо доказування обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. На підтвердження розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу до позовної заяви додано: договір про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025, укладений між ТОВ «ФК «Ейс» та Адвокатським Бюро «Тараненко та партнери» (а.с.44-45); протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги №29/05/25-01 від 29.05.2025 (звор. арк.а.с.45); додаткову угоду №2577051663 від 30.05.2025 до договору про надання правничої допомог №29/05/25-01 від 29.05.2025 (а.с.43); акт прийому-передачі наданих послуг від 05.06.2025, згідно якого Адвокатським Бюро «Тараненко та партнери» надано ТОВ «ФК «ЕЙС» юридичні послуги: складання позовної заяви вартість послуг - 5000 гривень (2 год.), вивчення матеріалів справи про стягнення заборгованості 1000 гривень (2 год.), підготовка адвокатського запиту 500 гривень (1год.), підготовка та подача клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором 500 гривень (1 год.) (а.с.42); свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4956 від 24.04.2012 (а.с.41), довіреність від 04.12.2024 (а.с.40). При цьому суд враховує правовий висновок Об`єднаної палати Верховного Суду висловлений у постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 про те, що витрати на надану правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України - розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/WestAllianceLimited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем витрати у сумі 7 000,00 гривень є неспівмірними із складністю цієї справи, наданими адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання правничої допомоги, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Резолютивна частина рішення:

Outcome: approved